sou · GYB330 · 2010-05-04 00:00:00 — Enligt punkten 2 a ska samarbetet innefatta samordning av de nationella åtgärder för krissituationer som nämns i artikel 8 i rådets direktiv /67/EG om åtgärder för att säkerställa en tryggad naturgasförsörjning (gasförsörjningsdirektivet). I punkten 2 b stadgas att samarbetet också ska innefatta identi- fiering och, vid behov, utveckling eller uppgradering av samman- länkningar av el- och naturgasnät. Enligt punkten 2 c ska samarbetet även innefatta villkor och praktiska metoder för ömsesidigt stöd. I punkten 3 anges att kommissionen och de övriga medlems- staterna ska hållas informerade om sådant samarbete. Avslutningsvis stadgas i punkten 4 att kommissionen får anta riktlinjer för regionalt samarbete i en solidarisk anda. Dessa åtgär- der ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 51.3. Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas Artikeln är ny och återfinns endast i gasmarknadsdirektivet. Av beaktandesats 55 i direktivet framgår att medlemsstaterna kan besluta att det samarbete som avses i första hand ska bygga på marknadsbaserade mekanismer. Bestämmelsen innehåller dock inte några skarpa krav på hur samarbetet ska utformas. Rent praktiskt torde innehållet i samarbetet kring försörjningstrygghet i första hand utformas utifrån det nu gällande gasförsörjningsdirektivet, se bl.a. den hänvisning som görs i punkten 2 a i artikel 6. Som en följd av den kris som uppstod i den europeiska natur- gasförsörjningen har föreslagit en revidering av det nuvarande gasförsörjningsdirektivet (KOM [2009] 363 slutlig). I förslaget läggs ytterligare fokus på regionalt samarbete. ska i samråd med Energimarknadsinspek- tionen, och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, lämna förslag till behörig myndighet för naturgas. Synpunkter ska inhämtas från de myndigheter och organisationer som i övrigt kan beröras. Bestämmelsen om regi- onalt samarbete i gasmarknadsdirektivet föranleder således inte nu några åtgärder i svensk lagstiftning. 8.4.5Artikel 7 – Främjande av regionalt samarbete Artikel 7 är ny och behandlar främjande av regionalt samarbete. Artikeln består av fyra punkter. Den första punkten handlar om medlemsstaternas och tillsyns- myndigheternas skyldighet att samarbeta med varandra i syfte att integrera sina inhemska marknader på en eller flera regionala nivåer. De regionala samarbetena är ett första steg mot en helt liberaliserad inre marknad för naturgas. Främst ska samarbetet underlättas mellan de systemansvariga för överföringssystemen bland annat i gränsöverskridande frågor. De geografiska områden som stipuleras i förordning (EG) nr 714/2009 ska omfattas av denna skyldighet, men även andra områden får förekomma. Punkten 2 handlar om uppgifter och tydliggör att byrån ska samarbeta med de nationella tillsynsmyndigheterna och de systemansvariga för överföringssystem för att de olika regioner- nas regelverk ska vara förenliga med målet att skapa en konkur- SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas rensutsatt inre marknad för naturgas. får rätt att utfärda rekommendationer om byrån anser att det krävs bindande regler för att få ett samarbete att fungera. Punkten 3 stadgar att medlemsstaterna vid genomförandet av direktivet ska se till att de systemansvariga för överföringssystemen har ett eller flera regionalt integrerade system som omfattar två eller flera medlemsstater för kapacitetstilldelning och för kontroll av säkerheten för nätet. I punkten 4 slutligen återfinns regler som gäller vertikalt integ- rerade systemansvariga för överföringssystem som deltar i ett samriskföretag som inrättats för att genomföra samarbetet. I dessa fall ska samriskföretaget upprätta och genomföra en övervaknings- plan med åtgärder som ska vidtas för att förhindra diskriminerande och konkurrensbegränsande beteende. Planen ska underställas godkännande. De övervakningsansvariga för de vertikalt integrerade systemansvariga för