sou · GXB316d3 · 2010-01-01 00:00:00 — SOU 2009:16 Bilaga 2 arbete med den kreativa Träffar med de statliga Bilaga 2 SOU 2009:16 Bild- och formgruppen* SOU 2009:16 Bilaga 2 Bild- och formgruppen* BUS, Bildkonst Upp- Bild- och formgruppen* Arbetets Museum** Forum för levande historia** SOU 2009:16 Bilaga 2 för folkmusik och dans SOU 2009:16 Bilaga 2 kyrkan, Kyrkan mitt i vidare in i nya **Träffar kring arbetet med den statliga förvaltnings- organisationen Lab for Culture, Konferens Nuropes seminarium kring Art, Philosophy and Träff med , Västra Götalands- regionens kultursekretare, placerad i . Konferens, Regionale potentieler – kreative kommune Koblinger mellem kultur, kreative erhverv og Studieresa med och Cirkus Cirkör där man besökte bland andra: Konferens i samarbete med , en sammanomst med bl.a. företrädare för ett antal – Kultur og naering. – Endringer i strukturer på kulturfeltet – Den kulturelle skolesekken Norsk kulturråd og : – Kunnskap, forskning og forvaltning Två svensk-amerikanska konferenser kring kultur och ekonomisk utveckling arrangerad av svenska ambassaden tillsammans med i län – Using Cultural Heritage to Stimulate Economic Art and Culture as Resources for Economical and Social Development Bilaga 3 SOU 2009:16 – Kunststyrelsen, Vicedirektør Vagn Jelsøe – Børnekulturens nätverk, chefskonsulent politiske Studier, Om amatørkultur, kulturpolitisk forskning of cultural planning – departement Om styring og udvikling af statlige kulturinstitutioner ved hjaelp af Deparment of Social Development Arts and Culture – , Programme Manager Industries of Creative Cities Area Generaldirektör på i . – , director of the national archive – , , , Taja Vovk Cepic och från European – och , Kosmopolis – , coordinator på SICA – , Head of Creative Economy Innovation – , analytiker på Endowment for Science, Technology and the Arts (NESTA) Initiative and A & BWorld) Arts and Business , Director Creative Partnership – , Director General – , Executive director – Scottish Executive – Arts and Culture Department – , Managing Director, (), ABF , , ljud- och bildarkiv (till ) , VD, Stiftelsen , Generaldirektör, , Kanslichef, , Riksantikvarie, , Riksbibliotekarie, Forum för levande historia och folkminnen Kungliga Dramatiska teatern Livrustkammaren och med Stiftelsen Statens museer för världskultur Kommuner och Landsting (SKL) och samarbetsråd för länsmusik, länsteater och länsmuseer (), Ledamot, för kultur och fritid, SKL (), Vice ordförande, för kultur och fritid, SKL (), Ledamot, för kultur och fritid, SKL (), Ledamot, för kultur och fritid, SKL , , för tillväxt och sam- hällsbyggnad, SKL (), Ordförande, samarbetsråd (), Vice ordförande, och läns- , , i (), Ordförande, i (), Vice ordförande, i , , , Länsteatrarna (), Ordförande, samarbetsråd , Företrädare för Länsmuseerna , Teaterchef, , Teaterregissör , , , Teaterregissör , , , , , VD och konstärlig ledare, dansteater , Rektor för högskolan scen och musik, , Konstnärlig ledare, dans och , Tonsättare och skribent , Keramiker, skribent , Författare och översättare Oivvio Polite, Frilansjournalist , Professor i litteratursociologi Per , Författare och redaktör , , i , Rektor, , Efva , , , , Professor i kultur, filosofi och företags- ledning, 1 Har på egen begäran lämnat sitt uppdrag i gruppen . , Professor i etnologi, och , Rektor, , Professor, , Professor i historia, , Professor i konst- och bildvetenskap, , Rektor, konstnärliga fakulteten i , , Professor i musikvetenskap, , Forskningsledare, konstnärliga fakulteten, Göte- Regionala träffar och Diskussionsfrågor kommer att genomföra ett antal regionala möten i samarbete med aktörer i hela landet. Syftet är att berätta om utredningens arbete, men framförallt att lyssna och inhämta kunskap. De viktigaste frågorna är följande: Vilken anser ni är statens kulturpolitiska uppgift? Hur fördelas bäst det kulturpolitiska ansvaret mellan stat, kommun och landsting? Modeller för detta? Vad vill ni med er verksamhet? Vilka är era mål? Vad vill ni