sou · GXB395 · 2010-01-01 00:00:00 — Ett svenskt fartyg med en bruttodräktighet om minst 500 som används i internationell fart eller som går i fart från en hamn eller mellan hamnar i ett annat land ska ha ett sjöarbetscertifikat. Detta gäller inte fiskefartyg och traditionsfartyg. Försäkran om överensstämmelse med sjöarbetskonventionen Ett svenskt fartyg med en bruttodräktighet om minst 500 som används i internationell fart eller som går i fart från en hamn eller mellan hamnar i ett annat land ska ha en försäkran om överensstämmelse med sjöarbetskonventionen. Detta gäller inte fiskefartyg och traditionsfartyg. Den kost som de ombord- Den kost som de ombord- anställda får skall vara tillräcklig anställda får ska vara tillräcklig och av fullgod kvalitet. och av fullgod kvalitet. ska vara anpassad till de ombord- anställdas olika kulturella och Vatten för de ombordanställdas behov ska finnas lätt tillgängligt ombord i tillräcklig mängd och av fullgod kvalitet. Bestämmelser om livsmedel och om utrymmen för verksamhet med livsmedel finns i livsmedelslagen (2006:804) och de EG- förordningar som kompletteras av den lagen. Transportstyrelsen utövar, om något annat inte anges, tillsyn enligt denna lag och föreskrifter meddelade med stöd av lagen när det gäller 1.fartyg och deras utrustning, drift, lastning, lossning och säkerhetsorganisation, 2.säkring av last som ännu inte har förts ombord, 3.rederiers säkerhetsorganisation, och 4. arbetsmiljön ombord. 4. arbetsmiljön ombord, och 5. arbets- och levnadsförhåll- När det gäller inspektion enligt 8 § utövas tillsyn även av i den utsträckning som Transportstyrelsen beslutar i samråd med . I frågor som avser arbetsmiljön ska tillsynen också avse att arbetsmiljölagen (1977:1160), lagen (1998:958) om vilotid för sjömän och föreskrifter meddelade med stöd av dessa lagar samt artikel 35 i och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv /45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv /769/EEG och kommissionens direktiv /155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG följs. Sådan tillsyn utövas i samverkan med . Bestämmelser om tillsyn av livsmedelshanteringen finns i livsmedelslagen (2006:804). Ett fartygs resa får förbjudas, om det finns skälig anledning att anta att 1. fartyget inte är sjövärdigt för resa i den avsedda farten, 2. fartyget i något väsentligt avseende har brister i skyddet skyddet som är farliga för de mot ohälsa eller olycksfall, 3.fartyget inte är lastat eller barlastat på ett betryggande sätt, 4.fartyget medför fler passagerare än det högsta tillåtna antalet, 5.fartyget inte är bemannat på ett betryggande sätt för den avsedda resan, 6.rederiet eller fartyget uppfyller kraven på säkerhetsorganisation enligt denna lag, enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller enligt förordning (EG) nr 336/2006, 7.bestämmelserna i lagen (1998:958) om vilotid för sjömän inte efterlevs och detta innebär en uppenbar fara för sjömännens eller arbetstagarnas hälsa och säkerhet, 8.väder- eller sjöförhållandena är så ogynnsamma att resan skulle innebära allvarliga risker för människor eller miljön, 9.fartyget inte uppfyller föreskrivna krav på märkning med IMO-identifikationsnummer, eller 10.fartyget inte uppfyller föreskrivna krav avseende sådana handlingar med fartygshistorik som ska finnas ombord på fartyget. Om det är fråga endast om brister i anordningar för arbetet eller iarbetsredskap får i stället användningen av anordningarna eller redskapen förbjudas tills rättelse har skett. Likaså får, i stället för förbud enligt första stycket, användningen av en viss lokal, arbetsprocess eller arbetsmetod eller av ett visst ämne förbjudas tills rättelse har skett om det finns skälig anledning att anta att användningen innebär risk för ohälsa eller olycksfall. