sou · GYB366 · 2010-10-08 00:00:00 — I sin opublicerade avhandling diskuterar (1999) hur killar på high school i skapar skarpa gränser för vad som anses vara ett korrekt heterosexuellt beteende och förhållningssätt, och där homosexualitet står för det avvikande. Även i (2009) om diskriminering konstateras att barnen i studien tar heterosexualitet för givet och att barnen redan i förskoleålder har föreställningar om vad manligt och kvinnligt är. En annan studie som lyfter fram hur barn konstruerar föreställningar om sexualitet är , Boys and Junior Sexualities (2005). utforskar hur sexualitet görs och bäddas in i barns skolkulturer och genusidentiteter bland flickor och pojkar på två låg- och mellanstadieskolor i . Studien har en etnografisk ansats och kombinerar deltagande observationer med intervjuer, vilket gör att barns perspektiv illustreras på ett tydligt sätt. Analysen grundas på barns vardagserfarenheter av och tankar kring genus och sexualitet. En rad känsliga frågor aktualiseras, så som hur skolan fungerar som en social arena där sexualitet görs, hur sexualitet bidrar till att forma barns kamratrelationer, hur föreställningen om ordentlig pojke och flicka är kopplad till föreställningen om den heterosexuella , och slutligen, hur barn använder sig av förolämpningar med sexuella undertoner för att upprätthålla och befästa sexuella normer (2005; se även 2000). I ovannämnda studier framgår tydligt att kopplingen mellan föreställningar om genus och sexualitet är nära länkat till frågan om jämställdhet. En studie där denna koppling görs explicit är , och projekt om Skolbio, som bland annat har studerat jämställdhetssatsningen som gjordes på initiativ av jämställdhetsminister (Sparrman 2006). I satsningen avsattes pengar (1,) för att alla gymnasieklasser skulle se . Satsningen gjordes för att stävja sexhandel och trafficking. Intentionen var att skolklasserna skulle se filmen på skoltid och därefter diskutera filmens budskap. I sin artikel analyserar Sparrman (2006) de efterföljande diskussionerna och visar hur filmens endimensionella bild av manlig sexualitet och sexuellt utnyttjande och den ensidiga diskussionen kring problematisk manlig sexualitet, leder till att dikotoma föreställningar av könen och mäns och kvinnors sexualitet förstärks. I enlighet med målsättningen för jämställdhetsprojektet upplyste filmen många elever om sex trafficking och ledde till att många elever såg situationen ur perspektiv, tolkade eleverna den bild av sexualitet som presenterades i biologiska termer och mäns sexualitet tolkades som biologiskt styrd snarare än social och kulturellt konstruerad (Sparrman 2006). Sparrmans studie visar vilka problem som kan uppstå då hänsyn inte till den komplexa frågan om relationen mellan genus, sexualitet och jämställdhet i ett politisk initierat jämställdhetsprojekt som detta. (2008) pekar på i sin bok i normer hur jämställdhetsarbete utgår från en heterosexuell norm, vilket även (2008) visar i sin studie av sexualundervisning i . Röthing avslutar sin artikel med en önskan om att jämställdhet även ska gälla jämställdhet mellan heterosexualitet och homosexualitet. Generellt visar studier av barn, sexualitet och skolrelationer att detta är en viktig aspekt i jämställdhetsarbete som påverkar barn och ungas handlingsutrymme och möjlighet till delaktighet. Då jämställdhet handlar om rättigheter, skyldigheter och möjligheter (2009) blir barns deltagande i beslut som berör dem i skolan en viktig aspekt av jämställdhet, eftersom barns inflytande över skolan blir ett sätt att operationalisera jämställdhetsmålen i kvalitativ och reell bemärkelse (Lif 2008). Barns delaktighet kan förstås på flera olika sätt, dels som social delaktighet, dels som politisk delaktighet (Elvstrand 2009). Den generella bilden av barns delaktighet i skolan är att den är begränsad (1991; Selberg 1999; 2000; Aspán 2005). Flera studier pekar också på svårigheten i att studera barns delaktighet, men att barn om de ges tillfälle kan göra konstruktiva