åstadkomma? Vilka betraktar ni som de främsta målgrupperna för er verksamhet? Hur tänker ni långsiktigt? Kan ni urskilja några förändringar i samhället de senaste 10–15 åren som förändrat förutsättningarna för ert arbete? Vilka är viktigast? Hur investerar man bäst offentliga medel för att få tillstånd ett livskraftigt och dynamiskt kulturliv? Vilka investeringar ger bäst resultat för medborgarna? Hur gör man för att vattna jordmånen och inte blommorna? Hur ser ni på samarbetet med andra samhällssektorer som näringsliv, föreningsliv, ideell och kommersiell sektor? Har ni modeller? Indika- torer eller mätmetoder? Vilken anser ni är landstingens kulturpolitiska uppgift? I hur hög grad kräver en nationell kulturpolitik statlig styrning och villkorade statsbidrag? Vilka frågor anser ni bör prioritera i sitt arbete? Vad är viktigast, inom ramen för direktiven, att utreda? Vilka fler personer, organisationer och institutioner bör utredningen rådfråga? Vad innebär nya kommunikationsmedel och internation- alisering/europeisering av kultur för er verksamhet? Hur kan er verksamhet gynnas av internationellt kulturutbyte, EU och av den kulturella mångfald som finns i ? Hur kan man bäst gynna barn- och ungdomskultur? Vilka är era erfarenheter av att få finansiering till kultur- verksamheter? Hur arbetar ni för egen del? Har ni idéer och tankar om hur kulturpolitiken kan utvecklas inom detta område? Forskning för kulturområdets behov Förslag: (Ku 2007:06) anser att forskningen för kulturområdets behov behöver utvecklas och stärkas. Musei- koordinatorn (Ku 2007:02) ser forskningen som en central fråga för museiområdet som helhet, och delar analys. Våra förslag kan sammanfattas i följande punkter. Det bör inrättas en särskild bereda frågor som rör kulturområdets forskningsbehov, främst med avseende på de statliga och statsunderstödda verksamheternas behov. Nämnden bör disponera ett anslag för att finansiera forsk- ning för kulturområdets behov. Vi uppskattar att anslaget bör uppgå till . Medel bör utgå för i första hand två typer av ändamål: -forskning utifrån behov och problem som identifieras inom kulturområdet, -forskningsinfrastruktur – grundläggande katalogiserings- och analysarbete för bl.a. utbildningens och forskningens behov av museer, arkiv, bibliotek och andra samlingar samt informationssystem. Beröringspunkterna med konstnärlig forskning och utveck- lingsarbete är många. Beredningen av, och anslagsfördel- ningen till, denna inom har diskuterats. Vi förordar därför att den konstnärliga forskningen knyts till den föreslagna kulturforskningsnämnden som ett tredje huvudändamål. Anslaget bör fördelas på ett sådant sätt att det underlättar personal- och kompetensöverföring mellan högskolan och kulturområdet på alla nivåer i de berörda yrkesgruppernas karriärvägar. Forskningsprojekt som inkluderar finansiering av doktorander och postdoktorsprojekt är viktiga medel för att uppnå detta. Nämnden bör vara sammansatt av representanter för kultur- områdets myndigheter och för forskarsamhället samt (under förutsättning att den konstnärliga forskningen ingår i dess ansvarsområde) för den konstnärliga högre utbildningen. Inkomna ansökningar bör behandlas av sakkunniga tillsatta på basis av vetenskaplig kompetens. Ansökningar om medel till konstnärlig forskning bör dessutom behandlas av be- dömare med konstnärlig kompetens. Anslaget till nämndens disposition bör delfinansieras genom de medel som anvisas till viss forskning inom utgifts- område 17 under anslaget 28:36 Forsknings- och utveck- lingsinsatser inom kulturområdet (36,). Därutöver kan ingå anslaget 27:4 Forskning och dokumenta- tion inom medieområdet (), samt medel som anvisats till för konstnärlig forskning och utvecklingsarbete (ca ) under utgiftsområdet 16. De sistnämnda medlen bör även fortsättningsvis i första hand vara förbehållna konstnärlig forskning och utvecklingsarbete. Att omfördela kulturmyndigheternas nuvarande forsknings- medel utan att resurserna till det samlade området