sou · GXB315d2 · 2010-01-01 00:00:00 — Med utgångspunkt i rutiner som tillämpas , samt EU- dokumentet Museum Collections Mobility and avser vi att ta fram en nationell policy för depositioner och ut- lån. Starka krav på en sådant finns ute i landet. Till arbetet kommer en arbetsgrupp att kopplas med representanter från läns- och kommunnivå, samt från den centrala nivån: National- museum, , och . Inom ovanstående två områden av vitalt intresse för musei- sektorn har projekt påbörjats av seer (RSM) i avsikt att finna långsiktigt användbara strukturer för framtiden. När det gäller de internationella frågorna sker detta i samverkan med svenska ICOM (). Utredningen kommer att med utgångspunkt i RSM:s arbete och i samverkan med förbundet att arbeta fram underlag för åtgärdsförslag inom dessa fält. Fotografins speciella behov kommer i huvudsak att belysas i de planerade arbetena kring digitalisering och föremålsarkiv där vi också får möjlighet att som ett exempel utnyttja Livrust- kammar-gruppens pågående projekt kring bildhanteringens alla moment inom den egna myndigheten. Inom det pedagogiska fältet ser vi anledning att under utred- ningstiden följa upp genomförda insatser och finna former för lämpliga utvecklingsprojekt. Ännu har dock inget konkret arbete påbörjats. Gemensamma administrations- och stödfunktioner för cen- tralmuseerna Förutsättningar för en s.k. shared service-lösning för gemen- sam administration för löne- och fakturahantering samt stöd- funktioner för avtal, juridik m.m. är mot bakgrund av både di- rektiv och vad som händer i övriga statsförvaltningen ett givet utredningsområde. En projektplan har redan utarbetats i sam- arbete med (). Ett första steg blir en genomgång myndighet för myndighet av hur deras situa- tion ser ut. Steg 2 blir en analys och jämförandeprocess där vi siktar på att få fram uppgifter om i vilken mån och på vilket sätt en effektivisering kan åstadkommas i sådan grad att det är ett utvecklingsalternativ. En kartläggning genomförs av varje moment i den nuvarande processen med efterföljande analys av handläggningen i de olika verk och departement som är berörda. Analyserna utförs i samverkan med () och även det underlag som tagit fram kommer att ut- nyttjas. Marknadsföring/säljplattform/museerna som del av en större helhet och Statens maritima museer har just etablerat ett samverkansprojekt. , och kommer att följa arbetet. Ambitionen är att med hjälp av ett intressant pilotarbete diskutera förut- sättningar för en utökning av såväl antalet samverkans- intressenter och som antalet samverkansområden. Inom ramen för arbete tas underlag fram för beslut i nedanstående sektorsövergripande frågor. Mina ställnings- taganden och förslag rörande museerna kommer därför att utarbe- tas och presenteras som en del av deras rapport vad gäller: Inom den snävare ramen för museerna speciellt är min ambition att i slutrapporten ha tagit fram och förankrat: en pilotprocess för framtagande av en gemensam webbportal där information om kulturmiljö, musei-, arkiv- och biblioteks- samlingar skall vara tillgänglig via en gemensam sökmotor en policy och riktlinjer för föremålsarkiv inklusive ett antal pilotstudier en policy och riktlinjer för depositioner och lån en etablerad bas för informationsutbyte i internationella frågor och EU-stödsarbete en etablerad bas för fortbildningsfrågor ett pilotprojekt kring samordnad och utvecklad marknads- föring underlag för beslut rörande ev. samordning av ekonomi- administration och stödfunktioner en genomlysning av den konflikt som synes råda rörande fastighetsförvaltning och hyresfrågor underlag för diskussion om möjliga förändringar i system och former för alternativ kompletterande finansiering framtaget gemensamt med underlag för eventuella ytterligare samordningsområden som kan komma upp i arbete Uppdragets art och museisektorns förväntningar Det uppdrag jag fått är brett och mångfasetterat. Jag ska i dialog med berörda parter pröva olika former för ökad samverkan. Regeringen