överföringssystemen ska obero- ende av andra kontrollera att planen följs. Artikel 7 är ny. Genom artikeln tydliggörs den ökade tonvikten på regionala samarbeten som ett steg på vägen mot en väl fungerande konkurrensutsatt inre marknad för naturgas. berörs av det arbete som bedrivs inom NordReg som arbetar för en gemensam nordisk marknad. Det förekommer därutöver även energisamarbete för både gas och el inom ramen för the Energy Market Interconnection Plan. Förutom dessa angivna områden är det även möjligt för ett enskilt land att delta i andra regionala konstellatio- ner, t.ex. den nordiska marknaden. Enligt de nya bestämmelserna i gasmarknadsdirektivet är det de systemansvariga för överföringssystem som certifieras i enlighet med direktivets bestämmelser som ska ingå i ENTSO för gas (ENTSOG) och därmed utföra de uppgifter som är förenade med denna roll enligt direktivet, såsom att främja det regionala samar- betet. Även Energimarknadsinspektionen har i uppgift att för räkning delta i utvecklingen av marknaderna för el och naturgas inom och EU. har även i uppdrag att samarbeta med nordiska och övriga europeiska till- Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas synsmyndigheter i syfte att verka för en harmonisering av regelverk så att likvärdiga förutsättningar skapas på marknaderna för el och naturgas inom och EU, enligt 1 § punkterna 7 och 8 i förordningen (2007:1118) med instruktion för Energimarknads- inspektionen. I 1 § punkten 6 a i instruktionen anges även att inom sitt område ska fullgöra de uppgifter som följer av gasmarknadsdirektivet 2003/55/EG. Hänvisningarna till gasmarknadsdirektivet samt övriga rättsakter i andra energimarknadspaketet kommer att uppdateras till hänvis- ningar till rättsakterna i tredje energimarknadspaketet i inspektio- nens instruktion. Därmed torde inga ytterligare förändringar vara nödvändiga vad gäller roll beträf- fande regionala samarbeten. Artikeln bedöms inte föranleda någon åtgärd i svensk lagstiftning. 8.4.6Artikel 8 – Tekniska regler Artikel 8 behandlar tekniska regler. Artikeln anger att medlems- staterna ska se till att tekniska säkerhetskriterier definieras och att det utarbetas och offentliggörs tekniska regler. De tekniska reglerna ska fastställa de lägsta tekniska konstruktions- och drift- kraven för anslutning till systemet av LNG-anläggningar, lagrings- anläggningar, andra överförings- eller distributionssystem och direktledningar. De aktuella reglerna ska säkerställa att systemen är driftskompatibla, och de ska vara objektiva och icke-diskrimine- rande. Den nybildade byrån, , ska vid behov få utfärda rekommendationer för hur dessa regler ska bli förenliga med varandra. Reglerna ska anmälas till kommissionen. Artikel 8 är i stort sett oförändrad jämfört med det tidigare direkti- vet. Det nya i artikeln är en bestämmelse som rör den harmonise- ringsroll som ges. Den nybildade byrån får en harmonise- ringsroll vad gäller de tekniska reglernas förenlighet med varandra. har möjlighet att utfärda rekommendationer kring hur de tekniska reglerna i medlemsstaterna ska utformas i syfte att bidra till harmonisering av de tekniska reglerna inom gemenskapen. Då avses avge rekommendationer innebär detta ett formellt sett SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas icke-bindande instrument för byrån. Det torde dock finns ett starkt intresse hos berörda parter att skapa ett harmoniserat regel- verk som bidrar till kompatibla lösningar i syfte att fullborda en effektivt fungerande inre marknad för naturgas. Enligt utredning- ens bedömning är artikel 8 genomförd och inga ytterligare föränd- ringar av det svenska regelverket bedöms därför vara nödvändiga. 