sou · GXB358d4 · 2010-01-01 00:00:00 — En anställd som upplåter en privatbostad eller bostad med hyresrätt till sin arbetsgivare ska enligt 42 kap. 30 § IL beskattas i inkomsts- laget kapital för hyresersättningen. Eftersom hyresersättningen är inkomst av kapital ska kontrolluppgift inte lämnas enligt bestäm- melserna i 15 kap. om kontrolluppgift om intäkt i inkomstslaget tjänst. Det är bakgrunden till den bestämmelse som förs över hit från 11 kap. 3 § LSK (prop. 1992/93:86, s. 49 och 75 samt prop. 2001/02:25, s. 192). I den här lagen ska termerna arbetsgivare och anställd bara användas i fall det är termernas sedvanliga betydelser som åsyftas, dvs. de betydelser som termerna har inom andra rättsområden och i dagligt tal. Om ett utvidgat arbetsgivarbegrepp, som det som gäller t.ex. enligt skattebetalningslagen, åsyftas ska i stället andra termer eller ordalydelser användas. Syftet med förevarande kontrolluppgiftsskyldighet bör inte bara vara att kontrollera att aktuella hyresersättningar tas upp till beskattning utan även att kontrollera om ersättningen överstiger marknadsmässig hyra och därför delvis bör beskattas i tjänst samt ingå i underlaget för arbetsgivaravgifter. Med hänsyn till att inkomstslaget tjänst inte bara omfattar inkomster av anställning och till att underlaget för arbetsgivaravgifter avser ersättning för arbete i vid bemärkelse och inte bara lön till anställda bör nu aktuell kontrolluppgiftsskyldighet gälla för den som betalar ut ersättning för arbete och inte bara för arbetsgivare. Kontrolluppgift enligt förevarande paragraf ska därför lämnas av den som utöver ersättning för arbete även betalat ut hyresersättning till samma mottagare och lämnas för den som utöver ersättning för arbete tagit emot hyresersättning. Termerna arbetsgivare och anställd ersättas alltså med orden utbetalare och mottagare. Kontrolluppgiftsskyldigheten bör bara gälla om utbetalaren har gjort eller varit skyldig att göra skatteavdrag från ersättningen för arbete. Kontrolluppgift ska alltså inte lämnas om hyresersättningar som jämte en arbetsersättning betalas ut till innehavare av F- skattsedel. Detta uppnås genom bestämmelsen i sista meningen. I paragrafen finns bestämmelser om att kontrolluppgift ska lämnas om utdelning till delägare i sådana samfälligheter som avses i 6 kap. 6 § första stycket IL. De ersätter bestämmelserna i 11 kap. 4 § LSK, som behållit sin ursprungliga lydelse (prop. 2001/02:25, s. 192). Kontrolluppgift ska lämnas för fysiska personer och dödsbon av den juridiska person som förvaltar samfälligheten. Paragrafen ersätter 11 kap. 5 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 192 och 193), som fick sin nuvarande lydelse 2004 (prop. 2003/04:19, s. 69). Här regleras skyldigheten att lämna kontrolluppgifter om inkomster från andra samfälligheter än sådana som avses i 5 §. Om en privatbostadsfastighet har del i en sådan samfällighet ska uppgift lämnas om fastighetens andel av samfällighetens inkomster. Skyldigheten att lämna kontrolluppgift gäller bara den del av inkomsterna som är avkastning av kapital och som överstiger . Detta motsvarar gränsen för skatteplikt i 42 kap. 29 § IL. Att kontrolluppgift bara ska lämnas för den av del inkomsterna som överstiger följer av bestämmelsen om vad kontrolluppgiften ska innehålla, närmare bestämt av 11 kap. 5 § tredje stycket LSK. Här sägs det redan i första stycket, dvs. kontrolluppgiftsskyldigheten omfattar bara den del av inkomsterna som överstiger . Här ges bestämmelser om skyldigheten att lämna kontrolluppgift om statliga räntebidrag. Motsvarande bestämmelser finns i 11 kap. 6 § LSK (prop. 2001/2002:25, s. 193). Bestämmelserna infördes (prop. 1991/92:60, s. 107). I paragrafen finns bestämmelser om att kontrolluppgift ska lämnas om pensionsförsäkringar och pensionssparkonton. Syftet är, vilket framgår av tredje stycket, att få in uppgifter om och inbetal- ningar som omfattas av avdragsrätten för privat pensionssparande. Paragrafen ersätter 11 kap. 7 § LSK, som