ger i uppdraget också en indikation om inom vilka fält sådan samverkan är tänkbar. Syftet med uppdraget är att frigöra resurser för museernas kärnverksamhet och att bidra till ytterligare högkvalitativ verksamhet. Även om uppdraget främst rör det stat- liga och statsunderstödda museiväsendet inom Kulturdepartemen- tets ansvarsområde ska jag även beakta övriga statligt finansierade museer och museiväsendet som helhet i mitt arbete om synergi- effekter kan uppnås för hela sektorn. I uppdraget betonar kulturministern också vikten av ett nära samspel med utredningen av kulturpolitiken, dess inrikt- ning och arbetsformer Ku 2007: 06 () som till- sattes . Det innebär att jag i detta skede avvaktat med att ta upp större frågekomplex som rör nationella mål, roll- och ansvarsfördelning, relevansen hos dagens institutionsstruktur m.m. fram till dess man inom börjat diskutera det övergripande ramverket där museerna som en av de bärande strukturerna måste hanteras i ett sammanhang med övriga kultur- institutioner. Till de frågor jag avvaktar med att behandla hör där- igenom också om de befintliga verksamhetsgrenarna (eller delar av dessa) vid centralmuseerna, organisatoriskt skulle kunna struktu- reras och sorteras på en annan ledd än . Man kan nog konstatera att förväntningarna på mitt uppdrag är högre ute i sektorn som helhet än bland de centrala museerna, inte bara när det gäller roll- och ansvarsfördelningsfrågor utan också i hög grad när det gäller museigemensamma innehållsfrågor som t.ex. tillgängliggörandet av samlingarna och dessas långsiktiga vård och bevarande. Detta har inneburit att min uppmärksamhet är riktad mot sektorn som helhet i alla de frågor som har relevans för fler än central- museerna. Behovet av att också involvera övriga centrala kulturarvs- institutioner som , och liksom har varit uppenbart. För centralmuseigruppen har jag sett behov av att koncentrera mig på sådana frågor som har att göra med den specifika roll de har med sin grundfinansiering över statsbudgeten och sin ställning som myndigheter och stiftelser direkt under kulturministern. De frågor som då kommer i förgrunden rör ekonomi- och personal- administration, fastighetsförvaltning/hyresfrågor, verksamhetsstöd etc. Det finns visserligen några av museerna som ställer sig tvek- samma till möjligheten att göra besparingar, och som anser sig har hittat en optimal form på egen hand, men samtliga säger sig dock vara positiva till en förändring om vår utredning kan visa att vi verkligen får ut reella resursvinster. En särskild grupp inom kulturministerns fögderi är de museer som finansieras via anslag 28:30 Vissa museer. För dessa liksom för sektorn som helhet kommer de allmängiltiga museispecifika arbets- områden vi definierat för fortsatta insatser (kapitel 3) att vara av relevans och intresse. När det däremot gäller strukturfrågor av organisatorisk art kommer dessa att ingå i de frågor jag först i ett senare skede kommer att utveckla tillsammans med Kultur- utredningen. För övriga statligt finansierade museer kan, utöver de allmänna museigemensamma frågorna, en katalyserande roll för mig tänkas främja både samverkan mellan dessa museer och uppdrags/styrfrågor visavi de organisationer inom vilka de är inordnade. Arbetsprocess och kontakter i inledningsskedet Arbetsprocessen har i huvudsak inriktats på att i samtal och rådslag med berörda museer och museiorganisationer fånga in de förhoppningar, förväntningar och farhågor som finns rörande upp- dragets art och målsättning. Ett första steg var att ha ingående samtal med var och en av centralmuseicheferna kring deras syn på uppdraget. Med dessa samtal som bas har därefter ett antal områden ringats in som möjliga att vidareutveckla. Dessa områden har sedan i sin tur ut- gjort grunden för avstämningar med seer, Länsmuseernas samarbetsråd, Kommunala museers samar- betsråd samt Centralmuseernas samarbetsråd. Samtal har också förts med var och en av de institutioner som återfinns inom anslagsposten 