väsentligt ökas bedömer vi inte vara lämpligt. Det skulle innebära att flera ändamål fick konkurrera om redan knappa medel. Nämndens verksamhet och dess beslutsfunktioner bör regle- ras i särskild ordning av regeringen. Den bör knytas till en värdmyndighet som kan svara för dess administration. behandlar i enlighet med sina direktiv frågan om kulturområdets förvaltningsorganisation. Lämplig värdmyndighet för den nu föreslagna forskningsnämnden bör pekas ut inom ramen för detta arbete. Vi föreslår därför att forskning, i avvaktan på utredningsförslagen och beredningen av dessa, knyts till en befintlig myndighet. (Ku 2007:06) ska enligt sina direktiv göra en samlad översyn av kulturpolitiken, dess inriktning och arbets- former. Utredningen ska redovisa sina överväganden senast till utgången av . Uppdragets omfattning och den tid som avsatts för arbetet gör att utredningen enbart kan behandla frågor som kan anses vara av mera grundläggande eller strukturell betydelse för kulturpolitiken. Till dessa räknar vi frågan om forsk- ning för kulturområdets behov som vi bedömer vara av strategisk betydelse. Promemorian är beredd i samråd med Museikoordina- torn (Ku 2007:02) som ser forskningen som en central fråga för museiområdet, och som delar analys. Då beredningen inom är inriktad på att en forsk- ningspolitisk proposition ska föreläggas har vi ansett det lämpligt att redovisa utredningens över- väganden om forskning i en särskild PM. Våra överväganden bygger på gjorda uppgiftsinsamling från svenskt kulturliv och på de samtal som utredningen fört med intressenter inom forskningsområdet. Häri ingår företrädare för universitet och högskolor samt för den konst- närliga forskningen. har också haft överlägg- ningar om PM:ens innehåll med företrädare för bland annat Riks- arkivet, (), och folkminnen, () och Vitterhets- . Våra överväganden bygger också på Museikoordina- torns arbete och dialog med företrädare för museerna. På regeringens uppdrag har kulturområdets myndigheter och institu- tioner vidare utarbetat särskilda kunskapsstrategier såsom ett underlag för den forskningspolitiska beredningen. Dessa har också utgjort ett viktigt underlag för våra överväganden, bl.a. för bedöm- ningen av behoven av forskning inom kulturområdet. Kulturens betydelse för samhället blir allt tydligare, inte minst i fråga om individens levnadsförhållanden och samhällets ekonomi. Kontakterna över nations- och kulturgränser ökar. Museer och andra kulturinstitutioner påtar sig nya och mer aktiva roller i den allmänna debatten. väntar sig att kulturen ska utgöra en motor i den nya tidens kreativa samhälle. I länder som och betraktar man kulturen som ett strategiskt viktigt område för sam- hällsutvecklingen. Därför satsar man där också på forskning bl.a. inom vad som internationellt beskrivs som . Även i tas många initiativ för att i samhälls- och närings- livsutvecklingen utnyttja kultur som en resurs för kreativitet. Enligt en rapport från Europeiska kommissionen svarade kultur- området för av BNP.1 Ändå finns det påfallande små resurser för tillämpad forskning för kulturområdet. Det statliga anslaget till kultur- och mediepolitiken uppgår till runt . Det direkta anslaget till forskning för områdets behov uppgår dock bara till ca (medieforskningen inräknad). Detta är i sin tur bara unge- fär av statens totala forskningsbudget. Huvuddelen av dessa resurser går till kulturarvsområdet. RAÄ delar ut till projekt.2 Detta motsvarar av ämbetets budget. Skulle motsvarande andel av budgeten för hela kulturområdet avsättas till forskningsprojekt skulle detta innebära . Som vi ska se är inte heller kulturarvs- områdets behov helhetligt täckta. Forskningsanslag i budgeten 2008 Forsknings- och utvecklingsinsatser inom Forskning och dokumentation inom me- för arbetsliv och social- vetenskap (FAS) för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (FORMAS) Verket för innovationssystem () Totalt för politikområdet Forskningspolitik 1The economy of culture in Europe, Europeiska kommissionen, 2006. 