aldrig ändrats (prop. 2001/02:25, s. 193). Bestämmelserna tillkom under den första för att göra det möjligt att förtrycka uppgifter om betalda och gjorda inbetalningar. Ändringarna ingick i införandet av det förenklade deklarationsförfarandet (prop. 1992/93:86, s. 43–45 och prop. 1992/93:187, s. 219). Pensionsförsäkring definieras i 58 kap. 2 § IL och pensions- sparkonto i 21 § samma kapitel. Paragrafen ersätter 11 kap. 7 a § LSK. Den infördes i samband med att avdragsrätten för premiebetalningar till försäkringar som tryggar pension utvidgades från försäkringar meddelade i till försäkringar meddelade i EES-området. För att skulle kunna kontrollera att pensionssparande som sker i andra EES-länder, dvs. utanför vår jurisdiktion, infördes bl.a. nya kontrolluppgiftsskyldigheter. Syftet är att kontrollera att de särskilda skattereglerna för pensionssparande enbart är öppna för sparande som faktiskt sker i ett pensioneringssyfte (prop. 2007/08:55, s. 61–63 och 107). Syftet med förevarande kontrolluppgiftsskyldighet är att Skatte- verket snabbt ska få information om transaktioner som innebär att en försäkring flyttas utanför svensk jurisdiktion. I 24 kap. 2 § sägs därför att kontrolluppgift enligt den här paragrafen ska lämnas efter överföringen eller överlåtelsen. aktuella kontrolluppgifter ska inte enbart innehålla nödvändiga identifikationsuppgifter för den som lämnar uppgiften och den som uppgiften lämnas för utan även för försäkrings- tagaren, den försäkrade och den mottagande försäkringsgivaren. I vissa fall kan det innebära att det följer av både förevarande paragraf och 24 kap. 24§ att nödvändiga identifikationsuppgifter ska lämnas. Här sägs att kontrolluppgift ska lämnas om omständigheter som medför eller kan medföra att en pensionsförsäkring ska skattas av. Paragrafen ersätter 11 kap. 7 b § LSK (prop. 2007/08:55, s. 64–72, 107 och 108). Fram till utgången av följde det av 6 kap. 7 § LSK att kontrolluppgift skulle lämnas om kapital hänförligt till en pensionsförsäkring som ska skattas av i inkomstslaget tjänst. Bestämmelserna om avskattning omfattade enbart otillåtna överlåtelser av försäkringsavtal, men ändrades från och med nämnda datum till att även omfatta otillåtna förfogande över försäkringen. Med otillåtna förfoganden avses förfoganden i strid med de kvalitativa villkoren för pensionsförsäkringar. Bakgrunden till ändringen var beslutet att avdragsrätten för premiebetalningar till försäkringar som tryggar pension skulle gälla för försäkringar meddelade i hela EES-området och inte som tidigare enbart för försäkringar meddelade här. Syftet med ändringen var att säkerställa att de kvalitativa villkoren för pensionsförsäkringar upprätthålls. I samband med att bestämmelserna om avskattning utvidgades flyttades bestämmelsen om kontrolluppgift från 6 kap. 7 § LSK till 11 kap. 7 b § LSK. Skyldigheten att lämna kontrolluppgift om behållning på pensionssparkonto som ska skattas av i inkomstslaget tjänst blev dock kvar i 6 kap. 7 § LSK och finns därför här i 15 kap. 2 §. Det är viktigt att snabbt får kännedom om omständigheter som medför eller kan medföra avskattning och kontrolluppgiften ska därför lämnas efter överföringen eller överlåtelsen. Tidsfristen anges i 24 kap. 2 §. aktuella kontrolluppgifter ska inte enbart innehålla nödvändiga identifikationsuppgifter för dem som lämnar uppgiften och dem som uppgiften lämnas för utan även för försäkrings- tagaren, den försäkrade och den mottagande försäkringsgivaren. I vissa fall kan det innebära att det följer av både förevarande paragraf och 24 kap. 4 § att nödvändiga identifikationsuppgifter ska lämnas. Av paragrafen, som ersätter 11 kap. 7 c § LSK, framgår att kontroll- uppgift som avses i 9 och 10 §§ även ska lämnas av utländska tjänstepensionsinstitut om avtal om tjänstepension som är jämförbara med pensionsförsäkring. Se därför kommentarerna till dessa paragrafer. Med betalning av premie för pensionsförsäkring likställs enligt 28 kap. 2 § IL betalning enligt ett