sou · GYB314 · 2010-03-09 00:00:00 — Härmed av- sågs framför allt risken för att ljud- och bildupptagningar kan komma att spridas och användas på ett okontrollerat sätt som kan innebära ett integritetsintrång för den enskilde förhörspersonen (prop. 2004/05:131 s. 107). Enligt regeringen kunde det på goda grunder antas att de allra flesta som kallas till domstol i förhörssyfte skulle anse att en obe- gränsad möjlighet för andra att ta del av ljud- och bildupptagningen från deras förhör utgör ett avsevärt intrång i den personliga integri- teten, betydligt större än vad ljudupptagningar innebär. Särskilt brottsoffer upplever offentligheten som mycket pressande och många personer skulle sannolikt överväga att inte frivilligt medverka till ett förhör med vetskap om att uppgifter om utseende och sättet att agera kan komma att spridas på ett obegränsat sätt. Särskilt allvarligt blir intrånget i förhörspersonens privata sfär om bildupptagningen används för utsändning i TV eller spridning på Internet. Risken för repressalier eller trakasserier mot förhörs- personen i mål med en underliggande hotbild eller starka motsätt- ningar mellan parterna borde inte heller negligeras framhöll regeringen (a.a. s. 115). Hänsynen till enskildas personliga integritet talade alltså enligt regeringen med styrka för att en spridning av själva bildupptag- ningen på något sätt borde begränsas. Till detta kom att en risk för en obegränsad spridning av bildupptagningen med stor säkerhet skulle inverka negativt på många människors förmåga att avge en spontan och klar berättelse, något som i sin tur innebär att bevis- värdet av utsagan äventyras. Även intresset av att rätten får ett gott underlag för sin bedömning av målet krävde därför att möjligheten att ta del av en ljud- och bildupptagning från ett domstolsförhör begränsas. Mot denna bakgrund föreslog regeringen en sekretess- regel för bilduppgiften i en ljud- och bildupptagning som gjorts vid ett domstolsförhör till skydd för den hörde. På regeringens förslag infördes en sådan sekretessbestämmelse i 7 kap. 48 § i den numera Sekretess för bildupptagningar av domstolsförhör Enligt den bestämmelsen gällde sekretess hos dom- stol för uppgift i bild som ingår i en ljud- och bildupptagning av ett förhör som hållits i domstol, om det inte stod klart att uppgiften kunde röjas utan att den hörde lider men. Bestämmelsen har i oför- ändrat skick förts över till OSL, där den finns i 43 kap. 4 §. I propositionen till EMR-reformen togs även upp frågan om den föreslagna sekretessbestämmelsen, som alltså enbart skyddar den enskilde förhörspersonens intresse, gav ett tillräckligt sekre- tesskydd. I lagstiftningsarbetet inför reformen framhöll bl.a. Justitie- kanslern () att sekretessen också borde ta sikte på att skydda vissa allmänna intressen, främst intresset av att rättsprocessen kan fortgå utan allvarligare störningar. Med den föreslagna bestämmelsens utformning torde det kunna uppstå situationer där ljud- och bild- inspelade förhör i en tingsrättsrättegång spelas upp i TV innan målet prövas i hovrätten. Under förutsättning att ingen av de hörda har något att erinra mot ett utlämnande av upptagningarna skulle sålunda en alternativ rättegång kunna genomföras i TV framhöll JK. Sär- skilt med tanke på det stora medieintresse som vissa rättsprocesser tilldrar sig – och där man kan tänka sig att medieföretag är beredda att betala betydande summor för att få tillgång till ett inspelat ljud- och bildförhör – kan en situation av nu skisserat slag inte uteslutas, menade JK. Den föreslagna regeln borde därför skärpas med inför- andet av ett skydd mot att rättsprocessen påverkas menligt av ett utlämnande. Enligt JK minskade behovet av ett sådant skydd då prövningen av ett visst mål väl har avslutats genom en lagakraft- vunnen dom (JK dnr ). Regeringen hänvisade emellertid till att en ljud- och bildupp- tagning normalt sett blir allmän handling först sedan en förhandling avslutats, antingen genom att protokollet färdigställts