8.5Kapitel III – Överföring, lagring och LNG Kapitel III innehåller regler om överföring, lagring och LNG och omfattar artiklarna 9–16. Artiklarna 9–16 handlar om systemansvariga för överförings- system (artikel 9–11), systemansvariga för lagringssystem och LNG-anläggningar (artikel 12–13), oberoende systemansvariga (artikel 14) och åtskillnad av ägare till överföringssystem och systemansvariga för lagringssystem (artikel 15), samt konfidentiell behandling när det gäller systemansvariga för överföringssystem och ägare till överföringssystem (artikel 16). 8.5.1Artikel 9 – Åtskillnad av överföringssystem och systemansvariga för överföringssystem (TSO) Artikeln innehåller 12 punkter som tillsammans beskriver de krav på åtskillnad och oberoende som ställs på en TSO. En TSO definie- ras enligt direktivets artikel 2.4 som varje fysisk eller juridisk person som bedriver överföringsverksamhet och som ansvarar för drift och underhåll och, vid behov, utbyggnad av överförings- systemet inom ett visst område och, i tillämpliga fall, dess sammanlänkningar till andra system och för att säkerställa att systemet på lång sikt kan uppfylla rimliga krav på gastransporter. Grundläggande är att en aktör som ikläder sig rollen som TSO måste vara ägarmässigt åtskild från produktions- och/eller leve- ransverksamhet. Punkten 1 inleds med att fastställa att artikelns krav gäller fr.o.m. . Av punkten 1 a framgår vidare att varje företag som äger ett transmissionssystem ska agera som system- ansvarig för detta. Punkterna 1 b-d beskriver de krav på oberoende som ställs på en TSO. Texten ger en relativt detaljerad beskrivning Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas av vad samma person eller personer inte får utöva kontroll över i syfte att bibehålla den systemansvariges oberoende. Kraven enligt punkt 1 specificeras ytterligare i punkt 2 a-c. Genom punkten 3 utökas åtskillnadskravet till att även omfatta oberoende i förhållande till produktions- eller leveransverksamhet enligt elmarknadsdirektivets (2009/72/EG) definition. Omvänt gäller att kraven på oberoende för en TSO på elmarknaden även omfattar oberoende i förhållande till produktions- eller leverans- verksamhet enligt gasmarknadsdirektivets definition. Enligt punkten 4 har medlemsstaterna möjlighet att bevilja undantag från direktivets krav på oberoende enligt punkt 1 b-c. Undantag får beviljas t.o.m. , under förutsättning att den systemansvarige för transmissionssystemet inte ingår i ett vertikalt integrerat företag. Punkten 5 gör det möjligt för två eller fler ägare av transmis- sionssystem att agera som TSO genom bildandet av ett samrisk- företag. Ett sådant samriskföretag kan emellertid endast agera som en TSO för transmissionssystem i två eller fler medlemsstater. I punkten 6 lämnas förtydliganden avseende punkten 1. Punk- ten 6 fastställer att de krav som beskrivs i punkt 1 b-d inte gäller i det fall de personer som avses utgörs av en medlemsstat eller ett offentligt organ. Punkten 7 handlar om skyddande av kommersiellt känsliga uppgifter. I det fall en systemansvarig för ett transmissionssystem har ingått i ett vertikalt integrerat företag, ska medlems- staterna se till att kommersiellt känsliga uppgifter som innehas av den systemansvarige inte överförs till företag som bedriver produktions- eller leveransverksamhet. Punkten 8 gör det möjligt för medlemsstaterna att under vissa förutsättningar inte tillämpa TSO-lösningen enligt artikelns punkt 1. För att detta ska vara möjligt krävs att transmissionssystemet ägdes av ett vertikalt integrerat företag. Vidare måste medlemsstaten enligt punkten 8 a tillämpa en ISO- lösning (independent system operator), eller enligt punkten 8 b, tillämpa en ITO-lösning (independent transmission operator) enligt direktivets kapitel IV. Om transmissionssystemet tillhörde ett vertikalt integrerat företag, kan medlemsstaterna även genom punkten 9 besluta att inte tillämpa TSO-lösningen. Skillnaden jämfört med punkt 8 är att det enligt punkten 9 inte ställs några krav på vare sig ISO- eller ITO-lösning. Kravet är i stället att det SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas finns arrangemang som säkerställer att den systemansvarige för transmissionssystemet