sou · GYB32 · 2010-01-28 00:00:00 — Det kan visserligen tänkas att motsvarande förändringar kan behöva vidtas vid rekonstruktioner av exempelvis ekonomiska föreningar eller han- delsbolag, men för sådana undantagsfall kan det inte anses motiverat att utforma särskilda bestämmelser i den nya lagen. Med hänsyn till de överväganden som ligger bakom de föreslagna reglerna, bör de utan tvekan vara tillämpliga på både publika och privata aktiebolag. 9.7.7.2Framläggande av en plan med bolagsåtgärder En allmän utgångspunkt i mitt förslag är att en rekonstruktionsplan som läggs fram för omröstning vid ett borgenärssammanträde kan innehålla i princip alla typer av åtgärder som krävs för att en verk- samhet som gäldenären bedriver helt eller delvis ska kunna fortsättas. Detta bör också gälla för sådana bolagsåtgärder som kan behövas för att genomföra en rekonstruktion. I ett förvaltarlett förfarande läggs rekonstruktionsplanen fram av förvaltaren. Inte heller på denna punkt har jag alltså funnit anledn- ing att göra något undantag för en plan med bolagsåtgärder. Som utvecklats ovan har förvaltaren redan enligt gällande rätt behörighet att, inom ramen för sitt uppdrag att verka i borgenärernas intresse, 38 Se 12 kap. 5 §, 6 § första stycket 3 och 4, 24 §, 28 § första stycket 4 samt 31 § andra stycket 4 i lagförslaget. SOU 2010:2 Rekonstruktionsplanen och det separata ackordet i det samlade insolvensförfarandet vidta åtskilliga åtgärder som enligt aktiebolagsrättsliga regler normalt ligger under styrelsens kompetens.39 Mitt förslag att vidga förvalta- rens uppdrag till att lägga fram en rekonstruktionsplan måste, för att vidgningen ska kunna tjäna sitt syfte, medföra att förvaltarens be- hörighet i förhållande till styrelsen i motsvarande mån utökas. Såvitt gäller de bolagsåtgärder som ska kunna genomdrivas enligt de över- väganden som gjorts ovan,40 vilka åtgärder enligt aktiebolagslagen normalt läggs fram av styrelsen, bör denna behörighetsvidgning kom- ma till uttryck i lagen. I sak innebär utvidgningen att förvaltaren i styrelsens ställe får och ska upprätta de utkast, handlingar och för- slag, tillhandahålla den information och de uppgifter samt i övrigt iaktta vad som enligt tillämpliga aktiebolagsrättsliga bestämmelser kan föreskrivas om sådana bolagsåtgärders framläggande och innehåll.41 Generellt får förvaltaren vid tillämpningen av sådana bestämmelser betraktas som bolagets styrelse. Detta får dock inte förstås så att förvaltaren binds av blockerande direktiv från bolagets aktieägare. Av motsvarande skäl som ovan angavs i fråga om styrelsen, bör för- valtaren tvärtom ha rätt att lägga fram en rekonstruktionsplan med bolagsåtgärder även då aktieägarna motsätter sig det. Vid egenförvaltning innebär mitt förslag att rekonstruktionsplanen läggs fram av gäldenären i samråd med rekonstruktören. Vem som hos gäldenären är behörig att agera för dennes räkning får avgöras enligt bolagsrättsliga regler. Normalt betyder det att styrelsen kan lägga fram planen och att detta också gäller när den innehåller för- slag till bolagsåtgärder. Som framhållits ovan har styrelsen när ett bolag är insolvent eller saknar värde utan ackordsnedsättning primärt att agera i borgenärernas och inte aktieägarnas intresse.42 Eftersom styrelsen dessutom riskerar att ådra sig ansvar om den i sådana fall inte vidtar åtgärder för att åstadkomma en samlad uppgörelse i borge- närernas intresse, bör aktieägarnas möjligheter att blockera styrelse- initiativ som går ut på att minimera borgenärernas förluster vara små, liksom utrymmet för aktieägarna att genom giltiga avtal binda styrelsen att agera i strid med borgenärernas intresse. Mot denna bakgrund bedömer jag att det inte finns anledning att befara att gäldenärsbolags styrelser vid tillämpningen av den nya lagen i stor utsträckning kommer att agera mot borgenärernas intresse genom att inte lägga fram planer med förändringar i kapitalstruktur och 