sou · GYB316 · 2010-03-04 00:00:00 — Eftersom den framtida samhällsorienteringen – i enlighet med vårt förslag – till största del ska bedrivas på deltagarnas modersmål eller annat språk som de behärskar väl, måste de som leder undervisningen behärska både svenska och det aktuella språket väl. Detta är ett grundkrav. Vårt förslag är att lärarna ska ha minst fullständig gymnasiekurs i svenska och därtill en dokumenterad god förmåga att tala och skriva på undervisningsspråket (minst motsvarande nivå som kravet på svenska). I dagens finns inte någon yrkesgrupp som motsvarar dessa krav, utan förslaget kräver en långsiktig satsning i form av universitetskurser, t.ex. inom ramen för lärarutbildningarna. Det finns redan på flera universitet och högskolor kurser som har åtminstone delvis liknande inriktning. Det gäller den ovan nämnda kursen på , som ju tillkom som ett sätt att möta kompetensutvecklingsbehov hos samhälls- och hälsokommunikatörerna i . planerar att starta landets första sfi-lärarutbildning och preliminärt också en modersmålslärarutbildning . Här finns därför goda möjligheter att samordna dessa utbildningar och samutnyttja kurser, eftersom kompetensbehoven är överlappande. har på uppdrag av utvecklat en kurs för hälsokommunikatörerna i länet. Här är förstås inriktningen just på hälsa, men det visar ändå den potential som finns på landets lärosäten att bidra till en professionalisering av denna yrkesgrupp. De redan existerande kommunikatörerna av samhällsinformation är förstås en målgrupp för en kompletterande utbildning av det slag som föreslås. En annan intressant målgrupp för en kompletteringsutbildning är de nu verksamma modersmålslärarna. De har (i princip) redan viss pedagogisk kompetens och uppfyller dessutom de dubbla språkkrav som finns i förslaget. Ett problem i sammanhanget är att det redan nu råder brist på modersmålslärare i förhållande till behovet. Ur den enskilda lärarens synvinkel och även den enskilda, mindre kommunen, kan dock en sådan breddning av modersmålslärarens kompetens och därmed verksamhetsområde vara synnerligen lämplig. Som läget är är ett problem att modersmålslärarna kan ha svårt att fylla ut sina tjänster inom ett rimligt geografiskt område. Andra möjliga målgrupper för en kompletterande utbildning är sfi-lärare i de fall de har ett användbart modersmål, och kanske tolkar. Också för dessa grupper skulle samhällsorienteringen kunna vara ett sätt att bredda verksamhetsområdet och möjliggöra bättre tjänster. Sammanfattningsvis är vårt förslag att samhällsorienteringen ska utföras av lärare med viss språklig, ämnesmässig och pedagogisk kompetens, som ovan specificerats . För att säkerställa en nationellt hög och likvärdig kvalitet på samhällsorienteringen, bedömer vi att det finns såväl behov av som möjligheter till särskilda insatser på högskolenivå. Inom ramen för förslagsvis lärarutbildningen bör kurser kunna erbjudas motsvarande 30 högskolepoäng. På kort sikt finns inte tillräckligt många personer som uppfyller de angivna kompetenskraven. får kommunerna därför anlita en kombination av personer med olika kompetens för att så långt möjligt möta behoven. Sådana temporära lösningar kan också bli aktuella när ändrade invandringsmönster ställer nya språkkrav. Förslag: Kommunerna väljer läromedel mot bakgrund av pedagogiska överväganden och deltagarnas behov. I det mål- och resultatstyrda svenska skolsystemet finns ingen statlig läromedelsproduktion och heller ingen reguljär statlig gransk- ning och auktorisation av läromedel.48 Idén är att möjliggöra lokal flexibilitet och anpassning med avseende på läromedel. Också vad gäller läromedel i samhällsorienteringen är vårt förslag att ett utrymme lämnas till kommunen, då läromedlen bör anpassas efter den aktuella målgruppens behov och lokala förutsättningar i övrigt. De erfarenheter som finns runt om i landet, pekar också här mot en differentiering med avseende