28:30, Vissa museer i statsbudgeten liksom med Riksutställningar och Forum för levande historia. Dock har jag, med tanke på den utredning som ligger på Regeringens bord1 och där en förhandlare avses utses inte funnit det meningsfullt att i detta skede föra samtal med och . I utvecklingen av de arbetsområden jag identifierat som möjliga att ta mig an har nära samråd hållits med , Riks- antikvarieämbetet, samt . För verksmuseer och museer under andra departement än Kul- turdepartementet har ett första orienterande möte hållits för uni- versitetsmuseerna. Ett uppföljande möte med dem är utsatt till feb- ruari 2008. Övriga verksmuseer är inbjudna till möte den 6 novem- ber 2007. Därutöver har samtal förts med ordföranden för ArbetSam (Ar- betslivsmuseernas samarbetsråd) och ordföranden i ICOM (Inter- national ). I forskningsfrågor har samtal förts med , Museion vid uni- versitet/, samt fö- reträdare för olika museer. En första genomgång har också hållits med arbetstagarorganisa- tionerna samt . I direktiven påpekas behovet av internationella jämförelser och i mina planer ingår att förutom de nordiska länderna besöka åtmin- stone , , och . Av särskilt in- tresse är de omorganisationer med skilda utgångspunkter och am- bitioner som gjorts i alla våra grannländer och där en del erfaren- heter redan är avläsbara. har besök i och genomförts och ett besök i är inpla- nerat och förberett. Min ambition är nu att i ett antal konkreta projekt vidare- utveckla sådant som utifrån karteringsfasen bedömts angeläget och meningsfullt att satsa på. I kapitel 3 presenteras dessa områden och hur vi kommer att gripa oss an dem mer ingående. En förteckning över de kontakter som tagits och vilka samråd som hållits återfinns i bilaga 2. 1 Klenoder i tiden. Avvaktan med väsentliga frågekomplex kopplade till parallella pågående utredningar I direktiven för mitt uppdrag, liksom i direktiven för den av regerin- gen tillsatta , klargörs att upp- dragen skall lösas i samverkan när det gäller museerna som del av det kulturpolitiska fältet. Dir. Ku 2007:22 I den kulturpolitiska översynen som aviseras i budgetpropositionen kommer även museisektorn att ingå. Museikoordinatorn skall bistå utredningen i arbetet med de fördjup- ningar som behövs när det gäller museerna. Dir. Ku 2007:99 Med stöd av regeringens bemyndigande den 22 febru- ari 2007 tillkallade chefen för en särskild utre- dare, en koordinator för museisektorn, med uppgift att pröva olika former av samverkan inom museisektorn (Dir. Ku 2007:22). I koor- dinatorns uppdrag ingår att bistå den kommitté som tillkallas i ar- betet med de fördjupningar som behövs när det gäller museerna. Kommittén skall samråda med museikoordinatorn om de lämpliga formerna för detta. har påbörjat sitt arbete och konkreta diskussioner i frågor av betydelse för museerna i ett vidare kultur- politiskt perspektiv får därför anstå. Jag konstaterar därvid att detta arbete kommer att bli en viktig del av uppdraget för mig under det fortsatta utredningsskedet men att jag i denna rapportering endast kan notera de fält som jag bedömer angelägna att belysa och analy- sera som underlag för konkreta förändringsförslag. Detta förhål- lande innebär att de frågor där kopplingar finns till arbetet i Fi 2006:08, också kommer att hänskjutas till den med gemensamma arbetsprocessen fram- över. Frågor som mot denna bakgrund i detta skede lämnats obe- handlade handlar om museerna som del i det kulturpolitiska sam- spelet i samhället som helhet och innefattar vitala strukturfrågor som rör Roller och ansvar inom kulturarvssfären Museiuppdraget på olika nivåer Centralmuseikretsens struktur och arbetsformer behov av styrning och strategisk planering Jag kan därvid konstatera, att behoven av att diskutera frågor om struktur, liksom behoven av att samordna museigemensamma frå- gor har framstått mycket tydligt redan i mitt hittillsvarande arbete. Nödvändigheten av att kanalisera museigemensamma frågor i tvär- sektoriella sammanhang – som