analyser av sin skolvardag och komma med relevanta förslag till förändring (Alderson 1999; Pedder & MaIntyre 2006). Flera forskare visar vidare att det ur elevers perspektiv är viktigt att delaktigheten upplevs som reell och genuin, vilket innebär att barnen visade på en förmåga att skilja på de tillfällena då de gavs demokratiska rättigheter till beslutsfattande och då deras deltagande i beslutfattande enbart var symboliskt (Aldersson 1999; Rudduck & Flutter ). framhåller att barnen inte gör någon skillnad mellan skolans kunskapsuppdrag och dess sociala funktion. Vidare menar (2009) att barnens sociala delaktighet har stor betydelse för individens självuppfattning vilket i sin tur får konsekvenser för deras politiska delaktighet. Två diskurser framträder i studien kring hur barn ser på sin egen delaktighet, dels att de är icke-kompetenta beslutsfattare som behöver stöd från vuxna, dels att de visar en tydlig vilja att ha inflytande (Elvstrand 2009). (2005) har dock i en etnografiskstudie av ungdomar som politiska aktörer visat att ungdomar generellt sett är skeptiska till möjligheten att åstadkomma förändring i skolan. Detta berodde till stor del på vad de hade som mål att förändra, så som sociala motsättningar (inklusive genusmotsättningar) i skolan, men också ekonomiska förhållanden. Liksom i flera andra studier visar (2005) att det i huvudsak är flickor som säger sig vara intresserade av att påverka. (2005) visade i en studie hur elevinflytande kan utvecklas och fördjupas i en skola för högstadiebarn (årskurs sex och uppåt). Syftet med projektet var att ge eleverna en ordnad tillvaro som de själva hade inflytande över. I projektet togs både barns och vuxnas perspektiv i beaktande beträffande elevinflytande över undervisning och skolvardagen i övrigt. Barns och vuxnas perspektiv på en rad frågor spaltas upp t.ex. grad av inflytande, hur trygghet skapas (genom antimobbingprogram), hur demokratiska värderingar ska hanteras, sociala klimatet, vem som ansvarar för elevernas delaktighet och möjlighet att påverkan, och huruvida vuxnas engagemang behövs. I projektet gjordes dock ingen skillnad på kön (Aspán 2005). I regi har ett flertal rapporter med fokus på elevers, och ibland föräldrars, möjligheter till inflytande och delaktighet i skolan producerats . Frågor om kön, genus eller elevers uppfattning om jämställdhet berörs till en viss del, framförallt . I rapporter som gavs ut som Demokrati och inflytande i skolan (1993) samt Skola i utveckling: Inflytandets villkor (1999) fick barns perspektiv på kön ett obetydligt utrymme och deras uppfattning om jämställdhet inget alls. rapport berörs ämnet inte alls. I rapporten redogörs för ett besök i en fjärdeklass där en diskussion om pojkars och flickors inflytande uppstod mellan barnen men inte om flickor och pojkar hade lika stora möjligheter till inflytande. Undersökningens fokus låg istället på om läraren möjliggjorde inflytande eller inte (1999). Demokrati och inflytande i skolan (1993) analyserades propositioner, utredningar och styrdokument och intervjuer gjorda med dåvarande ordförande för i , samt förbundsordförande och förbundssekreteraren i och Skola. Intervjuerna syftade till att kartlägga föräldrars och elevers inflytande samt attityder till detta. Föräldrar och elever tillfrågades alltså inte själva utan representerades av ovannämnda. Syftet med rapporten var att utvärdera kunskaper om såväl inflytande som demokrati (1993). har också genomfört så kallade attitydundersökningar. Syftet har varit att följa upp utvärderingar som gjorts av både gymnasieskolan och nationellt samt belysa lärare, elevers och föräldrars men också allmänhetens syn på skolan. Frågor som vilket förtroende för skolan dessa grupper har, skolans miljö, hur skolan lever upp till kunskaps- och demokratiuppdraget, hur elever och lärare mår i skolan och till vilken grad de kan påverka är några punkter som diskuteras. Demokratiuppdraget diskuteras utifrån både elevers, lärares och föräldrars uppfattning