på olika ämnesområdens syften och innehåll. Det finns också en efterfrågan på skriftlig dokumentation. Utöver kommunernas egen medieproduktion, bedömer vi att relevanta läromedel kommer att erbjudas av exempelvis public service-företag och läromedelsförlag. Förslag: Kommunen ansvarar för utvärdering och utveckling av verksamheten. En lokal plan för samhällsorienteringen ska tas fram. Där anges mål, innehåll, omfattning och organisering. I planeringen ska kommunen utgå från de statliga riktlinjerna. Pedagogiska överväganden bakom lokala val med avseende på språk, tidpunkter och undervisningsformer ska anges i planen. Kommunen ska vid behov revidera planen efter nya förutsättningar och en bedömning av hur väl genomförandet fungerat. Kommunen redovisar arbetets genomförande till respektive länsstyrelse. Inom ramen för befintligt uppdrag, svarar länsstyrelserna för att samordna kommunernas uppdrag inom samhällsorienteringen. Länsstyrelserna ska ha ansvaret för att följa upp och stödja samhällsorienteringen. Länsstyrelserna ska som ett led i detta samla in och sammanställa uppgifterna från kommunerna i respektive län. Länsstyrelserna bör också vid behov inhämta uppgifter från berörda myndigheter om de har vidtagit särskilda åtgärder för att säkerställa att nyanlända har nåtts av information om myndighetens verksamhetsområde, i enlighet med förordning 1999:593. Länsstyrelserna ska på grundval av sammanställningen överväga utvecklingsinsatser. De ska redovisa sina slutsatser till regeringen. 48 Däremot förekommer enstaka granskningar som utvärderingsrapporten 2006: I enlighet med skolans värdegrund? När samhällsorientering gavs som en del av sfi, följde uppföljning och utveckling det ansvarssystem som finns inom skolsektorn. I detta styrsystem ligger det primära ansvaret för såväl uppföljning som utveckling på den lokala nivån, dvs. kommunen och skolan. Därtill finns ett nationellt system med uppföljning i form av den officiella statistiken tillsammans med riktade nationella utvärderingar. ansvarar för tillsyn och inspektion av enskilda skolor och kommuner. Betyg sätts av den undervisande läraren. I den nationella kursplanen finns ett avsnitt som just föreskriver bedömningens inriktning, och i anknytning till kursplanen finns kriterier för olika betyg. Betygen är således ett uttryck för hur väl eleven nått de nationella målen i ämnet, dvs. ett slags mått på måluppfyllelse. Den särskilda kompetens som krävs för bedömning av kunskaper har fått uppmärksamhet och ganska omfattande kompetensutvecklingsinsatser har gjorts. Därtill ges i vissa ämnen, bland annat sfi, nationella prov. Dessa konstrueras och utprövas av forskarlag på uppdrag av och under medverkan av experter och referensgrupper i bestämda beprövade processer. Konstruktionen av proven sker i förhållande till kursplanerna som ju innehåller de mål som ska prövas. Alla mål kan dock inte prövas i ett och samma prov, utan lärarens bedömning av elevens kunskaper ska alltid ske på ett bredare underlag än provresultaten. De nationella proven har flera funktioner, där det viktigaste är just att stödja lärarna i deras kunskapsbedömning. De nationella proven i sfi har fått en ny funktion som slutprov, vilket är unikt i det nationella provsystemet. Att ta fram ett sfi-prov kostar per prov. Till detta kommer kostnader för tryck, distribution, supportkostnader, insamling m.m. Både betygen och resultaten på nationella prov rapporteras via SCB in till , som publicerar dem på aggregerad nivå som en del av den offentliga statistiken. Också för detta finns ett system, upparbetade rutiner och personal. Resultat i form av betyg och nationella prov används sedan i både lokala och nationella analyser av måluppfyllelse. De nationella proven i sfi som gavs då samhällsorientering ingick i sfi-kursplanen, prövade även de samhällsorien- terande delarna av kursplanen, om än mer indirekt. beskriver det på följande