t.ex. ABM-samverkan, vidare- utbildning, forskningsförutsättningar, internationellt erfarenhets- utbyte m.m. – liksom i strategiska övergripande resurssammanhang har blivit alltmer uppenbar. Att med den erfarenheten i ryggen söka användbara modeller kommer att bli en väsentlig del av det kom- mande arbetet. Rapportens innehåll och status Mot bakgrund av den korta tidsrymd som utredningen de facto kunnat arbeta, i kombination med uppdragets karaktär av sökande projektinriktat arbete, liksom den koppling som finns till andra i pågående utredningar som jag enligt uppdraget skall samverka med, är föreliggande rapport att betrakta som en lägesrapport. Tonvikten i rapporten ligger på en översiktlig bakgrunds- teckning samt presentation av de arbetsfält jag bedömer som ut- vecklingsbara. Även om vi initialt kunnat fånga in merparten av museerna och museiorganisationerna i samtal kring vårt uppdrag ser jag behov av ytterligare fördjupande samtal innan de projekt jag här skisserar kan sägas vara i operativt skick. Att överblicka det svenska museilandskapet är inte lätt. Strukturen som den ser ut är ett arv – inte en planerad konstruktion. Det handlar om institutioner som vuxit fram organiskt och autonomt över . Den första stora etableringen inföll andra hälft, då aktiva samlare i nationalromantisk anda ville rädda och bevara minnet av det bondesamhälle som hastigt trängdes un- dan av modernitet och industrialisering. En andra etableringstopp kom , och en tredje med stöd i den natio- nella kulturpolitiken då bl. a. länsmuseerna bygg- des ut. I ett internationellt perspektiv tecknar detta en generell problematik. Situationen ser i princip likadan ut i stora delar av , men de nationella myndigheterna har förhållit sig olika till sina respektive landskap. Varken eller har t. ex. länsmuseer av svenskt snitt. Vad är ett museum? Den spontana framväxten har skapat glapp och överlappningar i ämnesinriktning och ansvarsfördelning mellan olika museer. Dess- utom finns många ytterligare aktörer som aspirerar på att få inkluderas i museibegreppet. museistatistik tar 2006 upp 201 svenska institutioner som uppfyller ICOM:s kriterier på professionell museiverksamhet. Enligt dessa är ett museum en in- stitution som genom förvärv och bevarande, forskning och doku- mentation, förmedling och undervisning ska främja förståelsen av det kulturella arvet och fördjupa kunskaperna om samhällets fram- växt och dess situation . Samlingar och verksamhet ska vara garanterade ett framtida bestånd. För att inkluderas i den officiella statistiken måste en institution också ha anställd yrkesutbildad personal uppgående till minst ett årsverke. Utanför den krets som uppfyller ICOM:s kriterier finns i ett tusental hembygdsgårdar och lika många arbetslivs- museer som tillsammans utför ett värdefullt lokalt arbete. De flesta av dessa drivs på ideell basis och faller utanför museistatistiken då de inte uppfyller bemanningskraven. I det följande avgränsas museer enligt utredningens direktiv till främst det statliga och statsunderstödda museiväsendet inom ansvarsområde, men även övriga statligt fi- nansierade museer och museiväsendet i dess helhet om synergi- effekter kan uppnås för hela sektorn. Denna avgränsning är base- rad på mönstret kulturpolitik, och är alltså avhängig den befintliga anslagsstrukturen. Vissa justeringar har gjorts i modellen under de gångna trettio åren. Till exempel delades Statens konstmuseer i tre delar 1999 och myndigheten museer för världskultur som till- skapades samlar inom sig den tidigare självständiga myndigheten liksom tre institutioner med tidigare hemvist inom , Statens konstmuseer respektive . Vissa institutioner har kommit till i läns- museikretsen och omdaningarna i de nya regionerna påverkar na- turligtvis även museisektorn. Sådana förändringar har dock endast marginellt förändrat den övergripande ordning som presenteras nedan. För en lista på samtliga museer som har statligt anslag/bidrag, se bilaga 3. Det vanligaste sättet att gruppera museerna