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. förordning om ändring i fartygssäkerhetsförordningen (2003:438) Härigenom föreskrivs i fråga om fartygssäkerhetsförordningen (2003:438) dels att det i förordningen ska införas fem nya bestämmelser, 4 kap. 2 a §, 9 a §, 40 §, 6 kap. 8 b § och 9 kap. 2 a § enligt följande lydelse, dels att 4 kap. 18 § och 5 kap. 2 § ska ha följande lydelse. En ska ha fyllt för att få arbeta som fartygskock. som arbetar som fartygskock ombord på fartyg med en säkerhetsbesättning om tio eller mer ska ha fullgjort godkänd utbildning och inneha certifikat som fartygskock. Besättningsmedlemmarna på handelsfartyg, traditionsfartyg och fiskefartyg skall uppfylla de krav på syn och hörsel som anges i Transportstyrelsens föreskrifter meddelade med stöd av förordningen (1979:38) om läkarintyg för sjöfolk. Att kraven är uppfyllda skall styrkas med ett läkarintyg som inte får vara . Besättningsmedlemmarna på handelsfartyg, traditionsfartyg och fiskefartyg ska uppfylla de krav på syn och hörsel som anges i Transportstyrelsens föreskrifter meddelade med stöd av förordningen (1979:38) om läkarintyg för sjöfolk. Att kraven är uppfyllda ska styrkas med ett läkarintyg som inte får vara när det gäller besättningsmedlemmar på traditionsfartyg, fiskefartyg och handelsfartyg i inre fart, sådan denna definieras i förordningen (2007:237) om behörighet för sjöpersonal, och inte när det gäller besättningsmedlemmar på övriga handelsfartyg . För fartyg som framförs med en säkerhetsbesättning om mindre än tio gäller att alla som hanterar livsmedel i köket ska vara utbildade eller instruerade på områden som innefattar livsmedels- och personlig hygien och handhavande och förvaring av livsmedel ombord på fartyg. Transportstyrelsen får föreskriva krav på utbildning och instruktion. På varje fartyg skall fartygssäkerhetslagen (2003:364) och denna förordning samt arbetsmiljölagen (1977:1160) och arbetsmiljöförordningen (1977:1166) finnas tillgängliga för dem som utför fartygsarbete. Detsamma gäller i fråga om andra författningar som har utfärdats med stöd av dessa lagar eller förordningar och som rör den verksamhet som bedrivs på fartyget. På varje fartyg ska fartygssäkerhetslagen (2003:364) och denna förordning samt arbetsmiljölagen (1977:1160) och arbetsmiljöförordningen (1977:1166) finnas tillgängliga för dem som utför fartygsarbete. Detsamma gäller i fråga om andra författningar som har utfärdats med stöd av dessa lagar eller förordningar och som rör den verksamhet som bedrivs på fartyget samt sjöarbetskonvention. Transportsstyrelsen ska vid kontroll av utländska fartyg i fråga om arbets- och levnadsförhållandena ombord följa bestämmelserna sjöarbetskonvention om sådana kontroller. Transportstyrelsen får genom avtal uppdra åt en erkänd organisation att utöva tillsyn av arbets- och levnadsförhållandena på svenska fartyg och utfärda sjöarbetscertifikat och del I av försäkran om överensstämmelse med sjöarbetskonventionen. Transportstyrelsen ska i styrelsens författningssamling tillkännage med vilka organisationer avtal träffats och upplysa om detta. Denna förordning träder i kraft den dag regeringen bestämmer. förordning om ändring i förordningen (2007:237) om behörigheter för sjöpersonal Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2007:237) om behörigheter för sjöpersonal att det i förordningen ska införas en ny bestämmelse, 4 kap. 9 b § enligt följande lydelse. För att få certifikat som fartygskock ska sökanden ha fullgjort godkänd utbildning. 1.Denna förordning träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.Transportstyrelsen får till och med den [...] i enskilda fall besluta att utfärda certifikat som fartygskock till den som kan styrka att han eller hon före den [...] har tjänstgjort som fartygskock , även om kravet på godkänd utbildning i 4 kap. 9 b § inte är uppfyllt. förordning om ändring i förordningen (2008:1300) med instruktion för Transportstyrelsen Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2008:1300) med instruktion för Transportstyrelsen att 5 § och 11 § ska ha följande lydelse. 