sätt: Det nationella provet i sfi mäter samhällsorienterande kunskaper genom att provets innehåll är uppbyggt kring samhällslivsorientering. Uppgifterna handlar sällan om rena faktakunskaper (Ligger i , eller ?) utan mer om färdigheter där språk, fakta och strategier integreras (att t.ex. tolka en väderkarta över med uppgift att ange vädret i ). Ofta handlar det om att visa att man förstår ord och begrepp som förutsätts ha behandlats i undervisningen (öppet köp, vikariat, självdeklaration, snatta, ) och som bedöms vara av vikt för personen i det dagliga livet. Normer och värderingar återfinns implicit i innehåll snarare än explicit i frågor. Det handlar inte om att veta vad som är rätt och fel utan att kunna förhålla sig till frågeställningarna.49 Om vi istället riktar blicken mot uppföljningen av samhällsinformationen , dvs. utanför sfi, konstaterar länsstyrelserna i sin kartläggning att mål- och resultatuppföljning är ett utvecklingsområde. En stor del av kommunerna saknar dokumenterade mål för sin samhällsinformation; andra har mål som inte är mätbara. av utvärderingar resulterade i totalt sex stycken. Utöver dessa uppger vissa kommuner dock att de använder deltagarenkäter och avstämning med personalen som underlag för att utveckla verksamheten.50 I några kommuner (, , och ) pågår utvecklingsarbeten där uppföljningsbara mål och/eller kriterier för bedömning av kunskaperna ingår.51 Länsstyrelserna konstaterar att det finns två huvudsakliga förhållningssätt i uppföljningen, där man antingen fokuserar (eventuellt mäter eller bedömer) individens kunskaper eller fokuserar kommunens verksamhet.52 Från statens sida har länsstyrelserna en roll i uppföljningen av samhällsinformationen i och med att den är en del av introduktionen av de nyanlända. När lades ner 2007, fick nämligen länsstyrelserna i uppgift att verka för att det inom länen finns en god beredskap och kapacitet att ta emot flyktingar och andra skyddsbehövande med uppehållstillstånd. I detta ligger också ett ansvar att följa upp introduktionsarbetet och att främja samverkan mellan kommuner och myndigheter i länen. 49SOU 2003:77, s. 144. 50Länsstyrelserna 2010, s. 34-36. 51Länsstyrelserna 2010, s. 35; arbetsmaterial från . 52Länsstyrelserna 2010, s. 35-36. Om samhällsorienteringen hade tagit formen av en kursplan och därmed placerats in i skolsystemet, skulle de naturliga mått på måluppfyllelse som funnits till buds för den centrala nivån ha varit betyg eller nationella prov. Statliga myndigheter för uppföljning, stöd och tillsyn hade funnits på plats i form av skolmyndigheter. Som redan nämnts, har vi dock tolkat vårt uppdrag som att denna väg – skolformens väg – i praktiken är stängd och menar dessutom att individuella kunskapsprov på just detta område reser vissa principiella invändningar. Vårt förslag till uppföljning från statens sida fokuserar därför på kommunens verksamhet snarare än individens kunskaper. I korthet innebär det dels att kommunerna ansvarar för utvärdering och utveckling av verksamheten, dels att arbetets genomförande redovisas till respektive länsstyrelse . Länsstyrelserna rapporterar i sin tur till regeringen. Den kommunala nivån ges således ett stort ansvar med vårt utredningsförslag. En lokal plan för samhällsorienteringen ska tas fram. Där anges när och hur varje ämnesområde ska genomföras, liksom lokala kunskapsmål för de olika delarna. I planeringen ska kommunen utgå från de statliga riktlinjerna. Pedagogiska överväganden bakom lokala val med avseende på språk, tidpunkter och undervisningsformer ska anges i planen. Vidare anges hur måluppfyllelsen i de olika delarna ska bedömas. Bedömningen av individernas kunskapsutveckling är värdefull som grund för det lokala utvecklingsarbete som kommunerna ansvarar för. Kommunen ska vid behov revidera planen efter nya förutsättningar och en bedömning av hur väl genomförandet fungerat. Den exakta formen för årlig redovisning från kommunen till , fastställs av . Den kan exempelvis innehålla svar på följande frågor: 1.Hur många av dem som har rätt till 60 timmars samhällsorientering har faktiskt deltagit i den? Om inte alla har fått det de har rätt till: hur många personer gäller det och vad är skälet för det? I båda fall anges könsfördelningen. 