sou · GYB365 · 2010-10-13 00:00:00 — Sådan skyldighet föreligger dock om optikern kommit överens om detta med patienten eller någon annan som företräder patienten eller som helt eller delvis svarar för patientens kostnader eller på något annat sätt har med patientens behov att skaffa. När en optiker utför en undersökning ska han eller hon ta upp en omsorgsfull bakgrundsbeskrivning (anamnes) och utföra en noggrann undersökning av synen. Det framgår av 8 §. Uppgifterna ska doku- menteras i en patientjournal och om optikern utfärdar ett recept på synhjälpmedel eller ett intyg ska det antecknas i patientjournalen. I sin verksamhet ska optiker ha tillgång till ändamålsenlig ut- rustning. Det anges i 9 § där det också framgår att optiker ska se till att hygienen uppfyller sådana krav att patienterna av den anledningen inte utsätts för risker. Optiker ska därutöver ha en god kunskap om användandet av och funktionerna hos de medicintekniska produk- ter som används i verksamheten. Särskilt om optikers arbete med kontaktlinser inom hälso- och sjukvården Enligt nu gällande bestämmelser får en optiker självständigt prova ut, tillpassa eller tillhandahålla kontaktlinser inom hälso- och sjukvården endast om han eller hon har kontaktlinsbehörighet. Det framgår av bestämmelsen i 10 § optikerföreskriften. Kontaktlinsbehörighet utfärdas av enligt myndighetens föreskrifter (SOSFS 1995:1) Kompetenskrav för behörighet som kontaktlinsoptiker. Av föreskrifterna framgår bl.a. att den som fått legitimation som opti- ker på grundval av optikerexamen enligt högskoleförordningen Översyn av optikers arbetsuppgifter (1993:100) vid KI, och som genomgått godkänd utbildning för kontaktlinsverksamhet, ska få kontaktlinsbehörighet. För optiker som har kontaktlinsbehörighet finns vissa särskilda bestämmelser i optikerföreskrifterna. Av 6 § följer att en patient som vid ett normalt kontaktlinsbärande uppvisar ögonirritationer eller andra medicinska problem, som optikern inte lätt kan åtgärda genom t.ex. information om skötsel och användande av kontakt- linserna, ska hänvisas till en läkare eller en mottagning för ögonsjuk- vård. Av 7 § följer vidare att optiker vid utlämnandet av kontakt- linser ska se till att patienten får den information som behövs om hygieniska krav på linsernas skötsel samt om tillvänjning och effekter efter det att linserna börjat användas. Den som bär kontaktlinser ska också enligt 8 § informeras om att glasögon kan behöva användas som komplement. Enligt 9 § andra stycket ska optiker se till att kontaktlinser och annan utrustning som används för utprovning på patienter på lämp- ligt sätt mekaniskt rengörs och desinfekteras och därefter sköljs innan de används på en ny patient. Till skillnad från vid andra undersök- ningar, får optiker också enligt 4 § andra stycket vid en undersökning för kontaktlinser använda instrument som berör ögat i den mån det behövs för utprovning och tillpassning av kontaktlinserna. Översyn av optikerföreskrifterna med anledning av den nya patientsäkerhetslagen Som nämnts kommer förbudet för andra än hälso- och sjukvårds- personal att tillhandahålla kontaktlinser att tas bort i och med att den nya patientsäkerhetslagen träder i kraft . En- ligt uppgift till utredningen kommer , med anledning av detta, att se över optikerföreskrifterna. Optikers utrustning är medicintekniska produkter Utrustningen som optiker använder omfattas av lagen (1993:584) om medicintekniska produkter, i fortsättningen kallad LMTP. Det gäller såväl den utrustning optiker använder vid undersökningar som ögonglas och kontaktlinser. Det innebär att exv. vätskor, fast bered- ning och andra preparat för rengöring m.m. av kontaktlinser faller Översyn av optikers arbetsuppgifter Utanför lagen faller däremot produkter som skydds- glasögon och solglasögon utan synkorrigerande effekt. Produkter som omfattas av LMTP måste uppfylla lagens krav i fråga om bl.a. lämplighet och skydd för personlig säkerhet och hälsa hos patienter. När produkterna används i hälso- och sjukvård ska föreskrifter (SOSFS 2008:1) om användning av medicintekniska produkter i hälso- och sjukvården tillämpas. 