är efter nivå – cen- tral/nationell, regional/länsbaserad respektive lokal/. Till de centrala museerna räknas då nio myndigheter som driver till- sammans 21 museer, samt fyra stiftelser. På den regionala nivån finns 25 traditionella länsmuseer och tre storstadsmuseer. Som kommunala museer räknas ett åttiotal institutioner med mycket olika inriktning. Den här grupperingen följer i huvudsak anslagsstrukturen och den stöds av att respektive grupp bildat så kallade samarbetsråd för att driva gemensamma frågor. osynliggör den andra vik- tiga indelningskriterier och en rad institutioner hamnar dessutom helt utanför. Det har också, bl. a. i utredningen och bildning (SOU 1994:51), framförts kritik mot vad som uppfattats som en slutenhet inom respektive nivå, och en önskan om bättre sam- verkan mellan nivåerna kring t. ex. gemensamma ämnesintressen. I enlighet med Museiförslag (1986:3) utpekades i riks- dagsbeslut fem av de centrala institutionerna som ansvars- museer. Syftet var att tydliggöra deras ansvar för samordning och samverkan inom verksamhetsområden av stor betydelse för sek- torns utveckling. Organisationsstrukturen har förändrats men de institutioner som blev ansvarsmuseer, var för sitt ämnesfält, var 1986 - , , , och Statens konstmuseer. Idén var att dessa institutioner skulle ta ett större ansvar för att ut- veckla service och samspel med de regionala museerna. De skulle också spela en aktiv roll för bättre samordning av sådant som inter- nationella kontakter, vård och konservering, IT och forsknings- samverkan. Initiativets genomslag har dock diskuterats. Minne och bildning (SOU 1994:51) konstaterar att reformen, på grund av me- delsbrist och oklara mandat, fått mycket begränsad om ens någon effekt. har 2006, på regeringens uppdrag, utvärderat den nuvarande ansvarsmuseirollen och menar i sin rapport att be- greppet ansvarsmuseum saknar relevans. Rapporten har inlämnats till som dock avvaktat med att ta ställning i frågan. Det finns ett par centrala institutioner som, utan att vara museer, verkar på museifältet. Båda saknar samlingar, producerar utställ- ningar och arbetar utåtriktat med sitt nationella uppdrag. Riksutställningar tillskapades i slutet för att stödja sektorn med teknik och resurser för turnerande utställ- ningsverksamhet, men utvecklades snart till en självständig pro- duktionsorganisation. Med den aktuella flytten till har ett aktivt omstruktureringsarbete inletts, som i perspektiv av den ge- mensamma nyttan har stor relevans för museisektorn som helhet. Det finns också exempel på institutioner som inrättats i syfte att skärpa uppmärksamheten på vissa frågeställningar eller perspektiv. Forum för levande historia bildades som myndighet 2003 och har i uppdrag att främja arbete med demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter med utgångspunkt i Förintelsen. Möjligen kan även Arbetets museum inkluderas här, en insti- tution som ansvarar för att dokumentera och levande- göra mäns och kvinnors arbetsliv. De svenska museerna drivs i olika organisationsformer. Det finns ett trettiotal institutioner som ägs av staten, utöver dem som bru- kar räknas som centrala museer också tio universitetsmuseer och lika många verksmuseer. Universitets- och verksmuseerna har stat- lig basfinansiering från andra källor än , se bi- laga 5. Många museer ägs och drivs av kommuner och ett mindre antal i förenings- eller bolagsform. Dessutom präglas sektorn av en mångfald olika stiftelser och före- ningar som inte sällan bildats i samverkan mellan redan befintliga stiftelser och föreningar eller kommuner. Flertalet regionala mu- seer drivs t. ex. i stiftelseform, med stiftarna vanligtvis i värd- kommunen, i och de lokala hembygds- eller forn- minnesföreningarna. Organisationsformen sätter speciella villkor för alla verksamheter som drivs som stiftelser, t. ex. är ändamålet en gång för alla fastställt och styrelsens autonomi helt oinskränkt. Ser vi till finansieringen av verksamheten finns det en grupp museer