eller att dom- stolens avgörande avkunnas eller expedieras. Möjligheterna att vägra lämna ut en ljud- och bildupptagning är alltså stora. Enligt regeringen behövdes därför inte någon särskild sekretess- regel som oavsett den hördes inställning möjliggör för domstolen att hålla inspelningar undan offentligheten fram till dess att för- handlingen avslutats. Inte heller i övrigt fann regeringen tillräckliga skäl att skärpa sekretessbestämmelsen på det sätt JK hade föreslagit (prop. 2004/05:131 s. 117). Regeringen tycks således inte ha ansett att risken för att domstolsförhören från tingsrätt spelas upp i TV före en hovrättsförhandling i målet motiverar införandet av sekretess till skydd för rättsprocessen. Sekretess för bildupptagningar av domstolsförhör () har med anledning av diskussioner i arbetet med att förbereda EMR-reformen i en skrivelse till Justitiedeparte- mentet uttryckt farhågor för att integritetsskyddet för bildupptag- ningar inte är tillräckligt starkt och att det finns risk för en olämp- lig spridning av känsligt bildmaterial. Skrivelsen avser i och för sig i första hand frågor om partsinsyn. Men när det gäller sekretess i förhållande till allmänheten handlar detta enligt DV om möjligheter för journalister att betala förhörspersoner för att få tillgång till materialet eller att förhörspersoner påverkas att medge att materialet lämnas ut (Ju2007/7205). Även har genom riksåklagaren () i en skrivelse till påtalat att sekretesskyddet är för svagt när det gäller ljud- och bildupptagningar. Enligt RÅ har det i åklagarväsendets projektgrupp inför EMR-reformen framkommit tydliga signaler från åklagarna om att sekretesskyddet för bildupptag- ningarna är otillräckligt. Det finns, enligt RÅ, bland åklagare en utbredd och befogad oro att bevispersoner kommer att motsätta sig ljud- och bildupptagning, vilket i sin tur kan leda till att syftet med att reformera överrättsprocessen kan komma att äventyras. Enligt RÅ måste det därför omgående tillskapas ett mer långtgående sekretesskydd för bildupptagningarna till skydd för rättsprocessen. RÅ har således anslutit sig till JK:s ovan redovisade synpunkt att det krävs en sekretessregel som tar sikte på att skydda vissa all- männa intressen, främst intresset av att rättsprocesser inte påverkas menligt av att förhör kan lämnas ut. Enligt RÅ har de farhågor om det mediala intresset för bildupp- tagningar från rättegångar som JK uttryckte nu- mera en mycket hög relevans, bl.a. eftersom information via t.ex. Internet genom webbplatser såsom YouTube snabbt kan spridas och därigenom bli allmänt tillgänglig. Enligt RÅ finns det en påtaglig risk för att den nuvarande lagstiftningen är otillräcklig för att för- hindra sådan spridning av bildupptagning av förhör i domstol, efter- som den hörde själv kan begära ut eller medge att annan får ut upptagningen. RÅ har vidare framhållit att enskilda personer kan utsättas för starka påtryckningar, kanske hotfulla sådana, från andra Sekretess för bildupptagningar av domstolsförhör än medieföreträdare att begära ut upptagningen av sin berättelse. Det innebär att det finns starka skäl för en långtgående sekretess även efter dom. Om man inför sekretess till skydd för rättsprocessen torde det enligt RÅ kunna innebära möjligheter till en mycket strikt tillämpning som förhindrar olycklig spridning och påtagliga risker för att bevispersoner motsätter sig ljud- och bildinspelning (RÅ ÅM-A 2007/1918). 