sou · GYB342 · 2010-06-23 00:00:00 — Det utökade samarbetet ska främja fisketillsynen och bl.a. ska kontrollen av dåligt märkta fiskeredskap prioriteras. Vad som har bedömts vara särskilt viktigt är att kontrollera efterlevnaden av de bestämmelser som tillkommit för att skydda hotade arter och stammar. Som tillsynsmyndighet kontrollerar inom sitt verk- samhetsområde efterlevnaden av bestämmelser om fiske (5 kap. 5 § fiskeförordningen). Sedan övertog ansvaret för land- ningskontrollen bedrivs fiskeriövervakning främst till sjöss. Övervakningen riktas mot såväl det yrkesmässiga fisket som fritidsfisket. Beträffande yrkesfisket sker övervakningen främst genom kontroller till havs samt observationer från flyget, medan övervakningen av fritidsfisket är en del av den allmänna rutin- patrulleringen, mestadels i kustnära områden och skärgårdar. För fiskeriövervakning till sjöss har deltagandet i s.k. Joint Deployment Plans (JDP) fått allt större betydelse. JDP inne- bär att gemenskapens medlemsländer, understödda av (), utför samordnade övervak- ningsinsatser. Koordinatorrollen är tänkt att rotera mellan medlems- länderna. I egenskap av tillsynsmyndighet har , och därmed också en tjänsteman vid , enligt 34 § fiskelagen rätt att få tillträde till fartyg, fordon, områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen där fisk och utrustning för fisket förvaras eller hanteras, för att göra de undersökningar och ta de prover som behövs för tillsynen, på begäran få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen och få den hjälp som behövs för tillsynen av den som är föremål för åtgärden. Fiskelagen och fiskeförordningen ger ingen uttrycklig rätt att stoppa ett fartyg eller fordon för att genomföra åtgärder enligt första punkten ovan. Såväl svenska som utländska fartyg kan emellertid kontrolleras med avseende på att fisket sker på tillåten plats och tid och inryms i tillåtna volymer samt att fisken fångas med tillåtna redskap. Därutöver kan bl.a. loggboksuppgifter och utländska fartygs tillstånd att fiska kontrolleras. I kontrollverksamheten har vidare genom lagen om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken rätt att utfärda de förelägganden och förbud som behövs för att lagen eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen ska efterlevas. Myn- digheten får också besluta om vite (5 §). För tillsyn enligt lagen har motsvarande befogenheter som uppräknas i 34 § fiskelagen, t.ex. rätt att få tillträde till fartyg och att på begäran få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen (6 §). Enligt såväl fiskelagen som lagen om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken ska polismyndigheten på begäran lämna den hjälp som behövs vid tillsynen (34 § fjärde stycket fiske- lagen respektive 6 § tredje stycket lagen om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken). har angetts att när fattar misstanke om brott upprättar verket en åtalsanmälan som ges in till Åklagar- myndigheten. Brottsmisstankar som uppkommer vid Kustbevak- ningens fiskerikontroll rapporteras av till polis- myndighet. noterar åtgärden i ett eget system för handläggningsrapportering och informerar . ska lämna sådana uppgifter om fiske- fartyg, yrkesfiskelicenser och fartygstillstånd som myndigheten be- höver för sin fiskerikontroll. tillhandahåller också viss information om fiskefartygs positioner. Förutom tillsynsuppgifter har även brotts- bekämpande uppgifter och befogenheter. Vid polisiär övervakning har en kustbevakningstjänsteman i princip samma befogenheter som en polisman att vidta vissa åtgärder om anledning förekommer att brott mot föreskrifter i lagar och andra författningar som gäller bl.a. fiske och bevarande av den miljön har begåtts (1 § lagen [1982:395] om medverkan vid polisiär övervak- ning, härefter LKP). Tjänstemannen kan då t.ex. hålla förhör, ta med någon till förhör, gripa någon, företa husrannsakan eller verk- ställa beslag (2 § LKP). Kustbevakningstjänstemannen har i vissa fall