som finansieras av staten via anslag. Detta gäller centralmuseerna samt fyra stora stiftelser som i princip sak- nar eget kapital och alltså är beroende av anslag. Departementet fattar också årliga beslut om stöd till den disparata grupp som samlats under rubriken (anslag 28:30) och som i sig innefattar både stora och små institutioner i hela landet. stödjer även, via bidrags- givning (anslag 28:29), de regionala museerna. De flesta av dessa är stiftelser, och de har sin huvudsakliga finansiering från respektive landsting/region. Som framgår av diagram nedan, kommer de största bidragen till museiverksamhet från staten. Statens, landstingens, kommunernas och EU:s andel av finansiering av de svenska museerna Totala intäkter från bidrag och anslag 2005: ca Källa: Statistik baserad på uppgifter från de 201 museer som ingår i statestik i rapporten i siffror 2006/4 De kommunala museerna står i princip utanför de statliga anslags- systemen, men det finns undantag. Stadsmuseerna i , och är berättigade till stöd som regionala mu- seer och detsamma gäller på (stif- telse) och (förening). Kommunerna är ofta de primära bidragsgivarna till nya och lo- kala museiinitiativ i hela landet. De finansierar inte bara stads- museer och kommunala konstmuseer utan ger också stöd till många andra museiverksamheter som drivs av ideella föreningar och privata stiftelser. Det finns även ett fåtal helt fristående museiinstitutioner i lan- det. Magasin 3/drivs av helt med privata medel, och har ett så väl tilltaget stiftelsekapital i botten att det sedan bildandet är helt självförsörjande. Offentlig finansiering svenska museer Källa: Statistik baserad på uppgifter från de 201 museer som ingår i statestik i rapporten i siffror 2006/4 Utöver de medel som ges som anslag eller bidrag till musei- verksamhet finns också en del andra väsentliga poster i sektorns finansiering. Inom kulturbudgeten finns vissa forskningsmedel som är delvis avsedda för vad som kan definieras som museiforskning. Anslaget (28:36), på (2007) totalt 36 miljoner, fördelas via respektive Riks- antikvarieämbetet, , , Insti- tutet för språk- och folkminnen samt . Riksantikvarie- ämbetet fördelar också medel till arbetslivsmuseer, (2007) 4 miljoner som delas mellan 68 olika projekt. samlingslokaldelegation fördelar (2007) totalt 3,9 miljoner till vissa icke-statliga kulturlokaler, och ska enligt förord- ningen (SFS 1990:573) särskilt prioritera länsmuseer. De medel som tillförts sektorn genom arbetsmarknadsåtgärder har haft stor betydelse för verksamhetens utveckling. Access-sats- ningen som syftar till att stärka arbetet med bevarande, vård och tillgängliggörande av samlingar inom hela kulturfältet har 2006- 2007 inneburit ett tillskott av vilket motsvarar över 900 personer i arbete.2 Stiftelsen i har basfinansiering via kultur- budget på anslag 28:30, men driver också, tillsammans med Riks- antikvarieämbetet, det nationella digitaliseringsprojektet arvs-IT. Projektet kostar (2007) omkring 10,5 miljoner och finan- sieras till knappt hälften med lönebidrag. Det sysselsätter ett tret- tiotal personer med arbetshandikapp som framför allt kan bistå museerna med kostnadsfri scanning av fotomaterial. 2 : 2007:6 Access. Andel av museiintäkter per intäktskälla Centrala museer, totalt 1,4 miljarder Andra statliga museer, totalt 240 miljoner Regionala museer, totalt 995 miljoner Kommunala museer, totalt 540 miljoner Källa: Statistik baserad på de 201 museer som ingår i , Kulturen i siffror 2006/4 Ser man museilandskapet i ett geografiskt perspektiv är det lätt att konstatera att nästan alla de stora, statliga museerna ligger i . Utanför huvudstaden finns Statens museer för världs- kultur i , Flygvapenmuseum i , i och Stiftelsen i . Det brukade finnas ett länsmuseum i varje län, men regionsamman- slagningarna i och har ritat om kartan och skapat en ny ansvarsnivå som inte riktigt stämmer med den gamla. Huvudmännen i de båda storregionerna har också valt olika styr- ningsmodeller för sina museer.