6.4Socialstyrelsens rapport om optikers arbetsuppgifter Mot bakgrund av propositionen Legitimation och skyddad yrkestitel 2005/06:43) fick i uppdrag att utreda vissa frågor kring optikers arbetsuppgifter. presenterade uppdraget i rapporten och synhjälpmedel – Optikerns arbetsuppgifter.1 I rapporten föreslår bl.a. att för- budet i 4 kap. 2 § 6 p LYHS för andra än hälso- och sjukvårds- personal att tillhandahålla kontaktlinser tas bort. Enligt Socialstyr- elsen är regleringen delvis föråldrad. förklarar också att man avser att ta upp en diskussion med om möjligheterna för optiker att vid vissa undersökningar använda läke- medel, s.k. diagnostiska droppar. Som en del av sin utredning skickade ut ett antal frågor på remiss till bl.a. lärosäten, Läke- medelsverket, och olika branschföreträdare. 6.5Våra överväganden och förslag Bedömningen av om optikers arbetsuppgifter är ändamålsenliga och tillräckliga bör enligt vår mening utgå ifrån att hälso- och sjuk- vården ska vara av god kvalitet och tillgodose patientens behov av trygghet i vården och behandlingen. Det innebär att arbetsupp- gifterna, för att vara ändamålsenliga och tillräckliga, ska bidra till detta. I bedömningen bör också vägas in i vilken utsträckning en viss arbetsuppgift kan förväntas bidra till förbättrad hälsa för den enskilde patienten och fördelar för hälso- och sjukvården i form av exv. I uppdraget att utreda om optikernas arbetsuppgifter är ändamåls- enliga och tillräckliga ingår enligt vår mening inte enbart att bedöma 1 S2006/10277/HS. Översyn av optikers arbetsuppgifter om vissa arbetsuppgifter bör tas bort. Om goda skäl finns bör opti- kers arbetsuppgifter inom hälso- och sjukvården även kunna utökas. bör det vara möjligt att tillåta nya eller förbättrade arbets- metoder som innebär förbättringar för både enskilda patienter och hälso- och sjukvården i olika avseenden. 6.5.1Optiker bör få använda läkemedel i form av diagnostiska droppar Utredningens bedömning: Optikers arbetsuppgifter bör utökas till att även omfatta användning av läkemedel i form av diagnosti- ska droppar vid genomförande av vissa undersökningar. Genom användning av sådana droppar kan optiker utföra kvalitetsmässigt bättre undersökningar och på ett tidigare stadium upptäcka stora synfel och misstänkta sjukliga förändringar i ögat. De kvalitets- mässigt bättre undersökningarna ger också bättre remissunder- lag och färre felaktiga remisser. Riskerna med dropparna är små och optiker som utbildats i användningen av dropparna bör där- för få behörighet att förordna dem. I övrigt finns inget behov av att ändra optikernas arbetsuppgifter inom hälso- och sjukvården. Utredningens förslag: Optiker som uppfyller vissa kompe- tenskrav bör få behörighet att förordna läkemedel i form av diagnostiska droppar. Under vårt arbete har Optikbranschen, och KI framfört att optiker bör få använda sig av läkemedel i form av diagnostiska droppar när de utför vissa synundersökningar. Som skäl anför de att dropparna gör undersökningarna kvalitetsmässigt bättre genom att stora synfel och misstänkta sjukliga förändringar kan upptäckas på ett tidigare stadium. Användningen av dropparna leder även till förbättrade remissunderlag och färre felaktiga remisser. Till utredningen har framförts att det är två grupper av patienter som kan förväntas ha störst nytta av diagnostiska droppar. Den första är barn eftersom vissa synfel hos dem kan upptäckas betydligt säkrare med tillgång till diagnostiska droppar. Översyn av optikers arbetsuppgifter är den äldre delen av befolkningen eftersom det är viktigt att ögon- sjukdomar som exv. glaukom upptäcks på ett tidigt stadium. Enligt uppgift till utredningen är de diagnostiska dropparna tänkta att användas vid tre olika synundersökningar. Den första är under- sökning av ögonbotten där optikern behöver droppar som vidgar pupillen. Med hjälp