också samma befogenhet som polisman att avvisa, avlägsna eller omhänderta när det fordras för att avvärja vissa brott. Denna be- fogenhet gäller dock inte när det är fråga om fiskebrott (3 § LKP). Däremot har kustbevakningstjänsteman sådana befogenheter att av- visa m.m. den som genom sitt uppträdande i trafiken till sjöss stör ordningen eller utgör en omedelbar fara för denna (3 § LKP). Om det uppenbart behövs för att befogenheterna att ingripa mot brott och mot ordningsstörning enligt ovan ska kunna utövas, får kust- bevakningstjänsteman stoppa och visitera fartyg eller inbringa det till svensk hamn (4 § LKP). Särskild befogenhet att föra fartyg ur hamn saknas. En kustbevakningstjänsteman får, på motsvarande sätt som en polisman, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hän- syn till omständigheterna är försvarligt, i vissa fall använda våld för att genomföra en polisiär tjänsteåtgärd. Det kan vara fråga om fall när tjänstemannen möts av våld eller hot om våld, när någon som ska häktas, anhållas eller annars med laga stöd berövas friheten för- söker undkomma eller tjänstemannen annars möts av motstånd när han ska verkställa ett sådant frihetsberövande, när det är fråga om att avvärja en straffbelagd handling eller en fara för liv, hälsa eller värdefull egendom eller för omfattande skada i miljön samt om tjänstemannen med laga stöd ska avvisa eller avlägsna någon från ett visst område eller utrymme (10 och 29 §§ polislagen [1984:387]). Med stöd av 47 § fiskelagen har en kustbevakningstjänsteman rätt att ta egendom i beslag i de fall där någon ertappas på bar gärning när han begår brott mot fiskelagen. Då får en kustbevak- ningstjänsteman ta fisk, redskap, fiskefartyg eller andra föremål i beslag, under förutsättning att dessa skäligen kan antas ha betydelse för utredning av brottet eller kan antas bli föremål för förverkande enligt lagen. Om egendom har tagits i beslag ska detta skyndsamt anmälas till polismyndighet eller åklagarmyndighet, som ska pröva om beslaget ska bestå. Till skillnad från en polismyndighet har inte till uppgift att lämna annan tillsynsmyndighet polisiärt biträde vid tillsyn (jfr 34 § fiskelagen och 6 § lagen om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken). Utredningen om befogenheter har haft i upp- drag att bl.a. göra en översyn av regleringen av befogenheter i den brottsbekämpande och ordningshållande verk- samheten. I sitt betänkande rättsliga befogen- heter (SOU 2008:55) föreslår utredningen bl.a. en ny lag med reg- lering av och en kustbevakningstjänstemans rätts- liga befogenheter som omfattar de tre områdena brottsbekämp- ning, ordningshållning samt kontroll och tillsyn. Enligt förslaget ska ges rätt att inleda förundersökning avseende vissa brott, däribland brott som rör fiskelagstiftning. När Kust- bevakningen bedriver förundersökning föreslås samma regler gälla för myndigheten som för en polismyndighet och samma regler för en kustbevakningstjänsteman som för en polisman. Vad beträffar området för kontroll och tillsyn innefattar förslaget en generell regel om en kustbevakningstjänstemans rätt att preja (begreppet kan sägas vara synonymt med termen stoppa), borda och, i sista hand, in- bringa fartyg till hamn för att genomföra kontroll. Betänkandets innehåll beskrivs närmare i avsnitt 5.1. I fiskeregleringen finns ingen särskild geografisk avgränsning av var får verka. gällde för fiskerikontroll att fick bedriva sådan kontroll till sjöss och vid landning av fisk. ska inom sitt verksam- hetsområde kontrollera efterlevnaden av bestämmelser om fiske (5 kap. 5 § fiskeförordningen). Det som avses är verksamhets- området enligt myndighetens instruktion, dvs. Sveriges sjöterri- torium, internationellt vatten i svensk ekonomisk zon, land i anslut- ning till dessa vatten samt och (se 1 § förordningen med instruktion för ). Utanför sitt verksamhetsområde svarar också för sådan övervakning av fisket som åvilar svensk myndighet och som följer av vissa internationella åtaganden som binder (8 § förordningen med instruktion för ). Följande konventioner och internationella överenskommelser avses: 1.konventionen av mellan och angående fiskeriförhållandena i de till och gränsande farvattnen (SÖ 1933:13), 2.