41Se för emissioner t.ex. 13 kap. 1–10 §§, 14 kap. 1–12 §§ och 15 kap. 1–12 §§ ABL. Rekonstruktionsplanen och det separata ackordet i det samlade insolvensförfarandet ägande av bolaget där detta är nödvändigt för att inte verksamhetens mervärde ska gå förlorat. I sådana fall kommer det antagligen att ha betydelse att det som en allmän utgångspunkt för det samlade för- farandet har uttalats att samma prioritetsordning gäller i hela för- farandet och att aktieägarna i denna ordning ligger sist. Det sagda bör ha bäring på åtminstone fall där en majoritetsägare inte har ett bestämmande inflytande i styrelsen. Men inte heller när sådant inflytande föreligger kan förväntas att reglerna om egenför- valtning i aktuellt hänseende blir lika tandlösa som lagen om före- tagsrekonstruktion. Skälet till detta är att rekonstruktören eller en borgenär kan initiera att rätten fattar beslut om att konvertera insol- vensförfarandet från egenförvaltning till förvaltarlett förfarande om rekonstruktionsplanen inte blir fastställd, varefter förvaltaren kan driva igenom en plan med förslag till exempelvis dept-for-equity swap eller kontantemission mot majoritetsägarens och styrelsens vilja (se 7 kap. 38 och 39 §§ i lagförslaget). Denna konverteringsmöjlighet bör för flertalet fall medföra att den potentiella låsning mellan borge- närer och ägare som finns inbyggd i lagen om företagsrekonstruktion inte kommer att leva vidare vid tillämpningen av reglerna om egen- förvaltning. Även vid egenförvaltning ska en rekonstruktionsplan med bolags- åtgärder enligt mitt förslag läggas fram på det sätt och med det inne- håll som föreskrivs i tillämpliga aktiebolagsrättsliga bestämmelser. Till planen ska bifogas de handlingar som enligt sådana bestämmel- ser krävs för att genomföra åtgärden i fråga. De förslag som har berörts i detta avsnitt återfinns i 12 kap. 5 § andra och tredje styckena samt 12 kap. 6 § första stycket 4 IL. 9.7.7.3Antagande av en plan med bolagsåtgärder Mitt förslag innebär att en ingiven rekonstruktionsplan blir föremål för omröstning vid ett borgenärssammanträde om den tas upp. Detta gäller även för en plan med bolagsåtgärder. Röstberättigade vid sam- manträdet är de borgenärer som har en helt eller delvis oprioriterad rätt till betalning i insolvensförfarandet. När en i planen föreslagen bolagsåtgärd kräver att beslut fattas eller godkänns av bolagsstäm- man, ska aktieägarna kallas och tillhandahållas handlingar, förslag och information enligt tillämpliga aktiebolagsrättsliga bestämmelser om stämmobeslut om sådana åtgärder. Aktieägarna ges dock inte formell rösträtt vid borgenärssammanträdet, lika lite som de bättre priorite- SOU 2010:2 Rekonstruktionsplanen och det separata ackordet i det samlade insolvensförfarandet rade intressenterna efterställda borgenärer. De regler som föreslås om förutsättningarna för att godkänna en plan av detta slag, förut- sätter däremot att aktieägarnas inställning har gjorts känd när planen läggs fram vid sammanträdet. Om aktieägarnas inställning inte är utredd bör de anses ha motsatt sig planen. Som utgångspunkt kan en rekonstruktionsplan med bolagsåtgär- der, vilka enligt aktiebolagslagen kräver att beslut fattas eller godkänns av bolagsstämman, inte antas utan att ett sådant beslut eller godkän- nande föreligger.43 För de fall där åtgärden avser någon av de finan- sieringsformer som aktiebolagslagen reglerar (nyemission av aktier, emission av teckningsoptioner eller konvertibler eller upptagande av vinstandelslån eller kapitalandelslån), minskning av aktiekapitalet som ett led i en sådan finansiering eller ändring av bolagsordningen som ett led i en sådan finansiering eller minskning,44 görs dock undantag. Planen ska i dessa fall anses antagen även om aktieägarna motsätter sig det, om den innehåller ett ackordsförslag och det inte är sannolikt att aktierna skulle ha något värde om bolagets tillgångar realiserades i det förvaltarledda