av dropparna kan optikern se bättre in i ögat och bl.a. upptäcka höjdskillnader i näthinnans topografi. Den andra är undersökning av trycket i ögat där optikern bedövar främre delen av ögat. Genom användning av lokalbedövning kan tryckmätningen utföras med den metod som anses vara den säkraste. I den tredje och sista undersökningen förlamas den så kallade ackomodations- muskeln i ögat för att kunna upptäcka vissa synfel hos i första hand barn . De diagnostiska droppar som optiker vill få möjlighet att an- vända framgår av bilaga 5. Samtliga branschföreträdare som utredningen varit i kontakt med är positiva till förslaget om diagnostiska droppar. Även Läkemedels- verket har förklarat att de inte har några invändningar mot förslaget. har dock framfört att dropparna inte bör få användas på alltför små barn och att det därför bör finnas en ålders- gräns. har förklarat att man inte har några invändningar mot att optiker får använda diagnostiska droppar om de har den utbildning som krävs. vill däremot att frågor om be- hörighet att förordna läkemedel helt ska ligga på och inte som vara fördelade mellan och Läke- medelsverket. KI anordnar utbildning för användning av diagnostiska droppar Med anledning av och synhjälpmedel – Optikers arbetsuppgifter anordnar KI en magisterutbildning i klinisk optometri för dem som har optikerexamen. Utbildningen är ettårig och ska bl.a. innehålla de moment som krävs för att kunna använda diagnostiska droppar. För dem som saknar optikerexamen anordnas uppdragsutbildningen diagnostisk optometri som även den är ettårig och har till syfte att ge nödvändig utbildning för användning av diagnostiska droppar. har ca 50 optiker läst någon av utbildningarna för användning av diagnostiska droppar och enligt KI finns det också Översyn av optikers arbetsuppgifter ca 30 verksamma optiker i som har motsvarande utbildning från andra länder. Det finns enligt vår mening vägande skäl för att optikers arbetsupp- gifter utökas till att även omfatta användning av läkemedel i form av diagnostiska droppar vid genomförande av vissa undersökningar. Optiker utgör till stor del hälso- och sjukvårdens första linje inom synvårdsområdet och det är angeläget de får möjlighet att utföra undersökningar av så god kvalitet som möjligt. Användningen av dropparna gör optikers undersökningar kvalitetsmässigt bättre och det blir möjligt att på ett tidigare stadium upptäcka stora synfel och misstänkta sjukliga förändringar i ögat. Högre kvalitet på under- sökningarna skapar också förutsättningar för bättre remissunderlag och färre felaktiga remisser. Optiker är vidare utbildade för att ut- föra olika typer av undersökningar av synen. Att låta dem använda diagnostiska droppar för detta ändamål innebär därför enligt vår bedömning att deras kompetens utnyttjas på ett effektivt sätt. Det är endast fem yrkesgrupper inom hälso- och sjukvård som har möjlighet att förordna läkemedel.2 Dessa är läkare, tand- läkare, tandhygienister, barnmorskor och sjuksköterskor. Några tydliga principer för bedömningen av om en ny yrkesgrupp ska få behörighet att förordna läkemedel finns inte. Enligt vår mening bör dock bedömningen vara restriktiv, bl.a. mot bakgrund av att läke- medelsanvändning normalt är förknippad med vissa risker. De fördelar som följer med att optiker får använda diagnostiska droppar är betydande. Som redovisats ovan kan användningen av dropparna förväntas få positiva konsekvenser för såväl enskilda patienters hälsa som för effektiviteten inom hälso- och sjukvården. Det är vidare fråga om ett fåtal receptbelagda läkemedel som optiker vill få möjlighet att använda och enligt är riskerna med användningen små. och Social- styrelsen har också tillstyrkt förslaget om diagnostiska droppar och vår samlade bedömning är att fördelarna med dropparna väger över eventuella nackdelar. Optiker bör därför enligt vår mening få behö- righet att förordna diagnostiska droppar. Eftersom dropparna enbart ska användas vid vissa synundersökningar bör behörigheten