8.2.4Delbetänkandet Partsinsyn och ny teknik i domstol, m.m. I vårt delbetänkande Partsinsyn och ny teknik i domstol, m.m. (SOU 2008:93) behandlade vi frågan hur partsinsynen ska hanteras när det gäller ljud- och bildupptagningar. Däremot behandlade vi inte närmare frågan om sekretesskyddet i förhållande till allmänheten för ljud- och bildupptagningar och det därav följande undantaget från den annars gällande handlingsoffentligheten enligt 2 kap. tryck- frihetsförordningen, i fortsättningen TF, som ger var och en rätt att ta del av allmänna handlingar. När det gäller att överväga den fråga som är aktuell, nämligen frågan om sekretess till skydd för rätts- processen, kan det dock vara av intresse att något redovisa vår syn på partens rätt till insyn i bilden i en ljud- och bildupptagning. I delbetänkandet framhöll vi att den sekretessbelagda bilden i ljud- och bildupptagningar enligt vår uppfattning är sådant process- material som en part har en ovillkorlig rätt enligt RB att ta del av. Sekretessen kan inte inskränka denna rätt. Våra överväganden i denna del byggde bl.a. på att ljud- och bildupptagningen enligt EMR-reformen normalt ska ersätta förnyade muntliga förhör i hovrätt efter ett överklagande. På ett helt annat sätt än de tidigare gängse ljudinspelningarna kommer ljud- och bildupptagningarna som sådana att efter tingsrättens dom få en mycket viktig processuell betydelse för parterna. Det råder, framhöll vi vidare i betänkandet, inget tvivel om att också den visuella delen av muntlig bevisning i form av kroppsspråk, beskrivningar med kroppen av ett iakttaget händelseförlopp eller förhållanden m.m. kan utgöra väsentliga om- ständigheter som domstolen tar hänsyn till vid bevisvärderingen eller annars lägger till grund för bedömningen. Självklart innebär reformen ett annat behov än tidigare för parter att inför ett över- klagande kunna ta del av både ljudet och bilden i ljud- och bild- upptagningar från tingsrätt vid övervägande av om en dom ska Sekretess för bildupptagningar av domstolsförhör överklagas och för att kunna bedöma om kompletterande omförhör ska begäras. Av dessa skäl menade vi att ljud- och bildupptagningen, inklusive bilden, utgör ett självständigt processmaterial som inte kan undandras en part på grund av sekretess (betänkandet s. 80). Partens rätt att ta del av bildupptagningen innebär dock inte en rätt för parten att också få en elektronisk kopia av bildupptag- ningen utlämnad till sig. Partens insynsrätt kan i stället tillgodoses på annat sätt, t.ex. genom att ljud- och bildupptagningen visas för parten vid besök i domstolens lokaler, eventuellt i kombination med att parten får en kopia av enbart ljudupptagningen. Så har också bedömt gällande rätt i NJA 2008 s. 883 som gällde ljud- och bildupptagningar av en tingsrätts vittnesförhör inom ramen för den testverksamhet för domstolar under som föregick EMR-reformens införande. konsta- terade i rättsfallet att det finns en allmän risk för att bildupptag- ningar kopieras och sprids på exempelvis Internet och att en sådan spridning skulle kunna få konsekvenser i form av att målsägande och vittnen, men även parter, av rädsla eller olust blir mindre be- nägna eller får svårt att lämna en fri och fullständig berättelse. Med hänvisning till den risken fann att det inte var lämpligt att en part får en kopia av bildupptagningen, som han kan behålla, kopiera eller sprida, om han på ett rimligt sätt kan ta del av bildupptagningen på annat sätt, exempelvis genom besök hos en domstol. Något rättsligt förbud mot att en kopia av ljud- och bildupptag- ningen lämnas till parten finns dock inte även om det, som Högsta domstolens beslut ger uttryck för, ofta inte är lämpligt att lämna ut en kopia till en part eller ett ombud med tanke på spridningsrisken. I delbetänkandet har vi föreslagit en särreglering i 6 kap. 6 § RB som slår fast att parter har en ovillkorlig rätt att hos domstol ta del av ljud- och bildupptagningar. Den rätten föreslås vara förenad med införandet av ett förbud att i eller från domstolens visningslokal ta upp eller överföra bild. Förbudet föreslås införas i 5 kap. 9 § RB enligt vilken motsvarande förbud mot bildupptagning eller bild- överföring gäller i fråga om domstolsförhandling. Förbudet före- slås vara straffsanktionerat enligt 9 kap. 6 § RB. Vidare har vi föreslagit att det uttryckligen anges att rätten på begäran från part får lämna ut en kopia av en ljud- och bildupp- tagning även om sekretess gäller för bilduppgifterna. Så får dock bara ske om rätten anser att det är lämpligt. Vid denna