överenskommelsen av med och om ömsesidig rätt till fiske i och (SÖ 1967:13), 3.gränsälvsöverenskommelsen av mellan och (SÖ 1971:44), och 4.rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. och en kustbevakningstjänstemans verksamhets- område rörande fiskerikontroll har också vidgats genom att EU:s gemensamma fiskeripolitik ger kustbevakningstjänstemän rätt att som gemenskapsinspektörer utföra fiskerikontroll i andra medlems- stater (8 § andra stycket förordningen med instruktion för Kust- bevakningen). Detta beskrivs närmare i avsnitt 3.1.2. Se även vad som anförts ovan om deltagande i JDP. ansvarar för de kontrollåtgärder till sjöss som ankommer på och som EU genomför inom det område som regleras av Nordostatlantiska , . Av detta samarbete följer att ska patrullera och utöva fiskerikontroll i det område i Nordost- där ingen enskild stat har jurisdiktion, det s.k. . Av överenskommelsen om NEAFC följer att har skyldighet att under vissa angivna tidpunkter söka efter och kon- trollera sådana fartyg som bedriver illegalt fiske samt vidare – om fartyget anträffas – att rapportera händelsen till fartygets flaggstat. Det finns flera kvoterade arter i området, bl.a. sill, blåvitling och rödfisk, och det bedrivs både legalt och illegalt fiske. Insatserna riktas främst mot att hitta de fartyg som fiskar illegalt. Myndigheten får för ändamålet utse behöriga tjänstemän att vara inspektörer och koordinatorer (9 § förordningen med instruktion för Kustbevak- ningen). Beträffande samverkan med andra myndigheter inom området för fiskerikontroll hänvisas till vad som i avsnittet ovan om anförts om FKC och samarbetsgruppen av- seende fisketillsynen i . På regional nivå har länsstyrelserna ansvar för vissa fiskefrågor, däribland fiskevårdsärenden vilka bl.a. berör frågor om fisketillsyn, fiskevårdsbidrag och tillstånd. En mer detaljerad redogörelser för de fiskefrågor som länsstyrelserna ansvarar för finns i avsnitt 4.1.3. I förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion sägs i 3 § 7 p. att bland annat har uppgifter i fråga om fiske. I övrigt finns inget preciserat i instruktionen. Länsstyrelsernas upp- gifter inom fiskerikontrollen är i stället i huvudsak reglerade i fiske- lagen. Enligt 34 § fiskelagen har fisketillsynsmän och befattningshavare vid rätt att få tillträde till fartyg, fordon, områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen där fisk och utrustning för fisket förvaras eller hanteras, för att göra de undersökningar och ta de prover som behövs för tillsynen, på begäran få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen och få den hjälp som behövs för tillsynen av den som är föremål för åtgärden. I 34 § tredje stycket fiskelagen föreskrivs att en fisketillsynsman även får ges förordnande att ta egendom i beslag enligt 47 § fiskelagen. Liksom beträffande befattningshavare hos hade det uppstått viss osäkerhet om 47 § fiskelagen gav stöd för befatt- ningshavare hos länsstyrelserna att ta fisk och annan egendom i beslag (se närmare härom i avsnitt 4.2.10). Från anges det dock uttryckligen i paragrafen att sådan befogenhet till- kommer befattningshavare hos i vars uppgifter det ingår att övervaka efterlevnaden av bestämmelser om fiske (se prop. 2008/09:58). ska på begäran lämna den hjälp som behövs vid tillsynen (34 § fjärde stycket fiskelagen). Av 35 § fiskelagen och 5 kap. 3 § fiskeförordningen följer att länsstyrelserna, liksom , får meddela de förelägganden och förbud, även vid vite, som behövs för att fiskelagen, föreskrifter som meddelats med stöd av fiskelagen eller föreskrifter om fisket i EU:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken ska efter- levas. Enligt 29 § fiskelagen får länsstyrelserna förelägga personer som fiskar