avtal med ett utländskt tjänste- pensionsinstitut om tjänstepension under förutsättning att avtalet är jämförbart med pensionsförsäkring och uppfyller relevanta delar av de kvalitativa villkor som gäller för sådana försäkringar (58 kap. 1 a § IL). Vad som avses med utländskt tjänstepensionsinstitut framgår av 39 kap. 13 a § IL. Underlag för avkastningsskatt på pensionsförsäkringar och tjänstepensionsavtal I samband med att etableringskravet för avdrag för premie- betalningar till pensionsförsäkringar utvidgades från svenska försäkringar till försäkringar meddelade inom EES-området beslutades ändringar i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel. Skyldighet att betala avkastningsskatt infördes för den som i en annan stat inom EES än tecknat en pensions- försäkring. Sådan skattskyldighet fanns redan för arbetsgivare som ingått med pensionsförsäkring jämförbara avtal om tjänstepension med ett utländskt tjänstepensionsinstitut som inte bedriver verksamhet från ett fast driftställe i . Denna skattskyldighet utvidgades till att även omfatta stiftelseliknande avtal med utländska tjänstepensionsinstitut (prop. 2007/08:55, s. 72–74, 103 och 104). I samma lagstiftningsärende beslutades att skyldighet att lämna kontrolluppgift till ledning för avkastningsskatten skulle omfatta de försäkringar och avtal som skattskyldigheten utvidgats till. En bestämmelse om att lämna kontrolluppgift i nu aktuella fall togs in i 11 kap. 8 a § LSK (prop. 2007/08:55, s. 72–74 och 108). Den ändrades i samband med att skyldigheten att lämna kontroll- uppgifter om tillgångar och skulder slopades som en följd av att förmögenhetsskatten avskaffades (prop. 2008/09:44). Genom ändringen tillkom bestämmelsen om hur värdet av försäkringarna och avtalen ska beräknas. Skattereduktion för förmån av hushållsarbete Paragrafen ersätter 11 kap. 9 § LSK och anger när kontrolluppgift ska lämnas om förmån av hushållsarbete. Bestämmelsen infördes i samband med att det beslutades att skattereduktionen för hushållsnära tjänster även skulle gälla för fysiska personer som har haft hushållsnära tjänster som skattepliktig löneförmån (prop. 2007/08:13, s. 22–24 och 33). Den ändrades 2009 när det nya systemet för skattereduktion infördes, den s.k. fakturamodellen (prop. 2008/09:77, s. 26). Ändringen innebar att hänvisningarna till lagen (2007:346) om skattereduktion för hushållsnära tjänster, som upphävdes, ersattes av hänvisningar till inkomstskattelagen dit bestämmelserna om skattereduktion flyttades. Termen F-skattsedel används inte i skatteförfarandelagen. I stället för innehavare av F-skattsedel används ordalydelsen den som är godkänd för F-skatt. Paragrafen ersätter 11 kap. 13 § LSK, som kom till 2003 (prop. 2002/03:40, s. 63 och 200). I paragrafen sägs att kontrolluppgift ska lämnas om avyttring av elcertifikat. Med elcertifikat avses enligt lagen (2003:113) om elcertifikat ett av staten utfärdat bevis om att en megawattimme förnybar el har producerats. Elleverantörer är skyldiga att inneha en viss kvot elcertifikat. De som producerar förnybar el kan därmed sälja sina elcertifikat och på så vis täcka merkostnaden för att använda förnybara energikällor i stället för konventionella källor. Utsläppsrätter, utsläppsminskningsenheter och certifierade utsläppsminskningar Bestämmelser om skyldighet att lämna kontrolluppgift om avyttring av utsläppsrätter, utsläppsminskningsenheter och certi- fierade utsläppsminskningar finns i 11 kap. 15 § LSK. Dessa bestämmelser som infördes förs nu över hit (prop. 2004/05:18, s. 75–78 och 111). Handeln med utsläppsrätter regleras i lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter. 23 kap. Kontrolluppgift om utländska förhållanden Betalningar till och från utlandet I paragrafen regleras skyldigheten att lämna kontrolluppgift om betalningar till och från utlandet. Paragrafen ersätter 12 kap. 1 § LSK (prop. 2001/02:25 s. 119–121, 193 och 194). Bestämmelsen i LSK förtydligades 2004 som beloppsgränsen för kontrolluppgiftsskyldigheten höjdes (prop. 2001/03:128, s. 40–46). behöver kontrolluppgiften om betalning från utlandet inte längre innehålla uppgift om vad betal- ningen avser. I samma lagstiftningsärende beslutades att uppgift om betalningens belopp i fortsättningen inte ska anges i svenska kronor utan i använd valuta (prop. 2008/09:44, s. 20–22 och 27). 