lämplighets- bedömning bör rätten utöver omständigheterna i det enskilda fallet Sekretess för bildupptagningar av domstolsförhör också beakta mer övergripande risker med att kopior av ljud- och bildupptagningar hanteras och sprids utom domstolens kontroll. I sin tur kan nämligen en sådan spridning leda till risker för negativ påverkan på framtida bevispersoners vilja att medverka i rättegångar eller på allmänhetens tilltro till domstolarnas vilja och förmåga att skydda bevispersoners integritet eller t.o.m. säkerhet. Även eventuella negativa konsekvenser för pågående rättegång bör kunna beaktas vid lämplighetsbedömningen. Ett utlämnande av en kopia av en ljud- och bildupptagning får enligt vårt förslag förenas med förbehåll för parten, ställföreträdaren, ombudet, försvararen eller målsägandebiträdet, om det behövs för att minska risken för missbruk. Ett förbehåll får innebära begränsningar av mottagarens rätt att sprida eller annars förfoga över bildupptagningen; dock inte utöver vad som behövs i rättegången. Ett förbehåll för en försvarare eller ett ombud kan innefatta förbud att låta huvudmannen hantera upp- tagningen, men får inte innebära ett förbud mot att huvudmannen tittar på upptagningen tillsammans med försvararen eller ombudet. Ett förbehåll bör normalt innehålla krav på att bildupptagningen lämnas tillbaka till domstolen efter det att målet eller ärendet slutligt avgjorts. Brytande av förbehåll kan straffas enligt 20 kap. 3 § brotts- balken. Någon meddelarfrihet ska inte råda enligt vårt förslag. I avsnitt 6.7.5 har vi föreslagit en viss lagteknisk modifiering i vårt tidigare förslag till bestämmelse i 6 kap. 6 § RB 8.2.5Några synpunkter från remissinstanser Vårt delbetänkande har remissbehandlats men kommer att beredas vidare inom först i samband med beredningen av detta slutbetänkande. Några remissinstanser lämnade synpunkter som berör frågan om sekretess för bildupptagningar till skydd för rättsprocessen. Exem- pelvis uttalade bl.a. , och Åklagar- myndigheten att det är viktigt att den fråga som RÅ påtalat rörande behovet av sekretess till skydd för själva rättsprocessen bereds sam- tidigt som frågorna enligt delbetänkandet. I detta sammanhang kan det också vara av intresse att återge en passus ur universitets remissyttrande över vårt delbetänk- ande rörande risken för spridning av bildupptagningar på Internet. Sekretess för bildupptagningar av domstolsförhör Beträffande ändringarna i , som alltså avser parts rätt att ta del av ljud- och bildupptagningar, tycks de bygga på en förut- sättning, nämligen att risken för att inspelade rättegångsförhör kan läggas ut på internet kommer att minska villigheten hos allmänheten att vittna. Frågan är emellertid om det finns någon grund för denna uppfattning eller om det bara är en förutfattad mening att spridnings- risken minskar motivationen. Innan man – som i direktiven och utred- ningen – utgår från detta förhållande, borde den frågan ha undersökts på ett vetenskapligt sätt. Resultatet av en sådan undersökning är inte givet utan betingas i hög grad av hur rättsläget beskrivs. Den fråga som vi ska överväga gäller om en ny sekretessregel av- seende bildupptagningar till skydd för rättsprocessen bör införas. Det finns därför anledning att här något redovisa de s.k. sekretess- grunderna i TF, alltså de skyddsintressen som ansetts kunna moti- vera undantag från huvudregeln om handlingsoffentlighet. Frågan gäller alltså vilka möjligheter som statsmakterna har enligt TF att föreskriva om handlingssekretess. Av intresse för frågan om sekretess för bildupptagningar är också vilken rätt enskilda har att ta del av en allmän handling i elektronisk form genom att få ut en kopia av den. Även sistnämnda regler ska här beröras något. En handling som är allmän ska enligt TF tillhandahållas den som vill ta del av den. En förutsättning för detta är dock att handlingen får lämnas ut. I 2 kap. 2 § TF finns nämligen en föreskrift som möj- liggör begränsningar i den rätt att ta del av