2.Hur många deltagare har genomgått respektive ämnesområde i samhällsorienteringen? Om inte alla har genomgått alla ämnesområden: hur många personer gäller det och vilka skäl finns för detta? I båda fall anges könsfördelningen. 3.Vilket språk har samhällsorienteringen givits på, eventuellt uppdelat på olika ämnesområden? I de delar som modersmål eventuellt inte har använts, vilka skäl finns för detta? 4.Vilken kompetens har de lärare/samtalsledare/informatörer som genomfört verksamheten? Redovisningen ska avse pedagogisk kompetens, ämnesmässig kompetens och språklig kompetens. Om och när lärarna (etc.) inte har lämplig kompetens, vilka är skälen för detta? 5.På vilket sätt har deltagarnas rätt till inflytande tillgodosetts i kommunens samhällsorientering? 6.På vilken grund och på vilket sätt avser kommunen att förbättra sin samhällsorientering inför kommande år? 7.Vilka behov av samverkan och stöd har kommunen för att fullgöra sina uppgifter? Vi föreslår således att länsstyrelserna ges ett uppföljningsansvar för samhällsorienteringen. De ska samla in och sammanställa uppgifterna från kommunerna i respektive län och på grundval av sammanställningen överväga och initiera utvecklingsinsatser. De ska redovisa sina slutsatser till regeringen. Eftersom det åligger statliga myndigheter att se till att alla medborgare har möjlighet att få samhällsinformation och att detta ansvar enligt förordning kan kräva särskilda åtgärder gentemot nyanlända invandrare, bör länsstyrelserna också vid behov inhämta in uppgifter från berörda myndigheter om hur detta har skett. Dessa uppgifter ska, vid sidan av redovisningarna från kommunerna, ligga till grund för länsstyrelsernas uppföljning och samordning av arbetet med samhällsorientering, och förstås i förlängningen insatser för att stödja arbetet. 4.8Intyg, betyg, vidareflyttning Förslag: Kommunen ska till deltagaren utfärda ett kostnadsfritt intyg där omfattningen och innehållet av genomgången samhällsorientering framgår. Kommunen ska också på begäran utfärda intyg på en delvis genomgången samhällsorientering. Samhällsorienteringen i vårt förslag delar delvis innehåll och mål med kurser i den kommunala vuxenutbildningen. En del av de nyanlända invandrarna kommer sannolikt att efter den inledande etableringsprocessen gå vidare med studier inom denna institution. I dessa fall är det för individen en fördel om han eller hon kan tillgodoräkna sig den samhällsorientering som genomgåtts . Så länge inte en formell kursplan inom ramen för skolsystemet används, finns ingen möjlighet att sätta betyg på deltagandet i samhällsorientering. Eftersom förslaget lämnar ett visst lokalt friutrymme, finns ingen möjlighet att göra en validering på förhand av i vilken utsträckning exempelvis kursplanen för samhällskunskap i grundläggande vuxenutbildning kommer att ha täckts efter genomgången samhällsorientering. Vårt förslag är istället att den enskilde deltagaren ska ha rätt till ett intyg där omfattningen och innehållet av genomgången samhällsorientering framgår. Intyget bör underlätta för exempelvis grundvux-anordna- ren att anpassa utbildningen för den enskilde. Kommunen bör dessutom ha skyldighet att utfärda ett intyg på en delvis genomgången samhällsorientering, som den deltagare kan ta med sig som flyttar till en annan kommun . På så sätt kan mottagande kommun se i vilka avseenden den nyanlände behöver kompletterande samhällsorientering. Förslag: Kommunerna ansvarar för att erbjuda samhällsorientering, men behöver inte utföra den i egen regi. I många fall kommer kommunerna att behöva antingen