5 § Transportstyrelsen ska svara för 1.register över järnvägsinfrastruktur och järnvägsfordon, 2.luftfartygs- och inskrivningsregistret, tillsyn av arbets- och levnads- förhållanden på fartyg, 4.registrering av avtal om båtbyggnadsförskott, och 1.årligen redovisa myndighetens åtgärder för att bidra till ett klimateffektivt transportsystem, 2.aktivt medverka i regeringens arbete med ansökningar om TEN- bidrag och redovisa resultaten av sökta bidrag, 3.årligen bistå () i dess uppdrag att till regeringen redovisa en uppföljning av de transportpolitiska målen. 4.årligen publicera en årsberättelse om inspektionsverksamheten av arbets- och levnadsförhållanden ombord på fartyg. Denna förordning träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Utredningens uppdrag framgår av kommittédirektiven (dir. 2009:9), se bilaga 1. Uppdraget består i att lämna de förslag till författningsändringar som är nödvändiga för att undanröja eventuella hinder för ratificering av sjöarbetskonvention. Om oklarheter uppstår om ansvarsfördelningen mellan olika myndigheter till följd av konventionens regler ska utredaren lämna förslag på ansvarsfördelningen. Utredaren ska beakta rådets direktiv om genomförande av det avtal som ingåtts av () och () om 2006 års sjöarbetskonvention. Utredaren ska samråda med berörda myndigheter och organisationer. En särskild referensgrupp bestående av arbetsmarknadens parter på sjöfartsområdet ska tillsättas. Enligt utredningsdirektiven ska utredaren lägga särskild vikt vid regelförenkling. Utredaren ska också lämna en konsekvensbeskrivning av de föreslagna åtgärderna. Om de föreslagna åtgärderna innebär kostnader för det allmänna ska finansieringsförslag lämnas. Om de föreslagna åtgärderna innebär kostnader för företag ska samråd ske med . Utredningens arbete har bedrivits i form av en enmansutredning som inleddes . Arbetet har skett i nära samarbete med experterna. Utredningen har samrått med Transportstyrelsen för att få en inblick i hur dagens regelverk fungerar. Utredningen har – i enlighet med utredningsdirektiven – tillsatt en särskild referensgrupp bestående av representanter för arbetsmarknadens parter på sjöfartsområdet. Utredningen har hållit ett sammanträde med referensgruppen och haft ytterligare kontakter med representanterna via e-post. Utredningen har haft erforderligt samråd med om de ekonomiska konsekvenserna för sjöfartsnäringen. 1.3Överlämnade yttranden till utredningen Regeringen har till utredningen överlämnat ILO- kommitténs yttrande till sjöarbetskonvention och de remissvar som lämnats till i samma fråga. 1 Dnr 18/2006. uppgift är att föreslå de författningsändringar som behövs för att ska kunna ratificera den konvention som antogs av högsta beslutande organ, Internationella arbetskonferensen, och som på svenska benämns sjöarbetskonvention. I detta kapitel beskrivs innehållet i konventionen. För överskådlighetens skull ges först en beskrivning av uppbyggnad och arbetssätt. Hur har reglerat de frågor som behandlas i konventionen framgår av kapitel 5–9. 2.1ILO:s uppbyggnad och arbete1 Internationella arbetsorganisationen (, ), är en mellanstatlig samarbetsorganisation som grundades i samband med Versaillesfreden och blev en del av . fick sitt säte i . Syftet med inrättandet av var att främja social rättvisa för en varaktig fred. Vid grundandet blev 45 stater medlemmar. blev medlem genom sin anslutning till . är ett av fackorgan. har organisationen 182 medlemsstater. skiljer sig på några sätt från andra FN-organisationer, främst genom den s.k. trepartsstrukturen som innebär att medlemsstaterna inte enbart företräds av sina regeringar, utan också av representanter från arbetsgivare och arbetstagare. 1 Uppgifterna i detta avsnitt är hämtade från hemsida, och från (1986) ILO-normer och dess inflytande på svensk lagstiftning och praxis. verksamhet är reglerad i organisationens stadga (Constitution) och arbetsordningar (Standing orders) för konferens och styrelse. Verksamheten i bedrivs främst av tre organ: Internationella arbetskonferensen är beslutande församling som normalt sammanträder en gång . Internationella arbetskonferensens uppgifter är att anta budget, arbetsprogram, konventioner, rekommendationer och resolutioner. Medlemsstaterna deltar med delegationer som i de flesta fall består av två regeringsombud, ett arbetstagarombud och ett arbetsgivarombud. Varje ombud har en röst i konferensens plenum och ombuden från en stat har rätt att rösta oberoende av varandra. Ombuden har experter till sin hjälp. Styrelsen utses av arbetskonferensen. I styrelsen finns 56 platser, varav 28 på regeringssidan och 14 vardera på arbetstagar- och arbetsgivarsidan. Styrelsen leder verksamhet och genomför de beslut som fattas av arbetskonferensen, fastställer dagordning för konferensen, beslutar om Internationella arbetsbyråns verksamhet och utser dess generaldirektör. Till styrelsen är knutna ett antal fasta kommittéer. Denna är ett permanent sekretariat och utrednings-, informations- och administrativa organ. Byrån leds av en generaldirektör. Arbetsbyrån är organiserad i ett antal avdelningar med underliggande sektioner. Arbetsbyrån har fortfarande sitt kontor i . har dessutom kontor i över 40 länder i världen. huvuduppgift är att utarbeta konventioner som gäller normer för arbetslivet. Normerna får oftast formen av en konvention som är avsedd att ratificeras av medlemsländerna eller en rekommendation avsedd att beaktas vid lagstiftning eller på annat sätt men utan den bindande verkan som en konvention har. har antagit drygt 180 konventioner och 190 rekommendationer. Vissa konventioner är dock inte längre tillämpliga då de har förlorat sin aktualitet. Precisionsgraden i konventionerna varierar. En del konventioner anger precisa normer medan andra anger mer allmänt formulerade mål. Beslut om konventioner fattas av arbetskonferensen. För att ett förslag till konvention ska godtas krävs minst två tredjedels majoritet. Medlemsstaterna blir inte automatiskt bundna av en konvention som arbetskonferensen godtagit. Medlemsstaterna måste själva avgöra om det är möjligt för dem att ratificera konventionen. Enligt stadga ska antagandet av en ny konvention eller rekommendation inte i något fall påverka någon lag som tillerkänner arbetstagare mer gynnsamma villkor än de i konventionen eller rekommendationen. När en stat väljer att tillträda en konvention ska ratifikationsinstrument sändas till Internationella arbetsbyråns generaldirektör för registrering. Konventionen blir bindande endast för de medlemsstater vars ratifikation har registrerats. Enligt stadga (artikel 37) är det som svarar för tolkningen av såväl stadga, som enligt denna antagna konventioner. har dock inte i något fall gjort en sådan tolkning utan det har varit varje medlemsstats sak att tolka en konvention. De länder som tillträtt en konvention är skyldiga att till rapportera om tillämpningen av konventionens bestämmelser. Ländernas tillämpningsrapporter granskas av oberoende jurister i för tillämpning av konventioner och rekommendationer. utarbetar en rapport som belyser problem vid genomförandet av normer i länderna och drar slutsatser om tillämpningen. föreläggs Internationella arbetskonferensen vars trepartiska utskott för tillämpningsfrågor diskuterar och rapporterar sina slutsatser till konferensens plenum. Även internationella arbetsbyrån gör formella och informella tolkningar av instrument, även om stadgan inte uttryckligen tillerkänner arbetsbyrån en sådan behörighet. 