allmänna handlingar som allmänheten har. I denna paragraf finns bl.a. bestämmelserna om på vilka grunder statsmakterna får besluta om begränsningar i rätten att ta del av allmänna handlingar, de s.k. sekretessgrunderna. Paragrafen anger med andra ord de skyddsintressen som ansetts kunna motivera undantag från huvudregeln om handlingsoffentlighet. Uppräkningen är uttömmande. Det är således inte möjligt att före- skriva om sekretess för att tillgodose andra intressen än dem som anges i paragrafen. I paragrafen föreskrivs också att begränsningarna att ta del av allmänna handlingar noga ska anges i bestämmelse i en särskild lag, eller om det anses lämpligare, i en annan lag vartill den särskilda lagen hänvisar. Den särskilda lagen är OSL. Sekretess för bildupptagningar av domstolsförhör Begränsningar i handlingsoffentligheten får enligt 2 kap. 2 § TF föreskrivas i OSL, eller i lag som OSL hänvisar till, endast om det är påkallat med hänsyn till vissa angivna intressen. 1.rikets säkerhet eller dess förhållande till annan stat eller mellan- folklig organisation, 2.rikets centrala finanspolitik, penningpolitik eller valutapolitik, 3.myndighets verksamhet för inspektion, kontroll eller annan tillsyn, 4.intresset att förebygga eller beivra brott, 5.det allmännas ekonomiska intresse, 6.skyddet för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, 7.intresset att bevara djur- eller växtart. Sekretessgrunderna styr utformningen av de materiella sekretess- reglerna, vilka alltså måste ha stöd i någon av de ovannämnda sju punkterna. Bestämmelserna i 2 kap. 2 § TF fick sin nuvarande lydelse genom prop. 1975/76:160, Nya grundlagsbestämmelser angående all- männa handlingars offentlighet (SFS 1976:954). Uttrycket att före- bygga eller beivra brott innebar ingen ändring i sak jämfört med vad som tidigare gällde (SOU 1935:5, prop. 1936:140, KU 1936:37, prop. 1937:107, KU 1937:21). Se SFS 1937:248 och 729. Av sistnämnda förarbeten framgår inte närmare vad som avsågs med den tidens uttryckssätt brotts förekommande eller beivrande. finns bestämmelser som syftar till att skydda intresset att förebygga eller beivra brott samlade i 18 kap. OSL. 8.3.2Rätten av få en kopia av en allmän handling Den andra frågan av intresse i detta sammanhang rör den enskildes rätt att få kopior av allmänna handlingar. Med handling avses i TF framställningar i skrift eller bild, s.k. konventionella handlingar, som kan uppfattas visuellt utan tekniskt hjälpmedel. Ett fotografi är således en handling. Med handling avses också upptagningar som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med tek- niskt hjälpmedel, t.ex. en film på en filmrulle. En speciell sorts upp- tagning är vad som i TF benämns upptagning för automatiserad behandling (se angående begreppet upptagningar E-offentlighets- kommitténs betänkande Säkerhetskopiors rättsliga status, SOU 2009:5, s. 28). Bildupptagning som görs i domstol utgör exempel på upp- tagning för automatiserad behandling. Sekretess för bildupptagningar av domstolsförhör Den som vill ta del av en allmän handling har rätt att göra detta på två olika sätt. Sökanden kan avgiftsfritt ta del av handlingen genom att myndigheten genast eller så snart det är möjligt tillhandahåller den på stället så att sökanden kan läsa handlingen, avlyssna den eller på annat sätt kunna uppfatta den (2 kap. 12 § TF). Sökanden kan också ta del av en handling genom att mot avgift få den utläm- nad till sig i avskrift eller kopia (2 kap. 13 § TF). Från rätten att få en avskrift eller kopia finns dock i 2 kap. 13 § TF ett par undantag. Det ena, som är av intresse här, utgörs av det s.k. utskriftsundantaget. Det undantaget innebär att myndigheten inte är skyldig att, i större utsträckning än vad som följer av lag, lämna ut upptagningar för automatiserad behandling i annan form än i pappersutskrift. En sökande har alltså inte rätt att mot avgift få ut en kopia i elektronisk form, t.ex. genom e-post eller i en fil som lagrats på en cd-romskiva eller ett