om hur mycket de tycker att de kan påverka skolan. I diskussionen visade det sig är att flickor önskar påverka skolans arbete mer än pojkar. Eleverna tillfrågades om åtta olika områden och i sju av dessa önskade flickor ha mer inflytande än vad pojkarna gjorde. Någon möjlig förklaring till resultatet diskuteras dock inte i rapporten. I studien som ett erbjudande – barns bilder av sitt närsamhälle i verklighet och fantasi, skriver (1999) om hur elevers perspektiv på det aktuella pedagogiska arbetet kan förstås.9 Utgångspunkten är att alla barn enligt FN:s konvention om barnets rättigheter har rätt till medbestämmande över sin egen verksamhet, vilket i praktiken innebär att föräldrar, lärare, samhällsplanerare och andra som möter barn i sin vardag måste lyssna till dem. Syftet är att föra fram elevers röster för att bidra med större förståelse för och inblick i unga samhällsmedborgares syn på sitt närsamhälle. Studien bygger på intervjuer, diskussioner och observationer av elever i sjutill nioårsåldern. Studien beskriver elevernas upplevelser och bilder av sin skolgård, fritidsområde, närsamhälle, och ett fantasisamhälle (1999). Studien visar att barnen ger de olika miljöerna olika betydelser, och att de inte är utbytbara. Närsamhället och fritidsområdet kan ses som nya arenor för lärande, platser som barnen utforskar och utvecklas genom. Genom att barn ses som aktiva i skapandet av sin närmiljö ger studien stöd till tanken om att utemiljön bör planeras på ett sätt som tar tillvara barnens kunskap och kreativitet om det egna närområdet. Barns perspektiv kommer sålunda fram i uppsatsen på ett tydligt sätt. Det handlar dock inte om jämställdhet i termer av genus, snarare om idén att barns röster i vissa aspekter av det pedagogiska arbetet bör vara mer jämställda med de vuxnas (1999). 9 Uppsatsen är en del av den sjätte rapporten från (1999), Invitation till handling – barns och vuxnas perspektiv på möjligheter i pedagogiskt utvecklingsarbete. FOLK står för Forska och lära i kommunikation med omvärlden. På uppdrag av genomfördes en studie av om informella läromiljöer och kränkningar som sker i dessa miljöer (Wrethander, Bliding, 2002). Rapporten är baserad på gruppintervjuer med 100 elever mellan 6– . Syftet med studien är att beskriva och diskutera elevernas erfarenheter av informella lärandemiljöer samt kränkande handlingar som kan inträffa i dessa miljöer. Tre delstudier har genomförts, en med elever från årskurs 2–5, en med elever från årskurs 8 och en med elever från gymnasieskolan. Studien innehåller bland annat frågor rörande sexuella trakasserier. I årskurs 8 på en skola visar resultaten från en gruppintervju bland annat att eleverna inte brydde sig om att bli kallad könsord eftersom det var så pass vanligt förekommande. I en grupp menade flickorna att de som blir kallade för sexglosor delvis var medskyldiga genom att de klädde sig för utmanande. En del av ungdomarna menar även att könsord inte behöver vara något negativt utan att de markerar tillhörighet inom en viss kamratgrupp. I denna studie framkommer barnens perspektiv om frågor rörande kränkande behandlingar i skolan mycket tydligt. Däremot är fokus i rapporten främst på allmänna kränkningar mellan elever snarare än jämställdhet mellan könen i skolan. (Wrethander, Bliding, 2002) Skolan som institution sätter upp de strukturella ramarna för elevers delaktighet och har en ökad individualisering lett till att elevers kollektiva makt minskar till förmån för individuell kommunikation med lärare och andra (Österlind 1998). (2007) menar att demokratiarbetet mer har utvecklats till en moralisk fostran och en individuell skyldighet att ta ansvar för sig själv och sitt eget lärande. Teorier kring deliberativa samtal (2003; 2003) ifrågasätter demokratiundervisning som fokuserar på lärande och tänkande i stället för att som elev kritiskt granska samhället och sin ställning som medborgare (se även Elvstrand 2009). Maktasymmetrin mellan elever och lärare, menar (1999) leder även