begrän- 2 Med förordna avses att utfärda recept eller rekvisition avseende läkemedel eller teknisk sprit. Se vidare under avsnitt 6.4.2. Översyn av optikers arbetsuppgifter sas till att endast avse rekvisition av de diagnostiska läkemedel som behövs vid dessa undersökningar. Som nämnts ovan är läkemedelsanvändning normalt förknippad med vissa risker. En förutsättning för att en optiker ska få använda sig av diagnostiska droppar bör därför vara att han eller hon har utbildats i användningen av sådana droppar. ingår ingen sådan utbildning i optikerexamen eller andra utbildningar som leder fram till legitimation för optiker. Endast optiker som genomgått en sär- skild utbildning i användningen av diagnostiska droppar, och som därmed uppfyller vissa kompetenskrav, ska därför enligt vår mening få behörighet att använda dropparna. Sådana utbildningar anordnas av KI. Utöver frågan om optikers användning av diagnostiska droppar har bl.a. framfört att optikerföreskriften funnits länge och att det kan vara rimligt att den ses över. Vi kan därvid konstatera att enligt uppgift ska se över föreskriften med anledning av den nya patientsäkerhetslagen. I övrigt har vi dock inte funnit någon anledning att föreslå andra förändringar av opti- kers arbetsuppgifter inom hälso- och sjukvården än användningen av diagnostiska droppar. 6.5.2Socialstyrelsen och bör meddela föreskrifter om optikers behörighet att förordna läkemedel Utredningens bedömning: och bör vara de myndigheter som meddelar föreskrifter om optikers behörighet att förordna läkemedel. Vid expediering av ett läke- medel som rekvirerats av en optiker kan kontroll av optikerns be- hörighet att förordna läkemedel tills vidare ske genom hantering. Utredningens förslag: bör få i uppdrag att med- dela föreskrifter om vilka kompetenskrav som ska gälla för att optiker ska få behörighet att förordna läkemedel. För det bör få ett utvidgat bemyndigande i 6 kap. 2 § FYHS. I uppdrag bör vidare ingå att besluta om en en- skild optiker uppfyller kompetenskraven för behörighet att för- ordna läkemedel. Det bör också ankomma på att Översyn av optikers arbetsuppgifter meddela närmare bestämmelser om vad som ska gälla för optikers användning av dropparna. bör få i uppdrag att meddela de föreskrifter som behövs för att optiker som uppfyller kompetenskraven ska få behörighet att förordna läkemedel. Gällande bestämmelser om behörighet att förordna läkemedel m.m. Grundläggande regler om läkemedel finns i läkemedelslagen (1992:859) och läkemedelsförordningen (2006:272). För narkotiska läkemedel finns också regler i lagen (1992:860) om kontroll av nar- kotika. Närmare bestämmelser om behörighet att förordna läkemedel finns i föreskrifter från och . I föreskrifter (LVFS 2009:13) om förordnande och utlämnande av läkemedel och teknisk sprit finns bestämmelser om behörighet för vissa yrkesgrupper inom hälso- och sjukvården att förordna läkemedel och teknisk sprit. Med att förordna läke- medel avses enligt föreskrifterna att utfärda recept eller rekvisition avseende läkemedel. Recept är enligt föreskrifterna förskrivning av läkemedel för enskild användare, medan rekvisition är beställning av läkemedel från öppenvårdsapotek.3 I föreskrifterna finns också närmare bestämmelser om rekvisition och expedition (utlämnande) av läkemedel. Av bestämmelserna i 2 kap. föreskrifterna följer bl.a. att läkare som har legitimation för yrket är behörig att förordna läkemedel för behandling av människa. I föreskrifterna finns också bestämmelser om att ett begränsat antal läkemedel får förskrivas av tandläkare, tandhygienister och barnmorskor. Det finns även bestämmelser om tandläkares och tandhygienisters möjligheter att rekvirera läkemedel. Sjuksköterskors förskrivningsrätt regleras i före- skrifter (SOSFS 2001:16) om kompetenskrav för sjuksköterskors för- skrivning av läkemedel. I föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2000:1) om läkemedelshantering i hälso- och sjuk- vården finns bestämmelser som ska tillämpas på läkemedelshantering inom sådan verksamhet som omfattas av hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). 3 Öppenvårdsapotek är en inrättning som har tillstånd av att ägna sig åt försäljning av läkemedel till konsumenter och de som är behöriga att förordna läkemedel. Bestämmelser om öppenvårdsapotek finns bl.a. i lagen (2009:366) om detaljhandel med läke- medel. Översyn av optikers arbetsuppgifter I läkemedelsagen finns vissa bestämmelser som är tillämpliga för den som förordnar läkemedel. Av 22 § läkemedelslagen följer att den som förordnar läkemedel särskilt ska iaktta kraven på sakkunnig och omsorgsfull vård samt på upplysning till och samråd med patienten eller företrädare för denne. I 26 § finns också en straffbestämmelse som gör det olagligt att bl.a. utge sig för att vara behörig att för- ordna läkemedel i avsikt att få ett läkemedel utlämnat i strid mot vad som är föreskrivet. Enligt bestämmelserna i 6 kap. patientsäkerhetslagen ska hälso- och sjukvårdspersonalen utföra sitt arbete i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. Den som tillhör hälso- och sjuk- vårdspersonalen bär också själv ansvaret för hur han eller hon full- gör sina arbetsuppgifter. Detta gäller även i fråga om läkemedel och utövar med stöd av 7 kap. patientsäkerhetslagen till- syn över att hälso- och sjukvårdspersonalens hantering av läkemedel görs på ett korrekt och patientsäkert sätt. Det har till utredningen framförts önskemål om att frågor om be- hörighet för hälso- och sjukvårdspersonal att förordna läkemedel ska hanteras av en myndighet och inte som , av både Läkemedels- verket och . Det har dock inte varit möjligt att inom ramen för vårt uppdrag se över detta förhållande. Vid utformningen av våra förslag har vi därför utgått ifrån den ordning som gäller . Vår bedömning är att bör meddela föreskrifter om vilka kompetenskrav som ska gälla för optikers behörighet att för- ordna läkemedel. För det bör bemyndigande i 6 kap. 2 § FYHS utökas till att omfatta även sådana föreskrifter. Social- styrelsen bör vidare vara den myndighet som beslutar om en enskild optiker uppfyller kompetenskraven för behörighet att förordna läke- medel. Det bör också ankomma på att meddela när- mare föreskrifter om optikers användning och hantering av drop- parna, bl.a. vad gäller eventuell åldergräns. De föreskrifter som behövs för att optiker som uppfyller kom- petenskraven ska få behörighet att förordna läkemedel bör meddelas av . I uppdrag ingår att besluta om vilka läkemedel som optiker ska få förordna liksom ytterligare föreskriftsändringar som kan behövas med anledning av vårt förslag. Översyn av optikers arbetsuppgifter Utifrån uppgifter från bl.a. kan vi slutligen konstatera att den IT-struktur som förser öppenvårdsapoteken med uppgifter om bl.a. behörighet för hälso- och sjukvårdspersonal att förskriva läkemedel inte fullt ut är anpassat för att hantera be- hörighet för en yrkesgrupp som endast kan rekvirera läkemedel. Regelverket kring denna IT-struktur är omfattande och det har inte varit möjligt att inom ramen för denna utredning behandla de regel- förändringar m.m. som krävs för att öppenvårdsapoteken på auto- matisk väg ska få tillgång till uppgifter om behörighet för optiker att rekvirera läkemedel. Det kan också vara lämpligt att frågan om hur behörigheten för rekvisitioner ska hanteras utreds i ett större sammanhang där även rekvisitioner från andra yrkesgrupper omfattas. Med hänsyn till det begränsade antal optiker som kommer att ha behörighet i ett inledningsskede är dock vår bedömning att kontrollen av deras behörighet tills vidare kan ske genom hantering, exv. genom att den enskilde optikern styrker sin behörighet genom att visa ett kompetensbevis eller liknande handling från Socialstyrel- sen. 7Särskilt förordnande att utöva yrke inom hälso- och sjukvården Några yrkesgrupper inom hälso- och sjukvården har ensamrätt till yrket. Det är apotekare, barnmorska, läkare, receptarie och tand- läkare. Dessa yrken