är mer oberoende än vad som föreskrivs i direktivets kapitel IV. Enligt punkten 10 måste varje företag som utses till system- ansvarig för ett transmissionssystem först certifieras enligt bestämmelserna i artikel 10 i gasmarknadsdirektivet samt i artikel 3 gasförordningen (EG) nr 715/2009. Vertikalt integrerade företag som äger ett transmissionssystem får enligt punkten 11 inte hindras från att vidta åtgärder i syfte att kunna agera som TSO enligt artikelns punkt 1. Slutligen förtydligas i punkten 12 att företag som bedriver produktions- och/eller leve- ransverksamhet inte under några omständigheter får utöva någon form av kontroll över en TSO i en medlemsstat som tillämpar arti- kelns punkt 1. Enligt artikel 1 gasförordningen (EG) nr 715/2009 får medlems- staterna inrätta ett organ vilket ska genomföra en eller flera av de uppgifter som vanligen handhas av en TSO. tillämpar en systemansvarslösning som innebär att systemansvaret delas mellan tre aktörer; , och (). I egenskap av nätägare, eller ledningsinnehavare, ansvarar och för sådana TSO uppgifter som enligt direktivets artikel 13 avser nätverksamheten. Svenska kraft- nät ansvarar för den kortsiktiga balanseringen av det svenska natur- gassystemet. Härigenom har ansvar för vissa av de uppgifter som enligt artikel 13 vanligen handhas av en TSO. Tillämpningen av direktivets artikel 9.1 om inrättande av en TSO bygger på att den systemansvarige för transmissionssystemet är ägarmässigt åtskild från produktions- och/eller gashandelsverk- samhet. Enligt artikelns punkt 10 ska ett företag certifieras innan det godkänns och utses till TSO. Certifieringsförfarandet beskrivs i gasförordningens artikel 3 liksom i gasmarknadsdirektivets artikel 10. I samband med certifieringen ska tillsynsmyndigheten intyga att företaget uppfyller kraven enligt artikel 9. Utnämningen ska anmälas till kommissionen och offentliggöras i Europeiska unio- nens officiella tidning. Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas ägs av och är ägar- mässigt åtskilt från verksamhet som rör handel och/eller produk- tion av naturgas. uppfyller således direktivets krav enligt artikel 9 för att kunna certifieras som TSO. Även uppfyller kravet på ägarmässig åtskillnad, men till skillnad från äger inte något transmissions- system för naturgas. torde därför inte kunna certifieras som TSO endast med hänvisning till artikel 9. hanterar emellertid vissa av de uppgifter som normalt handhas av en TSO. Enligt artikel 1 gasförordningen ska därför vara föremål för certifiering enligt artikel 3 i gasförordningen och enligt artikel 10 i gasmarknadsdirektivet. ingår i och torde således inte uppfylla kravet på ägarmässig åtskillnad enligt artikel 9. Utredningen bedömer därför att med dagens förutsättningar sannolikt inte kommer att kunna certi- fieras som TSO. Enligt artikel 9.8 punkten a har möjlighet att utse en ISO och därigenom erhålla en systemansvarslösning i enlighet med direktivets krav på åtskillnad, även vad avser de delar av transmis- sionssystemet som ägs av . En sådan lösning kan emellertid synas vara långsökt mot bakgrund av att två av de tre aktörer som delar på systemansvaret faktiskt kan certifieras i enlighet med kommande krav. Lösningen bygger dessutom på att en ISO utses på förslag av de nuvarande ägarna av transmissionssystemet. Under arbetets gång har utredningen gjort bedömningen att detta scenario inte är särskilt sannolikt, i synner- het mot bakgrund av att har genomfört en tydlig ägarmässig åtskillnad och uppfyller kraven för att certifieras som TSO. Enligt artikel 9.8 punkten b torde även ha möjlighet att tillämpa en ITO-lösning för den del av transmissionssystemet som ägs av . Denna lösning skulle innebära att systemansvaret i det svenska naturgassystemet övergår till att hanteras av en TSO, ett fristående organ samt en . Som framgår av avsnitt 9.2 bedömer utredningen att detta alternativ inte torde vara relevant för svenskt vidkommande. Vad