2Beslut om fördelning av FoU-medel ur anslag, beslut , RAÄ. 3Inom utgiftsområde 17, ej inkluderat i budgeten för politikområdet forskningspolitik. 4Inom utgiftsområde 17, ej inkluderat i budgeten för politikområdet forskningspolitik. På många viktiga delar av kulturområdet saknas forskning. Samti- digt bedrivs forskning med anknytning till kulturområdet inom en mängd olika ämnen och sammanhang. För de flesta kulturinstitu- tioner är den humanistiska forskningen närmast till hands. Forsk- ningsproblem med relevans för kulturområdet anknyter emellertid till forskning vid i stort sett samtliga fakulteter. Kulturmiljö- området och museerna anknyter till miljöforskningen och – via objektbevarandet – till naturvetenskapliga ämnen som kemi och mikrobiologi. I anslutning till konstområdet pågår utvecklingen av forskning om konstnärliga processer. Forskningen om kulturens betydelse för barns utveckling anknyter till kognitionsvetenskaplig och pedagogisk forskning medan forskningen om kultur och hälsa anknyter till medicinsk forskning. Modern design och kulturut- tryck som utgår från digitala media utvecklas i samspel med teknik- och systemvetenskap. Medierna studeras även i den nya och växande disciplinen medie- och kommunikationsvetenskap. Kultur- området och kulturturismen tilldrar sig dessutom en ökad upp- märksamhet inom den ekonomiska forskningen. Intresset för, och behovet av, forskning med anknytning till kulturområdet är alltså både omfattande och mångfasetterat. Den forskning som bedrivs är dock splittrad så till vida att den återfinns inom många och små miljöer utan överskådliga inbördes samman- hang. Det är påfallande hur ofta forskningsfrågor med strategisk relevans för kulturområdet och för kulturforskningen skulle behöva organiseras tvärvetenskapligt för att lättare kunna över- skrida gränserna mellan akademiska fakulteter och discipliner. Sådan forskning är emellertid svår att finansiera inom nuvarande system. En annan sida av svårigheten att överskrida gränser är att universitetsforskningen i relativt liten utsträckning utnyttjar de resurser som finns inom kulturområdet, t.ex. i form av museer, arkiv, bibliotek och andra samlingar. Vi ser ett starkt behov av en större mängd strategiskt inriktad tillämpad forskning för kulturområdets behov och av utvecklings- insatser som knyts till denna. Sådana insatser bör kunna ge ett ökat utbyte, inte minst i form av ett mer dynamiskt kulturliv. Den grundforskning som bedrivs utifrån de prioriteringar som forskarsamhället gör är av stort värde för kulturområdet. Den kan dock enligt vår bedömning inte ersätta den forskning som utgår från de bedömningar som företrädare för kulturverksamheterna och kulturforskningen kan göra gemensamt. 3 Bakgrunden till nuvarande förhållanden Sammanfattning: stöds sambanden mellan kultur, utbildning och forskning inte tillräckligt av den politik som förs. Det saknas organisatoriskt och ekonomiskt stöd för ett levande samspel över politikområdenas gränser. När ett särskilt kulturpolitiskt forsk- ningsanslag inrättades var detta dock ett viktigt initiativ till stöd för samspelet. Ansatsen har dock inte följts upp. Kulturområdet och universiteten har i stor utsträckning en gemensam historisk bakgrund, något som i åter- speglas av att de sorterade under samma departe- ment. var det alltså självklart att kulturområdets samband med forskningen tillgodosågs genom löpande kontakter med den humanistiska forskningen. Från tiden efter andra världs- kriget prioriterades forskningen ned vid museerna och de gamla lärda ämbetsverken. De konstnärliga utbildningarna har sedan skiljts från kulturinstitutionerna och akademiserats. De institutioner där man bedriver forskning med relevans för kulturområdet är många och har en varierad bakgrund. Många humanistiska ämnen som helt eller delvis relaterar till kultur- området har funnits i universitetsvärlden och vid ett eller annat tillfälle (liksom de flesta andra discipliner) knoppats av från