förfarandet. Bakgrunden till denna cram-down- reglering har utvecklats och berörts i flera sammanhang ovan.45 Den utgör kärnan i förslagen om bolagsåtgärder i rekonstruktionsplanen och återfinns i 12 kap. 24 § andra stycket IL. Om rekonstruktionsplanen innehåller förslag till bolagsåtgärder som enligt aktiebolagslagen inte kräver att beslut fattas eller god- känns av bolagsstämman, ska de beskrivna reglerna inte tillämpas utan enbart de allmänna bestämmelserna om planens antagande. I ett förvaltarlett förfarande bör dock 12 kap. 24 § IL tillämpas även när bolagsstämman före förfarandet har bemyndigat styrelsen att besluta om emission.46 Det kan således inte anses acceptabelt att förvaltaren utnyttjar bemyndigandet för att lägga fram ett emissions- förslag som borgenärssammanträdet kan anta utan att ta hänsyn till aktieägarna enligt 12 kap. 24 § IL eller för att i styrelsens ställe själv besluta om emission vid sidan av borgenärssammanträdet. Vid egen- förvaltning kan jag dock inte se något vägande skäl mot att stämman får stå fast vid sitt bemyndigande på så sätt, att emissionsförslaget kan bli antaget av borgenärssammanträdet utan att de särskilda reg- lerna i 12 kap. 24 § IL tillämpas. 43I fråga om sättet att fatta sådana stämmobeslut gäller vanliga aktiebolagsrättsliga regler. 44Även bolagsbildning är en bolagsåtgärd som enligt lagförslaget kan drivas igenom i re- konstruktionsplanen (se avsnitt 9.7.6.1 ovan). Eftersom denna åtgärd inte beslutas av bolags- stämman berörs den dock inte av de regler som här behandlas. 45Se bl.a. avsnitt 9.7.4 (internationell utblick) och 9.7.6 (under rubriken). 46Se 13 kap. 35 §, 14 kap. 28 § eller 15 kap. 33 § ABL. Rekonstruktionsplanen och det separata ackordet i det samlade insolvensförfarandet 9.7.7.4Fastställelse av en plan med bolagsåtgärder Den antagna rekonstruktionsplanen ska fastställas av rätten, om något hinder mot det inte föreligger. Ett sådant hinder är enligt lagför- slaget att en aktieägare, som motsatt sig en plan med bolagsåtgärder som kräver beslut eller godkännande av bolagstämman, gör sannolikt att aktierna har ett beaktansvärt värde om bolagets tillgångar rea- liseras i det förvaltarledda förfarandet.47 Regeln innebär att rätten, om någon av aktieägarna gör gällande att den avgörande förutsätt- ningen för cram-down enligt 12 kap. 24 § IL inte är för handen och invändningen framstår som beaktansvärd, ska pröva fastställelse- frågan vid en förhandling. Är det däremot uppenbart att invändningen saknar fog, ska rätten direkt fastställa planen. Fastställelsebeslutet kan överklagas i vanlig ordning. 9.7.7.5Fastställelsens verkan som stämmobeslut Fastställelsen av en rekonstruktionsplan innebär enligt mitt förslag i allmänhet att de rättsförhållanden som planen reglerar blir bestämda enligt denna. Såvitt gäller en plan med bolagsåtgärder som kräver att beslut fattas eller godkänns av bolagstämman, innebär fastställelsen också att ett i behörig ordning fattat stämmobeslut ska anses föreligga. Därmed träder i princip alla aktiebolagsrättsliga bestämmelser om stämmobeslut rörande sådana åtgärder i tillämp- ning. Vad gäller exempelvis nyemission av aktier betyder det att be- stämmelserna i 13 kap. 11–42 §§ ABL om bland annat aktieteckning, tilldelning av aktier, betalning av aktier och registrering av emis- sionsbeslut blir tillämpliga. Eftersom framläggandet av emissions- förslaget dessutom sker med iakttagande av 13 kap. 1–10 §§ ABL, blir slutresultatet att hela aktiebolagslagens regelverk om, i detta fall, nyemission kommer att gälla med justeringarna (1) att det som står om styrelsen i ett förvaltarlett förfarande ska avse förvaltaren och (2) att det som står om bolagsstämman och dess beslut ska avse borgenärssammanträdet och dess jämte rättens beslut.48 Motsva- rande gäller för åtgärderna ändring av bolagsordningen, emission av 47Motsvarande minoritetsskyddsregel föreslås för en borgenär vars fordringar sätts ned genom ett ackord i rekonstruktionsplanen. 