2.1.3Införlivande av en konvention i svensk rätt Det finns olika sätt att införliva en konvention i svensk rätt. Om det gäller en konvention vars bestämmelser rör myndigheters eller enskildas handlande, kan två olika metoder komma i fråga. Konventionens bestämmelser kan införlivas i svensk rätt antingen genom s.k. transformation eller genom s.k. inkorporering. Vid transformation omarbetas de delar av den internationella överenskommelsen som behöver införlivas med svensk rätt till svensk författningstext. Då används den teknik i fråga om systematik och språkbruk som normalt används vid intern lagstiftning. En annan form av transformation är att en konventionstext i en mer eller mindre ordagrann översättning till svenska tas in i den svenska författningen. Inkorporering innebär att det i en lag eller annan författning föreskrivs att konventionens bestämmelser direkt gäller i . När denna metod används blir den autentiska konventionstexten gällande författningstext i svensk rätt.2 Ett införlivande kan även i vissa fall ske på annat sätt än genom lagstiftning, t.ex. genom kollektivavtal mellan arbetsgivare eller arbetsgivarorganisation och arbetstagarorganisation.3 2.1.4ILO:s kontroll över tillämpning av en ratificerad konvention Som tidigare nämnts är en medlemsstat som tillträtt en konvention skyldig att rapportera till arbetsbyrån om tillämpningen av konventionens bestämmelser. Enligt stadga ska rapportering ske , men tillämpas en tvåårig rapporteringsperiod för de mest grundläggande konventionerna och för övriga konventioner. I svarar för rapporteringen. Enligt stadga finns även klagomöjligheter för arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer. 1994/95:169, s. 53–54. 3Katinka (2003), Introduktion till traktaträtten. har en viktig uppgift när det gäller efterlevnaden av ratificerade konventioner och rekommendationer. Kommittén har funnits och är en myndighet under . Enligt instruktionen (1977:987) ska kommittén vara trepartiskt sammansatt. Kommittén ska bestå av nio ledamöter, varav tre representerar regeringen, tre arbetsgivarna och tre arbetstagarna. Enligt instruktionen är kommitténs uppgifter bl.a. att utarbeta underlag för regeringens svar på frågor rörande punkter på Internationella arbetskonferensens dagordning och till regeringens kommentarer till förslag till texter som ska diskuteras på arbetskonferensens sammanträden. utarbeta underlag för förslag i samband med framläggandet av konventioner och rekommendationer i enlighet med artikel 19 i stadga. I artikel 19 finns regler om vad som ska iakttas vid ratifikation av ett konventionsförslag. behandla frågor om icke-ratificerade konventioner och av rekommendationer som ännu inte börjat tillämpas. behandla förslag till uppsägningar av ratificerade konventioner. behandla frågor som rör andra beslut fattade av än konventioner och rekommendationer. främja ökad kunskap om . till chefen för avge en redogörelse för hur de i konvention nr 144 (om samråd på trepartsbasis för att främja genomförandet av normer) och rekommendation nr 152 (om samråd på trepartsbasis för att främja genomförandet av internationella standarder för arbetslivet och nationella handlingar som har anknytning till normer) avsedda förfarandena har fungerat. Frågor om sjöpersonals arbetsförhållanden har behandlats av under särskilda s.k. sjöfartssessioner. Mellan har Internationella arbetskonferensen antagit 39 konventioner, ett protokoll och ungefär trettio rekommendationer som rör arbetsförhållandena till sjöss.4 antog sjöfartskommission (Joint Commission, JMC) en resolution om behovet av en översyn av relevanta konventioner och rekommendationer i syfte att ta fram ett sammanhållet ILO-instrument på sjöfartens område. Flera konventioner betraktades som otidsenliga och andra har inte erhållit tillräckligt antal ratifikationer för att träda i kraft. beslutade att tillsätta en arbetsgrupp för sjöfartsnormer (on Labour Standards) med uppgift att utarbeta ett förslag till en ny konvention. Arbetsgruppens förslag behandlades av en förberedande teknisk sjöfartskonferens (, PTMC) . Ett uppföljningsmöte hölls . Internationella arbetskonferensen samlades till sjöfartssession . Konferensen antog, som tidigare nämnts, det instrument som benämns sjöarbetskonvention. 