filosofiämnet. Andra ämnen, som t.ex. etnologi och arkeologi har i stället sitt ursprung inom kulturområdet. De har sedan kommit att skiljas från detta organisatoriskt först när gränsen mellan universitet och kulturinstitutioner skärptes under första halvan och mitten av nittonhundratalet. Detta gäller t.ex. ämnet historia i relation till , etnografi och socialantro- pologi i förhållande till , samt etnologi i för- hållande till . Medan museerna ofta rymde betydande forskningsmiljöer är det främst på som omfattande forskning bedrivs (även om mindre forskningsmiljöer också finns vid ett par andra museer). De äldre konstnärliga utbildningarna har i flera fall sin bakgrund i yrkesskolor som upprättats vid olika tillfällen och som sedan inordnats i universitet och högskolor. kan t.ex. spåras tillbaka till den Söndagsritskola för Handtverkare som grundades och som senare kom att utvecklas till , numera . Högskola blev den först . Institutet har å andra sidan sin bakgrund i utbildnings- verksamhet. Många andra konstnärliga utbildningar har inordnats i redan existerande universitet och högskolor. Inordningen av de konstnärliga utbildningarna i universitetssystemet är en process som fortfarande pågår, t.ex. i form av inrättandet av konstnärliga forskarutbildningar och doktorsgrader. Med några få undantag är den forskning som har betydelse för kulturområdet nu organiserad inom universitet och högskolor medan kulturverksamheterna bedrivs inom andra institutioner. Länge fanns det ett ömsesidigt intresse för vad som hände på andra sidan skiljelinjen. Kulturinstitutionerna ansåg sig kunna räkna med att universitetsutbildningen skulle ägna sig åt sådant som är rele- vant för dem. Andra samband gäller forskningens informations- försörjning, t.ex. genom kulturinstitutionernas arkiv och special- bibliotek. Sådana finns inom flera institutioner bl.a. inom , , RAÄ och Teatermuseum. och landsarkiven ansvarar dessutom för historieämnets viktigaste källor. Mycket av den humanistiska forskningens grundläggande kata- logiserings- och analysarbete har länge bedrivits i nära samband med museernas samlingar och med RAÄ:s arkeologiska och antikvariska verksamhet. har universitetsforskningen och museerna inriktat sig på skilda frågeställningar. Den konti- nuerliga dialogen har försvagats. Som ett försök att väga upp denna trend valde regeringen (prop. 1986/87:80 och 1989/90:90) att införa ett nytt separat anslag för forsknings- och utvecklingsinsatser inom kulturområdet (nu anslaget 28:36). De medel som då anvisades riktades dels till de delar av kulturområdet där forskningsbehoven bedömdes vara störst och dels till de där de bästa förutsättningarna fanns för att få till stånd en föredömlig hantering av forsknings- frågorna. Det innebar att , RAÄ:s och behov prioriterades. Vissa smärre medel anvisades dessutom till ansvarsmuseernas forskning. Huvudtanken var att de sektorsansvariga myndigheterna skulle beställa relevant forskning från forskare vid universitet och hög- skolor. I viss kontrast till denna lösning infördes också ett särskilt anslag för forskning och dokumentation om medieutvecklingen (nu anslaget 27:4). Detta går direkt till Nordiskt informations- center för medie- och kommunikationsforskning (Nordicom) vid . Som ett resultat av dessa prioriteringar går i dag huvuddelen av de riktade forskningsmedlen till kulturområdets behov till kulturarvsområdet. De relativt små ekonomiska resurserna för forskning för kultur- områdets behov är dessutom splittrade på flera aktörer. Det har aldrig funnits någon sammanhållen och strukturerad förvaltnings- organisation inom kulturområdet som skulle kunna ta ett strategiskt helhetsansvar för forskningen, även om en sådan roll diskuterades för det dåvarande Humanistiskt-samhälls- vetenskapliga forskningsrådet. , som inrättades 1974, har inte haft någon verksamhet som mera uttalat varit orienterad mot forskning. Sedan skiljdes från utbildningsdeparte- mentet 1991 har anslagstilldelningen till forskningen inom