får utövas endast av den som har legitimation för yrket. För att göra det möjligt att vikariera inom yrkena och genomgå den praktiktjänstgöring som krävs för läkarlegitimation kan – och i vissa fall lands- tingen – meddela särskilda förordnanden inom dessa yrken. Enligt våra direktiv finns det behov av att se över det nuvarande systemet med särskilda förordnanden att utöva yrke inom hälso- och sjukvården och överväga om det är ändamålsenligt. En viktig fråga att granska är att landstingen har en generell dispens att anställa läkare som inte har legitimation, även i de fall legitima- tionen har återkallats. Vi har tolkat uppdraget i den delen som att vi ska se över möjligheterna att förhindra att personer som dömts för vissa brott får ett särskilt förordnande att utöva yrke inom hälso- och sjukvården eller att den som fått sin legitimation återkallad får anställning inom hälso- och sjukvården. Regeringen har överlämnat en skrivelse till utredningen med en begäran från dåvarande att ändra lagstiftningen för att möjliggöra för viss privatdriven hälso- och sjukvård att för- ordna icke legitimerade läkare att utöva läkaryrket. Särskilt förordnande att utöva yrke inom hälso- och sjukvården 7.2Nuvarande system med särskilda förordnanden Endast den som har legitimation för eller som särskilt förordnats är behörig att utöva yrke som apotekare, barnmorska, läkare, recep- tarie och tandläkare (4 kap. 4 § patientsäkerhetslagen). prövar frågor om särskilt förordnande. Regeringen har i förordning gett möjlighet att bemyndiga sådan nämnd som av- ses i 10 § HSL, dvs. nämnd som utövar ledningen av hälso- och sjukvården, att meddela särskilt förordnande.1 har i föreskrifter om särskilt förordnande att utöva läkaryrket för icke legitimerade läkare (2000:6) gett ett sådant bemyndigande. Föreskrifterna gäller vid särskilda förordnanden inom landstingens hälso- och sjukvård och ger möjlighet att anställa läkare som inte har svensk legitimation i följande fall: 1)Den som avlagt läkarexamen i eller i ett annat nordiskt land eller av föreskrivits allmäntjänstgöring (AT- tjänst) som villkor för legitimation får anställas som läkare för AT-tjänst eller med ett vikariatsförordnande. 2)Den som genomgått utländsk utbildning, och enligt ett särskilt beslut av fullgör provtjänstgöring under sex mån- ader, får anställas med ett vikariatsförordnande under handled- ning. 3)Den som genomgår medicinsk grundutbildning vid en svensk fakultet, och har fullbordat studier till och med den nionde ter- minen med godkända kurser och prov, får anställas med ett vikariatsförordnande under handledning. Om vikariatet avser ett ämne som den studerande genomgår efter den nionde terminen, krävs godkänd kurs och godkänt prov även i detta ämne. An- ställning av medicine studerande i primärvården får inte före- komma. Ett vikariatsförordnande får dock inte omfatta en anställning som överstiger . kan återkalla bemyndigandet för landstingen för en viss läkare (2007:3). 1 6 kap. 1 § förordningen (1998:1513) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område Särskilt förordnande att utöva yrke inom hälso- och sjukvården 7.2.2Bakgrunden till nuvarande system Möjligheten att särskilt förordna personer att utöva ett legitimations- yrke har funnits och har till stor del varit en uppgift för landstingen. I propositionen om lag om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. (1983/84:179) anförde regeringen att kravet på allmäntjänstgöring för läkare och tandläkare innebar ett stort behov av att, genom särskilda beslut, ge dessa en tids- begränsad och inskränkt behörighet att utöva yrket. Härutöver fanns också behov av att kunna tillsätta vikarier. I propositionen behand- lades frågan om handläggningen i större utsträckning borde flyttas till , något som man inte ansåg borde ske. 7.2.3Landstingens handläggning av särskilda förordnanden Utredningen har via Kommuner och Landsting (SKL) fått uppgifter från ett antal landsting om hur de handlägger särskilda förordnanden.