till att barns krav på delaktighet tolkas som provokationer och motstånd. Genomgången av litteratur kring barn och delaktighet visar vidare att delaktighet inte alltid kopplas till jämställdhet, men också att barn och unga kan och bör göras delaktiga i beslut som rör dem inte bara som en del av demokratifostran utan också som ett steg i jämställdhetsarbetet. Pedagoger gör o/jämställdhet En annan typ av studier kring barn och jämställdhet i skolan lyfter fram pedagogernas roll. I flertalet studier som utgått från barnens perspektiv på jämställdhet och genuskonstruktioner, framkommer även en bild av hur lärarna bidra till att stärka könsstereotypa beteenden samt heteronormativitet i klassummet (1993; 2007; 2008). Lärare fungerar i många fall som förmedlare av beteendemönster som kan betraktas som typiskt kvinnliga eller manliga vilket kan vara både positivt och negativt beroende på situationen. Föreställningen att flickor är lugna och pojkar är stökiga inverkar på personalens sätt att bemöta barnen och ungdomarna. Enligt (2009) får skolpersonalens uppfattningar om genusskillnader även konsekvensen att barnen och ungdomarna känner sig orättvist behandlade (2009). Men i en annan rapport uppger åtta av tio att lärarna behandlar flickor och pojkar rättvist (2007). 7 000 lärare och elever tillfrågades via enkäter och telefonintervjuer om sin uppfattning om skolan. Syftet var, förutom att kartlägga attityderna också att ta reda på om dessa hade förändrats . Den primära skillnaden mellan de två studierna från (2007; 2009) utgörs av undersökningsmetoderna, där Attityder till skolan bygger på en enkätundersökning där det är lätt för informanter att generalisera utifrån abstrakta frågeställningar, medan Diskriminerad, trakasserad, kränkt? Barns, elevers och studerandes uppfattningar om diskriminering och trakasserier (2009) bygger på intervjuer där det är lättare för informanten att uttala sig utifrån personliga upplevelser. Detta skulle kunna förklara skillnaden i resultat mellan de båda studierna. Internationellt visar forskning att lärare som utgår från en mer traditionell syn på lärarrollen har svårare att se en jämlikhetsproblematik inom sin verksamhet (MacNaughton 2000). I MacNaughtons (2000) studie tillfrågades förskolelärare i , om sina åsikter och arbete kring genusfrågor.10 MacNaughton pekar på vikten av att kunna se bortom en utvecklingspsykologisk diskurs, och menar att lärare som i arbetet med genusfrågor går emot sin traditionella skolning är sig mest framgångsrik (MacNaughton 2000). Studien bygger bland annat på bandinspelningar av möten, mötes- 10 Projekt pågick där 12 förskolelärare ingått i en grupp för att diskutera och reflektera kring frågor om jämställdhet i deras respektive verksamheter. Barnen som de jobbade med var . anteckningar, videoinspelningar av barnens lek samt lärarnas interaktion med barnen på de olika förskolorna som lärarna jobbar på. Även om intervjuer genomfördes med både lärarna och barnen, lyfts dock inte barnens perspektiv fram (MacNaughton 2000). I en studie av jämställdhetsarbete inom förskolan i lyfter (2004) fram vikten av lärares och pedagogers förmåga till kritisk granskning av sin egen verksamhet. Syftet med studien är att förse lärare men även politiker och tjänstemän med teoretiska diskussioner kring förskoleverksamhet och jämställdhetsarbete. I studien intervjuas 75 förskolelärare om deras reflektioner och åsikter om hur de arbetar med jämställdhetsfrågor i sina verksamheter. Det visar sig exempelvis att diskussionerna kring pojkars sämre resultat i skolan delvis lett till ökad uppmuntran från lärare att leka superhjältar. (2004) Barnens röster framhävs i frågor rörande genus och lek då forskaren frågar om deras egna åsikter kring att exempelvis leka med det motsatta könet osv. Däremot framhävs inte barns åsikter om jämställdhet där det istället är lärarnas beskrivningar som är i fokus samt de teoretiska diskussionerna. Failing at fairness - how Americás schools cheat girls (Sadker & Sadker 1994) är en genomgång av studier och forskning som gjorts av författarna om hur gender bias gör det svårt för flickor att få samma utbildningsmöjligheter som pojkar. Studierna är baserade på deltagande observationer som gjorts i olika klassrum runtom i skolor i under flera års period. Resultaten visar bland annat på hur lärare bidrar till stärkande av könsmönstren i skolan. Pojkar gynnas och får mer uppmärksamhet jämfört med flickor. Boken riktar sig till både elever och lärare, och barns och ungdomars röster presenteras exempelvis genom diskussioner om genusdikotomier. Mestadels är dock resultaten baserade på observationer av klassrumsinteraktioner. (Sadker & Sadker 1994) Forskningen kring pedagogers ibland aktiva jämställdhetsarbete och bemötande av pojkar och flickor generellt visar att de är aktiva medskapare till att upprätthålla genusskillnader i skolan och ofta snarare bidrar till att elever upplever ett ojämställt eller orättvist bemötande. Formell jämställdhet i skolan En annan typ av studier riktar in sig mer på de mer formella aspekterna på jämställdhet och undersöker exempelvis hur jämställdt undervisningsmaterialet i skolan är (Yelland 1998; 2008); i vilka ämnen pojkar respektive flickor presterar bättre eller sämre i (1998; 2002; Skelton & 2003; Skelton, 2006); och vilka konsekvenser politiska mål får i den konkreta undervisningssituationen (2009). I rapporten görs vi olika! Jämställda barn – Hur skulle det se ut? (Sandquist 1998) undersöks vilken roll skolan och barnmsorgen har i att skapa olika förutsättningar för pojkar och flickor. Det visar sig att flickor och pojkar ägnar sig åt olika typer av aktiviteter i skolan, och att pojkar och flickor bemöts med olika förväntningar i skolan. Författaren lyfter fram hur flickor förväntas vara duktiga och välanpassade samt pojkar förväntas vara bråkiga (Sandquist 1998). Forskning presenteras som visar på hur olika ämnen riktar sig till pojkar respektive flickor såsom matematik och språk. Pojkar utnyttjar mer av utrymmen i lokalerna i skolan än flickorna, och flickor visar sig ha sämre självförtroende i nionde klass fastän de går ut med bättre betyg än pojkar (Sandquist 1998). Detta sker genom att eleverna beroende på kön tränas och uppmuntras till olika typer av aktiviteter och därmed får olika färdigheter och förhållningssätt, enligt Sandquist (1998). Rapporten avslutas med en rad konkreta synpunkter kring jämställdhetsfrågor där man lyfter fram behovet av ökad kunskap kring betydelsen av genus och det bemötande som eleverna får i skolan. Boken kan sägas ha ett vuxenperspektiv på jämställdhet i skolan där främst lärare och forskare kommer till tals. (Sandquist 1998) I en engelsk studie av genusnormer i klassrummen samlade Skelton & (2003) undersökningar av skillnader i uppnådda skolresultat mellan pojkar och flickor men även genuskonstruktioner i läroplanen med mera. Boken riktar sig främst till lärare för att de ska kunna få en uppfattning om hur forskningsläget ser ut inom området samt att få förståelse för hur barns konstruktion och uppfattningar om genus påverkar deras beteende och uppnådda resultat i skolan. Syftet är dessutom att kunna presentera tänkbara strategier för lärare att bemöta genuskonstruktioner i klassrummen samt i undervisningen (Skelton & 2003). De olika studierna presenterade i boken handlar bland annat om hur lärare kan få både pojkar och flickor att tycka om att läsa. Forskarna visar på att i stället för att koncentrera sig på pojkars beteende behöver lärare fokusera på innehållet i läsningen så att den blir intressant för båda könen, genom att exempelvis använda sig av populärkultur för att motivera barnens läsning samt uppmana till kritisk läsning utifrån ett genusperspektiv. Ett annat kapitel handlar om naturvetenskapliga ämnena som traditionellt sett har betraktats som manliga ämnen. Författarna diskuterar hur ämnet kan läras ut mer neutralt genom alternativa metoder som exempelvis att lyfta fram kvinnliga naturvetare etc. (Skelton & 