48Det innebär innehållsmässigt att 12 kap. 5 §, 6 första stycket 4, 9–11 §§ och 22–31 §§ IL träder i stället för hela 7 kap. samt 13 kap. 2 § ABL. SOU 2010:2 Rekonstruktionsplanen och det separata ackordet i det samlade insolvensförfarandet teckningsoptioner och konvertibler, upptagande av vinstandelslån och kapitalsandelslån samt minskning av aktiekapitalet.49 9.7.8Finns legala hinder mot att genomföra de föreslagna reglerna? De bolagsåtgärder som föreslås kunna genomdrivas i insolvensför- farandet innefattar som framgått att befintliga ägares aktier i ett gäldenärsbolag genom minskning av aktiekapitalet och efterföljande nyemission av aktier under särskilda förutsättningar och efter beslut av domstol kan utspädas eller utsläckas för att möjliggöra en stabil rekonstruktion. Möjligheten till sådan utspädning eller utsläckning föranleder analys av förslagets förenlighet med bestämmelserna om egendomsskydd i den svenska regeringsformen (2 kap. 18 § RF) och den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () samt, såvitt gäller publika aktiebolag, med aktieägarskyddet enligt EG:s andra bolagsrättsliga direktiv.50 Motsvarande fråga har utretts för Bank- lagskommitténs räkning av numera chefsJO gällde då mera exakt om det inom ramen för ett föreslaget särskilt förfarande för rekonstruktion eller avveckling av banker under stat- lig kontroll (offentlig administration), kunde anses förenligt med de nämnda regelverken att staten dels genom en krishanteringsmyn- dighet fick begära att domstol fattar beslut om nedsättning av ett bankaktiebolags aktiekapital, dels fick besluta om nyemission av aktier i ett sådant bolag. Svaret, som kommittén inte fann anledning att ifrågasätta, blev att 2 kap. 18 § RF och inte utgjorde hinder mot sådana regler och att förslaget om nedsättning av aktiekapital på ett tillåtet sätt utnyttjade ett i EG-direktivet före- skrivet undantag som medger att en sådan nedsättning sker genom beslut av domstol. En statligt beslutad nyemission i ett krisdrabbat bankaktiebolag ansågs däremot inte vara förenlig med direktivet. Till grund för detta ställningstagande låg en tolkning av direktivet 49Vid bolagsbildning gäller motsvarande så långt att det som i ABL står om styrelsen i ett förvaltarlett förfarande ska avse förvaltaren. 50Se rådets direktiv (77/91/EEG) av om samordning av de i artikel 58 andra stycket i fördraget avsedda bolagen i bolagsmännens och tredje mans intressen när det gäller att bilda ett aktiebolag samt att bevara och ändra dettas kapital, i syfte att göra skydds- åtgärderna likvärdiga. 51Se bilaga 3 till betänkandet SOU 2000:66 (Offentlig administration av banker i kris), s. 301–317. Rekonstruktionsplanen och det separata ackordet i det samlade insolvensförfarandet och, framför allt, en analys av en handfull avgöranden av EG-dom- stolen från början och mitten av . gjorde bedöm- ningen att ett beslut om en sådan emission måste fattas av bolags- stämman och att direktivet knappast kan tolkas så att detta krav är uppfyllt genom en reglering där staten utgör bolagsstämman. I det följande utreds hur mitt förslag förhåller sig regerings- formen, konventionen och direktivet. Enligt 2 kap. 18 § första stycket regeringsformen (RF) är varje persons egendom tryggad genom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller någon enskild genom expropriation eller annat sådant förfarande eller tåla att det allmänna inskränker användningen av mark eller byggnad utom när det krävs för att till- godose angelägna allmänna intressen.52 Av bestämmelsens andra stycke framgår att den som tvingas avstå sin egendom, eller får sin användning av mark eller byggnad inskränkt på visst sätt, ska vara tillförsäkrad ersättning för förlusten. Skyddet mot att tvingas avstå egendom gäller alltså all egendom, medan skyddet mot använd- ningsinskränkningar avser endast fast egendom. Frågan är vilken typ av ingrepp den föreslagna regleringen kan ut- göra och om den konstituerar ett relevant ingrepp i regeringsformens mening. Rekapituleras bör då att de åtgärder som enligt förslaget kan beslutas genom omröstning bland borgenärerna och fastställelse av rätten är nyemission av aktier och minskning av aktiekapitalet som ett led i en sådan emission.53 Någon möjlighet till över- tagande eller tvångsförvärv av aktierna i gäldenärsbolaget föreslås inte. För att beslut ska kunna fattas mot aktieägarnas vilja krävs vidare att den rekonstruktionsplan i vilken emissions- och minsk- ningsförslagen läggs fram också innehåller ett ackordsförslag och att aktieägarna i samband med den rättsliga fastställelsen inte kan göra sannolikt att aktierna har något värde om bolagets tillgångar realiseras i ett förvaltarlett förfarande. När aktierna på detta sätt har konstaterats sakna värde, får således borgenärssammanträdet och för detta och nästföljande avsnitt Hedwall, Rekonstruktion i ett samlat insolvensför- farande, Examensarbete vid , (), s. 28–34 samt i SOU 2000:66 s. 302–308. 53Även andra bolagsåtgärder kan enligt lagförslaget genomdrivas, men i detta sammanhang är de i texten angivna åtgärderna framför allt av intresse. SOU 2010:2 Rekonstruktionsplanen och det separata ackordet i det samlade insolvensförfarandet ytterst rätten i bolagsstämmans ställe fatta ett minsknings- och emissionsbeslut. Den angivna regleringen kan med regeringsformens terminologi bäst beskrivas som en inskränkning av aktieägarnas rätt att använda (eller råda över) sin egendom i det att borgenärssammanträdet och rätten under insolvensförfarandet övertar stämmans beslutsbefogen- heter medan aktieägarna inte tvingas att avstå från sina aktier.54 Eftersom aktier är lös egendom utgör 2 kap. 18 § RF därmed inget hinder. Det skulle emellertid kunna hävdas, att den reella ekonomiska effekten av de föreslagna reglerna är att aktieägarna tvingas att avstå från alla eller en del av sina aktier. Detta medför dock knappast att regeringsformen står i vägen för regleringen, i ljuset av att den tjänar det övergripande ändamålet att möjliggöra en från samhällelig syn- punkt effektiv insolvenshantering. Inte minst måste rekonstruktioner av i grunden livskraftiga verksamheter utgöra ett angeläget allmänt intresse. Eftersom alternativet till en framgångsrik gäldenärsrekon- struktion ofta är att verksamheten läggs ned och tillgångarna säljs, med följden att aktieägarna förlorar allt värde i sitt ägande, kan ingreppet inte heller betraktas som oproportionerligt. Till detta kommer att det i den föreslagna regleringen finns in- byggt ett särskilt test som innebär, att ingrepp i ägandet kommer i fråga endast när det med acceptabel säkerhet kan konstateras att de befintliga aktierna är värdelösa. Det kan starkt ifrågasättas om aktierna under dessa förutsättningar alls kan betraktas som egen- dom i regeringsformens mening och om bestämmelsen över huvud taget kan bli tillämplig. Dessutom är det svårt att se att någon ersätt- ning enligt 2 kap. 18 § andra stycket RF skulle kunna komma i fråga. Sammantaget bör det inte råda någon tvekan om att den före- slagna regleringen är förenlig med 2 kap. 18 § RF. Enligt 2 kap. 23 § RF får inte lag eller annan föreskrift meddelas i strid med åtaganden enligt . Regle- ringen av egendomsskyddet i konventionen finns i artikel 1 i första tilläggsprotokollet och kan sägas bestå av tre regler. För det första ska varje fysisk eller juridisk person ha rätt till respekt för sin egendom, peaceful enjoyment of his possessions. 