2 och 3 §§ Skyldigheten att lämna kontrolluppgift gäller bara om den som uppgiften ska lämnas för är obegränsat skattskyldig. Detta sägs inte uttryckligen i bestämmelserna om kontrolluppgifter men har ändå ansetts gälla i den praktiska tillämpningen. Det kan även anses följa av förevarande paragraf där det sägs att kontrolluppgift i vissa särskilt angivna fall även ska lämnas för fysiska personer som är begränsat skattskyldiga. Bestämmelser i ämnet finns i 12 kap. 2 och 3 §§ LSK (prop. 2001/02:25 s. 122–125, 194 och 195). Skyldigheten att lämna kontrolluppgifter för fysiska personer som är begränsat skattskyldiga utvidgades till att även omfatta avkastning av delägarrätter samt avyttring av delägarrätter, fordringsrätter och privatbostadsrätter (prop. 2004/05:113, s. 48– 50 och 60). ska kontrolluppgifter om överföring och överlåtelse av pensionsförsäkringar och tjänstepensionsavtal samt om omständigheter som medför att sådana försäkringar och avtal ska skattas av även lämnas för fysiska personer som är begränsat skattskyldiga (prop. 2007/08:55, s. 109). Det framgår av att 2 § första stycket som hänvisar till 22 kap. 9–11 §§. I samma lagstiftningsärende infördes bestämmelsen i 2 § andra stycket, som innebär att en kontrolluppgift enligt 22 kap. 10 § inte enbart ska avse omständigheter som medför eller kan medföra avskattning enligt inkomstskattelagen utan även enligt 5 § första stycket 6, 6 a eller 7 § lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. Bakgrunden till bestämmelserna i 22 kap. 9– 11 §§ redogörs för i kommentarerna till dessa bestämmelser. Skyldigheten att lämna kontrolluppgifter om tillgångar och skulder har slopats till följd av att förmögenhetsskatten avskaffades . I samband därmed gjordes en följdändring i uppräkningen av de kontrolluppgifter som även ska lämnas för fysiska personer (prop. 2008/09:44, s. 27). De bestämmelser som ges i 12 kap. 3 § LSK och som här ges i 3 § har behållit sin ursprungliga lydelse. Eftersom kontrolluppgifter enligt om intäkter och avdrag i inkomstslaget näringsverksamhet i fortsättningen ska lämnas för fysiska personer behöver bestämmelsen i 3 § inte längre omfatta enskilda näringsidkare. Det följer nämligen av 2 § att kontrolluppgift enligt 16 kap. 1 § första stycket 4 ska lämnas för fysiska personer som är begränsat skattskyldiga, vilket inkluderar näringsidkare. Se även kommentaren till 16 kap. 3 §. Vad som avses med begränsat skattskyldiga framgår av 3 kap. 17 § IL när det gäller fysiska personer och av 6 kap. 7 § samma lag när det gäller juridiska personer. Vid sin granskning av förslaget till LSK påpekade att definitionerna av uttrycken är mycket vida. Det innebar i sin tur att skyldigheten att lämna kontroll- uppgift för begränsat skattskyldiga kunde framstå som mycket omfattande. Bestämmelserna fick dock enligt Lagrådet förstås på så sätt att skyldigheten bara omfattade uppgifter som kunde vara av betydelse för beskattningen i . Dessutom framhöll Lagrådet att allmänt sett torde det inte vara möjligt att förplikta andra rättssubjekt än sådana som i något hänseende faller under svensk jurisdiktion att lämna kontrolluppgifter. Varken 12 kap. 2 § LSK eller de bestämmelser till vilka den paragrafen hänvisar gav enligt Lagrådets mening uttryck för dessa begränsningar. Lagrådet ansåg dock att bestämmelserna måste förstås så att begränsningarna är underförstådda och ska respekteras i tillämpningen. Regeringen instämde i Lagrådets bedömning (prop. 2001/02:25 s. 195). De underförstådda begränsningarna gör att tillämpningsområdet för förevarande paragrafer inte är lika omfattande som ordalydelsen ger uttryck för. Dessutom behöver