kultur- området varit svag, med undantag av . Den borgerliga regeringen genomförde de successiva ökningar som beslutats i den närmast föregående forskningspropositionen (prop. 1989/90:90) och tillförde även ytterligare medel i sin egen forsk- ningsproposition (prop. 1992/93:170). Denna utbyggnad skedde parallellt med regeringens satsning på strategisk forskning inom ramen för de stiftelser som bildades med pengar från löntagar- fonderna (prop. 1991/92:92). Då gjordes också den s.k. kultur- vetenskapliga donationen till (), en resurs som utgör en av de få finansieringskällorna för strategisk forskning med inriktning på kulturområdet. har anslaget till forsknings- och utvecklingsinsatser inom kulturområdet successivt skurits ned för att täcka besparingar och omprioriteringar inom området. Anslagsstrukturen har således låsts fast i vad som tänktes vara en etapp i ett uppbyggnadsskede. uppgår det direkta anslaget till forskning för kulturområdets behov till . Kultur- områdets myndigheter har därefter löpande argumenterat för behovet av forskningsinsatser som ett sätt att utveckla sina ansvars- områden. Anslaget till forsknings- och utvecklingsinsatser inom kulturområdet i tusental kr. 4 Forskning för och om kulturområdets verksamheter Sammanfattning: Utredningens slutsats är att medlen för forsk- ning för kulturområdets behov inte är tillräckliga. Kulturpolitisk forskning är ett internationellt växande fält som i bedrivs i ett litet antal relativt små forskningsmiljöer. Medel saknas för att rikta forskningen mot de problem som är mest strategiskt relevanta för kulturpolitiken. Flera fakulteter saknar självklara samarbetspartners inom kulturområdet. I takt med att kulturområdet i många länder omorganiserats och blivit allt mer resultatorienterat har såväl förvaltningens som politikens behov av kvalificerad forskning om kulturpolitikens konsekvenser blivit allt mer trängande. Vad som internationellt beskrivs som har i bl.a. , , och varit föremål för betydande satsningar under de senaste tio á tjugo åren. I flera av dessa länder finns fristående forskningsinstitut som t.ex. (ERICarts). I andra länder, däribland , bedrivs den inom ramarna för universitets- väsendet och ibland i nära samband med grundutbildningen. I utförs relevant forskning bland annat på olika ämnes- institutioner, som t.ex. de humanistiska estetiska ämnena. Forsk- ning om kulturpolitik bedrivs dock framför allt vid vid i samt vid Tema Kultur och samhälle (Tema Q) vid universitets. I det förstnämnda gäller forskningen i första hand kulturpolitikens historiska utveckling. I det senare fallet både bruket av kulturarv och historia och mer samtidsorienterade kulturstudier. Även den ekonomiska och övriga samhällsvetenskapliga forsk- ningen kring kulturturism förtjänar att nämnas. Det senare är ett område där rent ekonomiskt sett skulle kunna tjäna mycket på en mera offensiv forskning. Man kan t.ex. jämföra med Dan- mark där man investerat i grundandet av ett forskningscentrum för kultur- og oplevelses- økonomi. Inom medieområdet bedrivs mer eller mindre områdesrelevant forskning vid landets medievetenskapliga institutioner. Det är dock bara en mycket begränsad del av denna forskning som är inriktad på de offentliga verksamheterna. Nordicom , ett forsk- ningsinstitut vid är finansierat över stats- budgetens medieområde. Nordicom sammanställer bland annat regelbundna statistiköversikter över svenskarnas medievanor. Dessa översikter täcker i viss utsträckning även områden som är relevanta även för det övriga kulturområdet, t.ex. försäljningen av böcker och musik i . Däremot saknas regelbundna sta- tistiska kartläggning av kulturinstitutionernas verksamheter. Därtill kommer breda frågor om kulturens utveckling. I detta obeforskade fält ingår bl.a. de kulturprodukter som importeras utan statligt stöd (inklusive mycket av invandrarkulturen, ungdomskulturen och den kommersiella kulturen), liksom många av de följder som den digitala explosionen kan komma att få för kulturlivet.