med stöd av enskild rätt och som vansköter fisket att bedriva fisket på ett sätt som behövs för att avhjälpa vanskötseln. Länsstyrelserna förordnar enligt 5 kap. 2 § fiskeförordningen fiske- tillsynsmän. Länsstyrelserna utbildar även fisketillsynsmän. I sam- band med att en person förordnas som fisketillsynsman gör läns- styrelsen en bedömning av allmän skötsamhet, bl.a. genomför man en förfrågning i polisens brotts- och misstankeregister. Ett för- ordnande som fisketillsynsman löper . för ett eget register över de tillsynsmän som förordnat. Av registren framgår vem som är uppdragsgivare (fiskevårdsförening, sportfiskeklubb etc.) för de olika fisketillsynsmännen och de om- råden som dessa har att kontrollera (se SOU 2005:27 s. 112). Bestämmelser om fisketillsynsmän finns i före- skrifter (FIFS 1985:3) om fisketillsynsmän. En i praktiken viktig uppgift för fisketillsynsmännen är att in- formera fiskare om regelverket. Fisketillsynsmännen tillser att fisket följer befintliga regler. I betänkandet Den svenska fiskerikontrollen – en utvärdering angavs att merparten av tillsynsmännen tillsåg fiske på enskilt vatten. Vidare redovisades att det , enligt upp- gifter från länsstyrelserna, fanns omkring 9 000 fisketillsynsmän totalt i samt att flertalet arbetade på ideell bas. Det fram- hölls att det enda gemensamma registret över fisketillsynen som fanns då var den databas som arbetats fram gemensamt av Fiskeri- verket och länsstyrelserna för åren 1997–2003. Kvaliteten på upp- gifterna i databasen varierade och all verksamhet som bedrevs av fisketillsynsmän som länsstyrelserna förordnat omfattades inte av databasen. (Ang. hela stycket, se SOU 2005:27 s. 112 f.) I nämnda betänkande anfördes även att på flera av våra inlands- vatten med frifiskerätt och för vilka staten har ett tillsynsansvar, i praktiken saknas en organiserad kontroll över fisket. Vidare fram- hölls vikten av en god överblick över den totala fiskerikontrollen i – både det yrkesmässiga fisket och fritidsfisket – inte minst för att undvika att sötvattenbestånden skattas för hårt och för att kunna säkerställa ett skydd för särskilt hotade arter eller stammar. Enligt Utredningen om fiskerikontrollen krävde en sådan överblick bl.a. att länsstyrelsernas roll på området klargjordes. I betänkandet föreslogs därför att länsstyrelsernas ansvar inom fiskerikontrollen skulle förtydligas samt att , i rollen som övergripande ansvarig för fiskerikontrollen, skulle samla in, sammanställa och analysera uppgifter om den kontroll som bedrevs av fisketillsyns- män och i regi så att myndigheten fick en samlad överblick över den kontroll som bedrivs nationellt (Ang. hela stycket se a.a. s. 162 ff. och s. 239 f.). åtgärder med anledning av kritiken mot den svenska fiskerikontrollen Kommissionen har vid ett flertal tillfällen riktat kritik mot hur genomför sin fiskerikontroll, vilket har redogjorts för i avsnitt 3.1.3. Detta ledde fram till en överens- kommelse med kommissionen om genomförande av en rad förbätt- ringar inom den svenska fiskerikontrollen. På uppdrag av regeringen har därefter i samråd med utarbetat en nationell handlingsplan för fiskerikontrollen. Handlingsplanen tar sin utgångspunkt dels i kommissionens kritik av , dels överenskommelsen mellan kommissionen och men också i den formella underrättelse som tidigare meddelats för brister i fiskerikontrollen och som inte åtgärdat i tillräcklig ut- sträckning. Även utredningen Den svenska fiskerikontrollen – en utvärdering (SOU 2005:27) och regeringens skrivelse 2006/07:85 om fiske berörs i relevanta delar i handlingsplanen. I detta avsnitt redogörs för det huvudsakliga innehållet i nämnda handlingsplan (Nationell handlingsplan för fiskerikontroll 2008–2011, Fiskeri- verket). uppger i handlingsplanen att verket, som en direkt följd av kommissionens kritik mot svensk fiskerikontroll , har vidtagit följande åtgärder : Antalet kontrollanter i har fördubblats jämfört med situationen . Antalet tillåtna landningshamnar