köpa tjänsten eller på annat sätt samarbeta med andra kommuner eller aktörer. Distansundervisning med hjälp av modern teknik kommer att bli ett nödvändigt inslag i en del kommuner. Länsstyrelserna ska inom ramen för sitt samordningsansvar också stödja dessa strävanden. Restiden till och från insatser för samhällsorientering bör också räknas in i den sysselsatta tiden för den enskilde deltagarens etablering. Kommunernas ansvar för att tillhandahålla samhällsorientering innebär inte att varje kommun själv måste anställa lärare. kan köpas – helt eller i delar – av andra utförare, såsom andra kommuner, företag, folkhögskolor eller studieförbund. Den kan också anordnas i samarbete med andra aktörer i valfri organisationsform, t.ex. kommunalförbund. Vårt förslag avseende lärarkompetens och undervisningsspråk är nödvändiga för att tillfredsställa individens rätt till en samhällsorientering av hög kvalitet. De kan dock innebära praktiska svårigheter för kommuner med få nyanlända och över huvud taget kommuner med en eller bara ett fåtal personer med samma modersmål. Detta gäller även efter att den nödvändiga kompetensutvecklingsinsatsen för lärare har gjorts. Förslaget ställer därför stora krav på samarbete och samordning. Kommunerna själva har det yttersta ansvaret för att tillhandahålla samhällsorienteringen, men här ligger också ett ansvar på länsstyrelserna att underlätta och initiera samordning. För små språk kan det också bli fråga om samarbete över länsgränserna. För att underlätta samarbete mellan kommuner, bör restiden till och från insatser för samhällsorientering också räknas in i den sysselsatta tiden för den enskilde deltagaren (vanligen heltid). Även kommuner med ett större mottagande kan gynnas av samarbete med andra, till exempel genom möjligheten att bilda grupper av deltagare med likartad utbildningsbakgrund för att på så sätt möjliggöra en bättre kvalitet på undervisningen. För att tillfredsställa kravet på modersmål, kommer det också att bli nödvändigt med inslag av distansundervisning. Videokonferenser över Internet är en teknisk lösning som tillåter interaktivitet och kommunikation ansikte mot ansikte och som därför kan vara ett värdefullt inslag i detta fall när tvåvägskommunikationen är angeläget. Erfarenheten säger dock att alla former av distansundervisning helst bör kompletteras med fysiska möten. Videokonferenser och liknande bör för övrigt kunna vara ett värdefullt hjälpmedel också för andra statliga myndigheter i deras informationsinsatser gentemot nyanlända. Vårt förslag ställer krav på en preciserad myndighetssamverkan mellan kommunen och vissa andra myndigheter. Kommunens samhällsorientering om minst ska, som nämnts, kompletteras med insatser från andra myndigheter, landsting och kommunen själv, med grund i annan reglering och finansiering. När det exempelvis gäller ansvarsfördelningen mellan arbetsförmedlingen och kommunen, ligger det rimligen på arbetsförmedlingen att informera om hur man söker jobb, skriver CV och lik- nande konkret handledning, medan den samhällsorientering som vårt förslag handlar om, innefattar mer generella frågor om arbetsmarknadens karaktär och reglering, fackföreningar och arbetsrätt. är det sannolikt en fördel om arbetsförmedlingen och andra myndigheter också kan anlita den modersmålsresurs som läraren/kommunikatören utgör. En potentiellt viktig samarbetspartner är också den lokala sfianordnaren. Dels gäller det förstås på ett grundläggande organisatoriskt plan, där en samordning av scheman måste ske för att både samhällsorientering och sfi ska kunna genomföras på ett för deltagaren bra sätt. Dels bör sfi-lärarna och samhällsorienteringslärarna kunna ha nytta av ett ömsesidigt utbyte av idéer, erfarenheter och kunskaper, t.ex. genom gemensamma utbildningsinsatser, konferenser eller liknande. Deras målgrupp är ju delvis densamma! Ett regelrätt samarbete kring undervisningsinslag är också