usb-minne. Syftet med utskriftsundantaget är att förhindra att utlämnade upp- gifter behandlas automatiserat på ett sätt som kan medföra otill- börliga integritetsintrång (prop. 1973:33 s. 85 f.). Bedömer en myn- dighet att det inte finns några integritetsrisker med ett elektroniskt utlämnande, står det myndigheten fritt att lämna ut en upptagning i elektronisk form. finns ingen lag som ålägger dom- stolar att lämna ut upptagningar i elektronisk form. I stället är det närmast 10 § förordningen (2003:234) om tiden för tillhandahållande av domar och beslut, m.m. som är aktuell i sammanhanget. Där föreskrivs bl.a. att domstolar och andra myndigheter får lämna ut handlingar elektroniskt, om det är lämpligt. Mot bakgrund av utskrifts- undantagets syfte torde det vara integritetsaspekter som i första hand ska beaktas i den lämplighetsbedömning som enligt förord- ningen ska göras vid valet av utlämningsform; inte vad som i det enskilda fallet framstår som mest praktiskt för myndigheten. Även om det alltså inte finns någon närmare reglering om domstolars möjlighet att lämna ut en upptagning i elektronisk form kan det nämnas att det finns förslag om sådana begränsningar, se SOU 2001:100 (). En departementspro- memoria baserad på förslag är planerad . Dessa förslag kan naturligtvis komma att påverka Sekretess för bildupptagningar av domstolsförhör allmänhetens möjligheter att få tillgång till bildupptagningar i elek- tronisk form. Vi har i vårt delbetänkande Partsinsyn och ny teknik i domstol, m.m., diskuterat innebörden av utskriftsundantaget när det gäller digitala ljud- och bildupptagningar. I betänkandet konstaterade vi att regleringen i TF inte är helt tydlig när det gäller denna form av upptagningar. En utskrift på papper av en digital rörlig bildupptag- ning skulle endast bestå av obegripliga tecken. Med tanke bl.a. på att pappersutskrifter av en rörlig bildupptagning rimligen inte kan göras på ett sätt som ger en sökande möjlighet att begripa och till- godogöra sig den efterfrågade och digitalt lagrade informationen, kom vi till slutsatsen att, om ingen sekretess gäller i ett enskilt fall, det mesta talar för att de rörliga bildupptagningarna liksom ljud- upptagningarna måste lämnas ut i elektronisk form som en elektronisk kopia när de begärs ut med stöd av (betänk- andet s. 38). Rättsläget är emellertid inte klarlagt i rättspraxis och andra tolkningar av utskriftsundantagets innebörd än vår förekommer. Det kan vidare nämnas att i sitt slut- betänkande Allmänna handlingar i elektronisk form – offentlighet och integritet (SOU 2010:4) föreslagit att det i OSL införs en ny para- graf, 6 kap. 3 a § OSL, enligt vilken myndighet ska på begäran av en enskild lämna ut en handling som förvaras elektroniskt hos myn- digheten i elektronisk form, om den inte innehåller sekretess- belagda uppgifter, det i lag eller förordning finns bestämmelser som förbjuder det eller det annars är olämpligt. Den föreslagna bestäm- melsen innebär att huvudregeln för alla myndigheter kommer att vara att allmänna handlingar som förvaras elektroniskt ska lämnas ut i elektronisk form om sökande begär det och det inte finns för- bud mot det eller omständigheter som gör att det framstår som olämpligt. Den föreslagna bestämmelsen medför därmed en rätt för enskild att efter en lämplighetsprövning få ut elektroniskt lagrade handlingar i elektronisk form som kompletterar den grundlagsfästa rätten att få ut allmänna handlingar i pappersform (SOU 2010:4 s. 16). Lämplighetsbedömningen ska framför allt ta sikte på inte- gritetsskyddsaspekter. Men även andra faktorer som säkerhets- aspekter eller tekniska och praktiska faktorer kan tala mot ett ut- lämnande i det specifika fallet. Enligt kommittén bör emellertid det långsiktiga målet vara att myndigheter ska ha en i lag reglerad skyldighet att, i den mån det inte finns något särskilt förbud mot det, lämna ut allmänna handlingar i elektronisk form om sökande så önskar. En sådan reglering kan dock, enligt kommitténs bedöm-