för landningar över har reducerats med åtta stycken. En förbättrad metod för genomförandet av landningskontroll, särskilt vägning, har utarbetats. Utbildning i genomförande av landningskontroll har genom- förts och en förbättrad manual har tagits fram. En analys har genomförts avseende brister i fiskets rapportering. Denna ligger till grund för ett utbildnings- och informations- paket riktat mot fisket som ska genomföras . Ett arbete med att producera en vägledning för bedrivande av yrkesfiske i enlighet med gällande regler har påbörjats. Vägled- ningen vänder sig till såväl fiskare som myndigheter. Processen för rapportering och uppföljning av överträdelser har förtydligats. För att klargöra ansvaret för kvotuppföljning har all verksamhet avseende fiskets rapportering och kvotuppföljning samlats under en och samma enhet inom . IT-stöd samt rutiner är under utveckling för att automatiskt registrera fångstuppgifter med hjälp av skanning av fångstupp- gifter avseende avräkningsnotor och kustfiskejournaler i syfte att frigöra resurser från registreringsarbete till att utföra kors- kontroller av uppgifter lämnade av fisket. IT-stöd är under utveckling för att utöka korskontrollerna gäll- ande uppgifter lämnade i avräkningsnotor, loggboksblad, kust- fiskejournaler och positionsrapporter inkomna via VMS. Vidare uppger i handlingsplanen att man utöver ovan- nämnda punkter avser att genomföra följande förbättringar , vilka också ingår i den överenskommelse som och kommissionen ingått: Vad beträffar landningskontrollerna ska det ske en fortsatt för- stärkning av kontrollresurserna för att förbättra såväl den geo- grafiska täckningen som täckningen över dygnet. Vidare förbättras kvaliteten i genomförandet av landningskontrollerna. Landnings- kontrollanterna ska också få tillgång till VMS-information. När det gäller administrativa kontroller ska såväl genomförandet av korskontroller som uppföljning av resultatet utvecklas särskilt med avseende på den geografiska korskontrollen. Vidare ska den administrativa uppföljningen av transportdokument förbättras. Avseende sanktionering av överträdelser anges att uppföljningen av överträdelser som konstateras i kontrollverksamheten ska för- bättras samt att ett system för administrativa sanktioner ska in- föras. (Utredningen noterar här att sådant system har införts från , se avsnitt 4.2.10) Ett nytt ärendehanteringssystem för handläggning av överträdelser kommer att utvecklas. Vid en närmare genomgång av de åtgärder som läggs fram i handlingsplanen anförs bl.a. följande. Utökad analysverksamhet utgör en del i överenskommelsen med kommissionen om förbättrad svensk fiskerikontroll. försök att införa ett riskbaserat kontrollurval har inte gett nämn- värda positiva resultat. bedriver därför ett projekt med syfte att utveckla en ny modell för riskbaserad fiskeri- kontroll. Även deltar i detta projekt. bör arbetet ha kommit så långt att en fullskalig myndighets- gemensam operativ analysgrupp etableras med uppgift att värdera och analysera information för att kunna identifiera och underhålla indikatorer för identifiering av överträdelser. Vidare ska analysen ge inriktningsförslag på typer av fiskerier och tider samt också ge konkreta förslag på kontrollobjekt utifrån resultatet och den taktiska riskanalysen samt utifrån realtidsinformation som erhålls bl.a. från En väsentlig del i det framtida analysarbetet är också att bättre utvärdera genomförandet av fiskerikontrollen med avseende på kvalitet och uppnådda effekter. Beträffande den operativa kontrollen framhålls att landnings- kontrollen måste utökas, exempelvis i . Anledningen är att fiskar en stor flotta där medan kvoten för torsk är starkt begränsad, vilket skapar incitament för olika typer av orapporterat fiske. Ett annat exempel som anges är att kontrollen av fisket efter ål kommer att behöva förstärkas till följd av ålplanen. Angående sjökontrollen anförs att –2009 kommer att ta i drift tre nya kombinationsfartyg vilka kommer