2.2.1Konventionens innehåll och syfte sjöarbetskonvention består av ett inledande, icke bindande avsnitt (Preamble) och tre olika men sinsemellan förbundna delar – artiklar, regler och kod (Articles, Regulations och Code). Koden består av en obligatorisk del A med obligatoriska Standards och en del B med icke-obligatoriska anvisningar (Guidelines). Förhållandet mellan delarna A och B i koden har kommenterats av chefsjurist.5 I kommentaren sägs bl.a. att en ratificerande stat är bunden av de åtaganden som framgår av artiklar, regler och del A av koden. Statens enda skyldighet under del B är att undersöka i vilken utsträckning den vill omsätta bestämmelserna i del B till nationell lagstiftning. Staten är fri att vidta andra åtgärder än de 4ILO-kommitténs yttrande till , dnr. 18/2006. 5Appendix D i rapporten I (1A) till konferensen (Adoption of an instrument to consolidate labour standards). i del B så länge åtagandena i övriga delar av konventionen respekteras. Det finns inte några möjligheter för ett medlemsland att göra undantag från konventionsbestämmelser, t.ex. genom bilaterala avtal. Om ett land förser sin ratifikation med en reservation registreras inte ratifikationen. Regler och kod är grupperade under fem kapitel (Titles), nämligen 1.Minimikrav för att sjöpersonal ska få arbeta på fartyg (Minimum requirements for seafarers to work on a ship), 2.Anställningsförhållanden (Conditions of employment), 3.Bostad, rekreationsmöjligheter, mat och förplägnad (Accommodation, recreational facilities, food and catering), 4.Hälso- och sjukvård, välfärd och social trygghet (Health protection, care, welfare and social security protection), 5.Uppfyllelse och tillämpning (Compliance and enforcement). Uppbyggnaden innebär att konventionen, som reviderar ett antal tidigare konventioner och ett antal rekommendationer, skiljer sig från det i stadga förutsedda instrumentet konvention eftersom konventionen innehåller både konventionsbestämmelser och rekommendationsbestämmelser. Uttrycken/begreppen i konventionen är i stort hämtade från instrument antagna av Internationella sjöfartsorganisationen, IMO (). sjöarbetskonvention uppdaterar de flesta av tidigare sjöarbetskonventioner. Syftet med konventionen är att införa ett samlat och enhetligt instrument med alla aktuella krav på arbete till sjöss. Konventionen innehåller regler om sjöfolks rätt till anständiga arbetsförhållanden till sjöss och skapar möjlighet till en rättvis konkurrens. När konventionen träder i kraft kommer den att bli den fjärde pelaren i den internationella regleringen av sjöfarten. De andra pelarna är internationella konvention om säkerhet för människoliv till sjöss (SOLAS), konvention om utbildning, certifiering och vakthållning (STCW) och internationella konvention om förhindrande av förorening från fartyg (MARPOL). 6 yttrande till , dnr. 18/2006. Konventionen träder i kraft 12 månader efter det att den ratificerats av 30 medlemsländer som tillsammans står för av världshandelstonnaget. har fem länder ratificerat konventionen: , , , och . Länderna står tillsammans för av världshandelstonnaget.7 Genom konventionen revideras 36 konventioner och protokollet till konventionen (nr 147) om miniminormer i handelsfartyg. Utan att formellt revideras moderniseras även ett 30-tal rekommendationer. När sjöarbetskonvention träder i kraft kommer de länder som ratificerat konventionen inte längre att vara bundna av de tidigare konventioner på sjöarbetsområdet som de ratificerat. De länder som inte ratificerar sjöarbetskonvention är dock fortfarande bundna av de tidigare konventionerna, men dessa äldre konventioner kommer inte att kunna ratificeras av nya länder. Det innebär att både äldre konventioner och sjöarbetskonvention kommer att gälla parallellt en tid.8 2.2.3Konventionens behandling inom EU När det gäller sociala frågor ger EG-fördraget arbetsmarknadens parter en viktig roll. Enligt artikel 138 i fördraget ska alla initiativ på detta område föregås av konsultation med arbetsmarknadens parter om den möjliga riktningen av åtgärderna och om innehållet i förslaget.