gäller artikel 9.9 bedömer utredningen att i dags- läget inte bör argumentera för att det finns arrangemang som säkerställer att den systemansvarige för transmissionssystemet SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas faktiskt är mer oberoende än vad som föreskrivs i direktivets kapi- tel IV. I avsnitt 9.2 ges en mer utförlig beskrivning av bakgrunden till de problemställningar som berörs i detta avsnitt. Avsnitt 9.2 sam- manfattar även tänkbara alternativ samt utmynnar i utredningens förslag gällande den fortsatta hanteringen av systemansvaret i det svenska transmissionssystemet, liksom gällande den kortsiktiga balanseringen av naturgassystemet i sin helhet. 8.5.2Artikel 10 – Utnämnande och certifiering av systemansvariga för överföringssystem (TSO) Reglerna om utseende av systemansvarig för överföringssystemet motsvaras till viss del av den tidigare artikel 7 i direktiv /55/EG med nya tillägg. De nuvarande reglerna innebär att innan ett företag utses till systemansvarig för ett överföringssystem ska det certifieras i enlighet med de förfaranden som finns i artikeln och i artikel 3 i gasförordningen. Medlemsstaten ska godkänna och certifiera det företag som uppfyller kraven i artikel 9 i direktivet. Utnämningen ska anmälas till kommissionen och offentliggöras i unionens officiella tidning. Punkterna 3–6 innehåller regler om att den systemansvariga för överföringssystemet ska anmäla planerade transaktioner som kan komma att kräva en omprövning av godkännandet till tillsynsmyn- digheten. ska kontrollera att de systemansva- riga för överföringssystemet fortlöpande uppfyller kraven i artikel 9. Slutligen ska tillsynsmyndigheten fatta beslut om certifiering från ansökningsdagen eller från den dag då kommissionen inkom med sin begäran. Det finns ingen reglering för certifiering av systemansvariga i . Regelverket bör därför kompletteras med bestämmelser om certifiering. Utredningen utgår från att Energimarknads- inspektionen i egenskap av tillsynsmyndighet enligt gasmarknads- direktivet ska ansvara för certifieringsprocessen. Det är lämpligt att bemyndiga att utfärda närmare före- skrifter i frågan. Denna certifiering ska göras även för befintlig Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas TSO i samband med att regleringen träder i kraft. Vidare bör det införas en bestämmelse i naturgaslagen som ålägger systemansva- riga för överföringssystem att till anmäla planerade transaktioner som kan komma att kräva en omprövning av om de uppfyller kraven i artikel 9. 8.5.3Artikel 11 – Certifiering i förhållande till tredjeländer Artikeln är ny och innehåller regler om förfarandet då en system- ansvarig för ett överföringssystem som begär certifiering kontrolle- ras av en eller flera personer från tredje land. Med tredje land avses i detta direktiv länder utanför EU och EES. Bakgrunden till bestämmelsen framgår av beaktandesatsen 21 och 22 i direktivet. Enligt dessa bör, för att säkerställa att nätverksamhet å ena sidan och leverans och produktion å andra sidan bedrivs oberoende av varandra, tillsynsmyndigheterna ges befogenheter att vägra certifie- ring av sådana systemansvariga för överföringssystem som inte uppfyller bestämmelserna om åtskillnad. För att säkerställa att dessa bestämmelser tillämpas enhetligt inom hela gemenskapen anges det vidare att tillsynsmyndigheterna bör ta största möjliga hänsyn till kommissionens uppfattning när de fattar beslut om certifiering. Det anges också att fungerande öppna gasmarknader har en avgörande betydelse för den allmänna säkerheten, ekono- mins konkurrenskraft och för unionsmedborgarnas välfärd. Perso- ner från tredjeländer bör därför endast tillåtas kontrollera ett överföringssystem eller en systemansvarig för överföringssystem, om de uppfyller de krav på effektiv åtskillnad som tillämpas inom gemenskapen. ska fortlöpande kontrollera att den certifierade uppfyller certifieringskraven. Denna kontroll kan ske på eget initiativ eller efter ett motiverat yttrande från Europe- iska kommissionen. Syftet med bestämmelsen är att upprätthålla kraven på åtskillnad även gentemot företag från tredje land som agerar på den inre marknaden för energi. Utredningen utgår från att det är Energi- marknadsinspektionen i egenskap av tillsynsmyndighet enligt direktivet som också kommer att ansvara för denna uppgift. SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas utredningens bedömning att det bör föras in bestämmelser i natur- gaslagen och i en särskild förordning om certifiering om hur för- farandet går till när en systemansvarig för ett överföringssystem som kontrolleras av en eller flera personer från tredje land ska certifieras. 8.5.4Artikel 12 – Utnämnande av systemansvariga för lagringssystem och LNG-anläggningar Artikel 12 motsvaras av artikel 7 i det tidigare direktivet. Artikeln innehåller bestämmelser om utnämnande av systemansvariga. Medlemsstaterna ska, för som de själva bestämmer, utse eller ålägga de naturgasföretag som äger lagrings- eller LNG-anlägg- ningar att utse en eller flera systemansvariga. I det tidigare direkti- vets artikel 7 fanns även naturgasföretag som äger överförings- system med bland de uppräknade. Dessa certifieras nu enligt de mer detaljerade bestämmelserna i artikel 10 eller 11 i direktivet. Vid införlivandet av det tidigare direktivet 2003/55/EG föranledde artikeln inte någon åtgärd då det i dåvarande naturgaslagens (2000:599) tredje kapitel fanns skyldigheter för den som innehar en naturgasledning. I naturgaslagens fjärde kapitel finns bestämmelser om skyldigheter för den som innehar en lagrings- eller förgasnings- anläggning. Någon åtgärd krävs därför inte i denna del vad gäller lagrings- eller LNG-anläggningar. 8.5.5Artikel 13 – Uppgifter som åligger de systemansvariga för överförings-, lagrings-, och/eller LNG-anläggningar Artikel 13 innehåller bestämmelser om systemansvarigas uppgifter. Artikel 13 motsvaras av artikel 8 i det tidigare direktivet med några nya tillägg. Direktivets användning av begreppet systemansvarig innebär att denne bl.a. ska ansvara för drift och underhåll och, om nödvändigt, utveckling av överföringssystemet och dess länkar till andra system för att garantera driftsäkerhet. Begreppet innebär således inte ett ansvar att se till att hela naturgassystemet fungerar driftsäkert och Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas är i balans, utan innebär endast ett tekniskt drift- och balansansvar för det egna systemet. I första punkten finns bestämmelser om vilka uppgifter som åligger de systemansvariga för överförings-, lagrings- och/eller LNG-anläggningar. De systemansvariga ska på affärsmässiga vill- kor med hänsyn till miljön, driva, underhålla och utveckla säkra, tillförlitliga och effektiva överförings-, lagrings- och eller LNG- anläggningar. De får inte göra någon diskriminerande åtskillnad mellan systemanvändare eller kategorier av systemanvändare. I första punkten har ett tillägg gjorts för att säkra en öppen mark- nad, samt säkerställa tillräckliga resurser för fullgörandet av skyl- digheten att tillhandahålla tjänster. Artikelns andra punkt är ny och där stadgas att varje system- ansvarig för överföringssystem ska bygga upp en tillräcklig gräns- överskridande kapacitet för att integrera en europeisk överförings- struktur för att tillgodose alla ekonomiskt rimliga och tekniskt genomförbara kapacitetsbehov och ta hänsyn till en tryggad gasför- sörjning. Punkten 3 motsvaras av artikel 8.2 i det tidigare direktivet och behandlar systemansvarigas regler och villkor för balansering av gasöverföringssystemet och hur dessa regler och villkor ska vara utformade. Villkoren, inklusive regler och tariffer, för de tjänster som tillhandahålls av systemansvarig för överföringssystemet ska fastställas på ett icke-diskriminerande sätt som avspeglar de verk- liga kostnaderna enligt en metod som är förenlig med artikel 41.6. Villkoren ska offentliggöras.