att arbeta i och . Fartygen ska arbeta med fiskerikontroll till och kommer att arbeta med längre patruller och ha en betydligt större uthållighet och räckvidd än de nuvarande utsjöbevakningsfartygen. De nya fartygens effektivitet i kontroller till sjöss förväntas därför ge en märkbar effekt. Vidare anges att kommer att ta i bruk tre nya flygplan, vilka ska vara verksamma fullt ut . De kommer att kunna upp- visa en ökad närvaro såväl i svenska vatten som i internationella vatten. Flygplanens högre närvaro och uthållighet samt dess längre räckvidd och mer sofistikerade utrustning väntas medföra en förbätt- rad fiskeriövervakning från luften och tillföra tillsyns- och kontroll- arbetet en effektiv resurs. När det gäller administrativ kontroll anför att det finns stora möjligheter att genom handelskontroller komma åt delar av det orapporterade fisket. Detta genom att möjligheterna att av- sätta sådana fångster minskar om kontrollen hårdnar i handelsledet. avser därför att, genom upprättande av såväl strategisk som operativ samverkan med och , förstärka handelskontrollerna. Beträffande administrativ kontroll i form av korskontroller kommer dessa att ökas genom införandet av geo- grafisk korskontroll. I handlingsplanen framhålls att en av de mest avgörande för- ändringarna inom den svenska fiskerikontrollen är införandet av ett nytt sanktionssystem för hantering av överträdelser. Systemet inne- bär att kan besluta om sanktionsavgifter vid olika typer av överträdelser samt interimistiskt återkalla tillstånd. (Systemet, som infördes , beskrivs nedan i avsnitt 4.2.10.) har inlett ett antal projekt för att utveckla IT-stödet för fiskerikontroll, däribland följande. Systemet LANDBAS, som togs i drift , hanterar dels de olika typer av föranmälningar som fisket lämnar, dels resul- tatet av de landningskontroller som utförs. Även resultatet av Kust- bevakningens sjökontroller dataläggs i systemet. Systemet, som också tillhandahåller nödvändig fartygsinformation till kontrollant- erna inför genomförandet av en kontroll, är mobilt och förberett för installation på såväl fartyg som landnings- kontrollanternas bärbara datorer. Avsikten är att ytterligare utveckla systemet för att ge den operativa kontrollen tillgång till realtids- information avseende den elektroniska loggboken. Ett annat system som tagits i drift avser elektronisk rapportering av kust- fiskejournaler, vilket vid slutet av 2007 användes av 14 personer. och delar av 2009 planeras ett pilotprojekt med e-logg- bok löpa. Syftet med projektet är dels att utarbeta ett ur teknisk synvinkel praktiskt fungerande system, dels att utreda de ekono- miska och juridiska förutsättningarna för en introduktion i större skala. I handlingsplanen berörs slutligen även vissa åtgärder avseende utvecklande av kontrollmetodik, förebyggande insatser och myndig- hetsöverskridande samverkan. I fråga om sistnämnda anförs bl.a. att samverkan mellan har förstärkts och ska fortsätta att fördjupas. Angående länsstyrelserna framhålls att dessa utgör en dåligt utnyttjad resurs för fiskerikontrollen. Det påpekas dock att en samverkansgrupp för samarbete kring fiskeri- kontroll i har etablerats, vari länsstyrelserna i Västra Göta- land och i ingår, vilken kommer att utökas till att omfatta även länsstyrelserna i län och . Det konstateras vidare att IUU-förordningen kräver att ett samarbete med byggs upp. Ett sådant samarbete bedöms kunna inledas . Under inledningen av 2008 har och inlett ett strukturerat samarbete på fiskets område. Slutligen anförs att och bör utreda och utveckla ett operativt samarbete när det gäller fiskerikontroll avseende såväl spaningsmetoder som operativ kontroll samt att samarbetet i första hand bör inriktas på kontroll av transport av fisk. I avsnitt 3.1.6 har berörts att rådet har antagit en förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskaps- system för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orappor- terat och oreglerat fiske (IUU-förordningen).