kontrolluppgift inte lämnas om förutsättningarna i 25 kap. 1 § är uppfyllda. Föreskrifter om att kontrolluppgiften ska innehålla uppgift om utländska skatteregistreringsnummer och medborgarskap kan ges i förordning Av 12 kap. 2 § tredje stycket LSK framgår att kontrolluppgiften ska, utöver de uppgifter som omfattas av hänvisningarna i första och andra styckena, innehålla uppgift om utländska skatteregistreringsnummer och medborgarskap. I fjärde stycket samma paragraf begränsas skyldigheten att lämna uppgift om skatteregisternummer. I 12 kap. 3 § andra stycket LSK sägs att kontrolluppgiften ska innehålla uppgift om mottagarens utländska skatteregistrerings- nummer. Av 24 kap. 4 § följer att en kontrolluppgift ska, utöver vad som följer av bestämmelserna i 15–23 kap. innehålla nödvändiga identifikationsuppgifter för den uppgiftsskyldige och den som kontrolluppgiften lämnas för. I 22 kap. 9–11 §§ sägs att sådana uppgifter även ska lämnas för andra. I förarbetena till LSK sägs att med identifikationsuppgifter avses namn, organisations-, samordnings- eller personnummer och adressuppgifter (prop. 2001/02:25, s. 197 och 198). Enligt 10 kap. 17 § SBL ska en skattedeklaration innehålla nödvändiga identifikationsuppgifter. I förarbetena till den paragrafen sägs att det inte är nödvändigt att i lag ange vilka uppgifter som behövs, t.ex. arbetsgivarens personnummer, organisationsnummer eller särskilda redovisningsnummer, utan föreskrifter om vilka uppgifter som behövs kan anges i förordning eller andra föreskrifter (prop. 1996/97:100, s. 570). identifikationsuppgifter hör även s.k. mervärdesskatte- nummer/VAT-nummer. Medborgarskap och skatteregistreringsnummer är identifika- tionsuppgifter. Bestämmelser om i vilka fall sådana uppgifter är nödvändiga och ska lämnas i en kontrolluppgift kan meddelas genom verkställighetsföreskrifter. Regeringens befogenhet att meddela verkställighetsföreskrifter grundar sig direkt på regerings- formen varför ett bemyndigande från är överflödigt. Bestämmelser om vilka identifikationsuppgifter som ska lämnas om begränsat skattskyldiga och i vilka fall uppgifterna inte behöver lämnas kan därför ges i förordning eller efter regeringens bemyndigande i föreskrifter med lägre valör. De bestämmelser som finns i 12 kap. 2 § tredje och fjärde styckena och 3 § andra stycket LSK förs därför inte över hit. Den här lagen innehåller ingen motsvarighet till 12 kap. 3 a § LSK I 12 kap. 3 a § LSK sägs att artiklarna 2–15 i rådets direktiv /48/EG av om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar ska gälla som svensk lag. Bestämmelsen infördes för att genomföra det s.k. sparande- direktivet och skulle träda i kraft den dag regeringen bestämde (prop. 2003/04:24). Lagrådet avstyrkte den föreslagna genomföranderegleringen Den tidspress som fanns i lagstiftningsärendet medgav enligt regeringen knappast någon annan metod för genomförande. Regeringen framhöll dock att man avsåg att noggrant analysera hur direktivets bestämmelser bättre kan införlivas med svensk lagstiftning och därefter återkomma med förslag till de lagändringar som behövs (prop. 2003/04:24, s. 36). En promemoria med en sådan analys togs fram av Finans- departementet. I promemorian lämnades förslag till kompletter- ande lagstiftning för att genomföra direktivet. Regeringen tog, efter remiss, upp de frågor som behandlades i promemorian i propositionen Sparandedirektivet och kontrolluppgifter (prop. 2004/05:113). I samma lagstiftningsärende beslutades att 12 kap. 3 a § LSK skulle träda i kraft den och tillämpas vid taxering. Bestämmelsen var alltså bara tillämplig vid taxering och ersattes därefter av den kompletterande lagstiftning som beslutades för att genomföra direktivet (prop. 2004/05:113). Innehållet i 12 kap. 3 a § LSK har alltså numer spelat ut sin roll och det förs därför inte över hit. I paragrafen sägs att den som förmedlat en utländsk försäkring som avses i 21 kap. 12 § ska lämna uppgifter som gör det möjligt att identifiera försäkringsgivaren