2003). The of Gender and Education ges en översikt över forskning inom området genusvetenskap och utbildning (Skelton 2006). Boken riktar sig främst till forskare och studenter inom fältet. Boken diskuterar bland annat genus i olika skolmiljöer från förskolan till . Lärarnas attityder diskuteras bland annat där det lyfts fram hur lärare medverkar till könsstereotypisering av elever (2006). I en studie som presenteras i boken får eleverna exempelvis komma till tals om sin syn på att ta del av olika skolaktiviteter där pojkarna i högre utsträckning visar sig vara positiva till deltagande aktiviteter (Skelton, 2006). (2002) är en genomgång av dels forskning inom fältet jämställdhet (gender equity) i skolan men även av det arbete som skett för att åstadkomma detta. och (2002) ställer sig frågan hur det kommer sig att det skett så lite framsteg i praktiken trots den enorma mängd forskning som skett rörande dessa frågor? Boken går igenom framväxten av forskningsområdet jämställdhet i skolan (gender equity in education). En genomgång ges av de strategier som använts i både på policynivå men även av organisationer som arbetar för jämställdhet. Man tar upp forskning kring exempelvis olika ämnen såsom matematik, teknik och barriärer som finns för flickor att kunna avancera inom dessa traditionellt sett manliga ämnen. Tre nationella program presenteras och utvärderas som har haft som syfte att förbättra flickors villkor och möjligheter inom ämnena matematik och naturvetenskap genom att skapa ett klimat som är mer anpassat för dem. Vikten av föräldrars attityder lyfts fram som väsentliga där man menar att det trots dessa program behövs ökat samarbete mellan skola, föräldrar och samhället. Forskning om sexuella trakasserier och sexuellt våld i skolan lyfts fram samt en hel del kvantitativ forskning i om situationen och vilka åtgärder som bör vidtas. Barnens egna perspektiv på jäm- ställdhet i skolan saknas dock. Utvärderingarna av jämställdhetsprogrammen är exempelvis baserade på flickors eventuellt förändrade attityder och studieresultat inom ämnen såsom matematik och inte om deras attityder och tankar om dessa jämställdhetsprogram i sig. (, 2002) Studier av undervisningslitteratur visar att beskrivningar av män är mest frekvent förekommande exempelvis inom historieämnet, men även att ett heteronormativt perspektiv dominerar i läseböcker i svenska (2008). I studie (2008) framkommer att bilden av pojkar har bevarats relativt intakt , men att gestaltningen av flickor har genomgått en viss förändring som kan beskrivas som en maskulinisering. (2008; 2010) har studerat hur genus konstrueras i undervisningsmaterial riktat till blivande idrottsungdomstränare och kan visa på att läromedlen både visar på både ett jämställdhetsideal och en manlighets norm. I studien sense of gender issues in mathematics and technology undersöker (1998) barns interaktion och strategier vid olika typer av matematiska problemlösningar i skolan. Studien handlar om att se skillnader eller likheter mellan könen i deras arbeten inom tekniskt inriktade ämnen såsom matematik och datakunskap. Studien är kvalitativ där barnen i ett klassrum har filmats under lektioner i matematik då de jobbade i par med olika problemlösande uppgifter. Dessa par bestod av både pojkar och flickor samt enbart pojkar eller flickor. Resultaten visade att flickors arbetssätt och resultat var mycket mer framgångsrikare än pojkarnas. Yelland menade på att flickornas arbetssätt visade på planering, reflektion, dialog, tolkning och förståelse. (Yelland 1998) Studien visar att den traditionella synen på pojkar som bättre lämpade för matematiska och teknologiska uppgifter inte stämmer. Denna studie handlar om könsskillnaders påverkan på studieresultat inom ämnen som traditionellt setts som manliga. Studien är dessutom baserad på observation där barnens egna röster därmed inte framhävs i hur de ser på sina möjligheter inom dessa ämnen eller frågor rörande lika villkor vid skolundervisning (Yelland 1998).