54 Så även s. 304. Rekonstruktionsplanen och det separata ackordet i det samlade insolvensförfarandet det andra får ingen berövas sin egendom annat än i det allmännas intresse och under de förutsättningar som anges i lag och i folk- rättens allmänna grundsatser. För det tredje har en stat dock rätt att genomföra sådan lagstiftning som den finner nödvändig för att reglera nyttjandet av egendom i överensstämmelse med det all- männa intresset eller för att säkerställa betalning av skatter eller andra pålagor eller av böter och viten. Av domen i framgår att reglerna till viss del är separata.55 De två senare anses dock reglera särskilda fall av ingrepp i äganderätten och måste därför prövas före och i ljuset av den allmänna principen i den första. Därigenom blir det normalt fråga om en helhetsbedömning när frågan uppkommer om ett ingrepp i äganderätten varit tillåtet. Jämfört med 2 kap. 18 § RF går egen- domsskyddet enligt längre genom det generella kravet på respekt för enskild egendom och genom att skyddet mot rådighetsinskränkningar inte är begränsat till fast egendom.56 Liksom i 2 kap. 18 § RF torde den av mig föreslagna lagreglering- en enligt konventionen vara att betrakta som en inskränkning av en aktieägares rådighet över sina aktier. Därmed aktualiseras den tredje regeln, som alltså ska tolkas i ljuset av den allmänna principen om respekt för den enskilda egendomen. Enligt denna regel ska ett rådig- hetsinskränkande ingrepp för att vara tillåtet ha skett genom lagstift- ning, enligt staten vara nödvändigt och stå i överensstämmelse med det allmännas intresse. Kravet på lagstiftning innebär i huvudsak att den nationella lag som åberopas som stöd för ingreppet ska ha tillämpats på ett i den nationella rättsordningen korrekt sätt och att lagen som sådan är tillgänglig och förutsebar.57 Vidare krävs att den materiella delen av lagen uppvisar ett visst mått av rättssäkerhet.58 Några problem med att uppfylla detta krav föreligger inte. Det har ifrågasatts om kravet på nödvändighet har någon själv- ständig betydelse i form av ökade kontrollmöjligheter för dom- stolen.59 I Handyside-fallet uttalade domstolen att de fördragsslutande staterna var the sole judges of the necessity for an interference.60 I fallet Marckx modifierade domstolen sin ståndpunkt något när den 55Sporrong and v. , Judgment of , 1982, Ser. A, vol. 56Jfr s. 303. 57Åhman, Egendomsskyddet (2000) s. 307. 58Åhman s. 307. 59Åhman s. 311. Med domstolen avses i detta avsnitt den europeiska domstolen för mänsk- liga rättigheter i . 60Handyside v. the , Judgment of , Ser. A, vol. 24, para. SOU 2010:2 Rekonstruktionsplanen och det separata ackordet i det samlade insolvensförfarandet uttalade att staterna var sole judges of the necessity for such a law.61 Denna modifiering innebar knappast någon praktisk förändring av tidigare praxis. Frågan om ingreppets nödvändighet förefaller alltså vara en fråga som helt lämnas till den nationella lagstiftaren. Vad gäller ingreppets överensstämmelse med det allmännas intresse, har den nationella lagstiftaren lämnats en tämligen vid skönsmån, of appreciation, i bedömningen av vad som ska anses falla därunder.62 Till skillnad från i 2 kap. 18 § RF behöver detta allmän- na intresse inte vara angeläget. I fallet konstaterades att domstolen inte ifrågasätter statens argument för införandet av lagen såtillvida åtgärden inte är manifestly without reasonable founda- tion.63 Eftersom bevarandet av livskraftiga verksamheter måste anses utgöra ett allmänt intresse av närmast angelägen karaktär, torde den föreslagna regleringen inte heller strida mot denna del av konven- tionen. Det sista ledet i prövningen enligt utgörs av en helhetsbedömning av ingreppets proportionalitet såvitt gäller graden av kränkning av det enskilda ägandet i förhållande till syftet med åtgärden. Denna bedömning brukar delas upp i tre delar.64 Först görs en bedömning av ingreppets ändamålsenlighet, dvs. åtgärdens presumtiva förmåga att uppfylla eller verksamt bidra till det avsedda ändamålet. Därefter prövas ingreppets nödvändighet, dvs. om det finns alternativa handlingsvägar som är mindre ingripande för den enskilde. Slutligen görs en bedömning av ingreppets proportionalitet i strikt mening, dvs. om fördelen för det allmänna står i proportion till skadan för den enskilde.