och försäkringstagaren. Denna kontrolluppgiftsskyldighet har funnits och regleras i 12 kap. 4 § LSK, som behållit sin ursprungliga lydelse (prop. 2001/02:25, s. 195 och 196). I sitt yttrande över förslaget till LSK anförde Lagrådet att bestämmelsen hade en allmän utformning men torde ta sikte på den som i förmedlat en utländsk försäkring och som är underkastad svensk jurisdiktion. Regeringen instämde i Lagrådets bedömning (prop. 2001/02:25 s. 196, jfr även prop. 1995/96:97, s. 24). Bestämmelsen i LSK har ändrats två gånger, nämligen dels i samband med att etableringskravet för avdrag för premiebetal- ningar till pensionsförsäkringar utvidgades från svenska försäk- ringar till försäkringar meddelade inom EES, dels när kontroll- uppgiftsskyldighet för tillgångar slopades till följd av avskaffandet av förmögenhetsskatten (prop. 2007/08:55, s. 109 och prop. 2008/09:44, s. 27). Förbindelse från utländska företag att lämna kontrolluppgift Syftet med förevarande paragraf är att ska få kontrolluppgifter om räntor, utdelningar och försäkringar även när de skattskyldiga anlitat utländska företag som bedriver gräns- överskridande verksamhet i utan att ha en filial här. Företag som bedriver verksamhet på angivet sätt ska skriftligen förbinda sig att lämna kontrolluppgifter enligt bestämmelserna i denna lag. En motsvarande bestämmelse finns i 13 kap. 1 § LSK (prop. 2001/02:25, s. 196). Skyldigheten för vissa utländska företag att förbinda sig att lämna kontrolluppgift är (prop. 1994/95:50, s. 335). För de utländska företagen är det i praktiken frivilligt att lämna en förbindelse eftersom saknar möjligheter att med tvång förmå företagen att fullgöra skyldigheten och det inte heller finns några tillämpliga sanktioner (prop. 1994/95:50 s. 335 och prop. 2001/02:25 s. 196). Undantaget i andra stycket för företag som hör hemma inom EES och är förhindrat att lämna kontrolluppgifter är (prop. 2006/07:7, s. 13–15 och 23). Det andra undantaget i andra stycket för försäkringsgivare inom EES som enbart meddelar pensionsförsäkring infördes i samband med att etableringskravet för avdrag för premie- betalningar till pensionsförsäkringar utvidgades från svenska försäkringar till försäkringar meddelade inom EES (prop. 2007/08:55, s. 109). Skälet till undantaget är att sådana försäkrings- givare enligt 6 § i stället skriftligen ska åta sig att lämna kontrolluppgifter om pensionsförsäkringar. Avser verksamheten i även andra finansiella tjänster gäller dock bestämmelserna i första stycket om att ge in en förbindelse. Här sägs att en försäkringsgivare som från ett annat EES-land än meddelar försäkring, ska för varje pensionsförsäkringsavtal ge in ett skriftligt åtagande till om att lämna kontroll- uppgifter om pensionsförsäkring. Detsamma gäller utländska tjänstepensionsinstitut som ingår avtal om tjänstepension som är jämförbara med en pensionsförsäkring. Paragrafen ersätter 13 kap. 2 § LSK, som tillkom när etableringskravet för avdrag för premiebetalningar till pensions- försäkringar utvidgades från svenska försäkringar till försäkringar meddelade inom EES (prop. 2007/08:55, s. 109). I samma lagstiftningsärende beslutades ett nytt kvalitativt villkor för pensionsförsäkringar, nämligen att avtalet ska innehålla villkor om att om att försäkringsgivaren ska lämna kontrolluppgifter. Om avtalet inte innehåller något sådant villkor och försäkringsgivaren inte åtagits sig att lämna kontrolluppgifter är försäkringen ingen pensionsförsäkring, vilket innebär att premierna inte får dras av (prop. 2007/08:55, s. 57–60). I 13 kap. 3 § LSK sägs att åtaganden att lämna kontrolluppgifter ska lämnas enligt ett fastställt formulär och att ett åtagande får lämnas på medium för automatiserad behandling (prop. 2007/08:55, s. 110). När fastställt formulär ska användas regleras i Bestämmelsen om att åtagandet ska lämnas enligt fastställt formulär ges därför i 38 kap. 2 §. Försäkringsgivaren ska ge in ett åtagande och åtagandet ska lämnas enligt fastställt formulär.