möjlig eftersom sfi (som vi sett ovan, 4.4.2) har en kursplan som till en mindre del överlappar med samhällsorienteringen. Vi konstaterar också att sociala koder och liknande, bör kunna betraktas ett gemensamt inslag i sfi och samhällsorientering, eftersom det kan sägas vara en del av språket i vid mening. Kroppsspråk eller handlingar fungerar som signaler i sociala spel mellan människor, precis som orden, meningarna, betoningarna osv. fungerar som signaler i (de likaledes sociala) språkspelen. Alla sorters signaler – utomspråkliga såväl som inomspråkliga – får sin mening av sammanhanget, av spelet. Betydelsen kan skifta mellan såväl små sammanhang (på bussen eller vid fikabordet?) som stora sammanhang (i eller i ?). Att som ny i ett land bli varse vilket slags signaler man sänder ut, kan vara användbar kunskap oavsett om man sedan väljer att förändra sitt beteende eller ej. Samhällsorienteringen och sfi delar i detta avseende ett ansvar. Vi bedömer att finansieringen av de förslag som här lämnats generellt ligger inom de ramar etableringspropositionen (prop. 2009/10:60) anger. När det gäller utbildningsinsatserna inom högskolan av dem som ska handha samhällsorienteringen räknar vi med att högskolorna själva inom ramen för sina medel har tillräckliga incitament att initiera och finansiera en sådan utbildning, eventuellt i samarbete med kommunala myndigheter. Vad slutligen beträffar produktionen av de läromedel som bör komma till användning, har vi av principiella skäl avrått från direkt statligt ansvar. I stället förlitar vi oss på engagemang och kompetens hos riskvilliga aktörer som public service, utbildningsföretag och ideella organisationer. AKF Rapport 2009: Nydanskeres vurdering af introduktionsprogrammet og deres integration. Bundesamt für Migration und Flüchtlinge 2008: Concept for a Nationwide Integration Course/Konzept für einen bundesweiten Integrationskurs. , och 2010: Regional samhällsinformation. Resultat- och effektutvärdering, och , . Commission on Integration and Cohesion 2007: Our shared future. Communities and Local Government Publications, Wetherby. Factsheet civic integration act (WI) 2007. Tillgänglig på European web site on integration: , lag 1215/2005 om ändring av lagen om främjande av invandrares integration samt mottagande av asylsökande. Inglehart, , . 2000: Modernization, cultural change, and the persistence of traditional values, , Vol. 65 (February:19–51). 2006: Mål för nyanländas introduktion. Kursplan i svenska för invandrare (sfi), , 2006- 01-10. Kursplan för svenskundervisning för invandrare (sfi), , . : Samhällsinformation – en del av introduktionen. En rapport om kommunernas arbete med samhällsinformation för nyanlända i , Rapport 2009:37. i , integrations- och jämställdhetsenheten. Länsstyrelserna 2010: Kartläggning av samhällsinformation för nyanlända. Läroplan för de frivilliga skolformerna, Lpf 94. Läroplan för det obligatoriska skolväsendet, Lpo 94. 2004: om integration för politiska beslutsfattare och praktiskt verksamma på området. 2007: om integration för politiska beslutsfattare och praktiskt verksamma på området. dokument Mottagande av flyktingar och andra skyddsbehövande 2008. dokument Överenskommelser 2009 och mottagna/vidareflyttade 2008 och 2009. kostnads- och verksamhetsprognos, . Ministeriet for Flygtninge, Invandrere og Integration 2009: Integration 2009 – focus areas. , Spatial Planning and the Environment 2009: Evaluation of the Civic Integration (Preparation Abroad) Act. Tillgänglig på European web site on integration: NTG-asyl & integration 2007: Europeisk medborgarkunskap – för alla? Om samhällsinformation och gemensam värdegrund i ett mångkulturellt . Skrift nr 6. 2007: for Immigrants (Vol. 1): Labour Market Integration in , , and . Pergelius, 2008: Förstudie: Regional samhällsinformation i . , och , 2005: Vilka är annorlunda? Om invandrares möte med svensk kultur. Proposition 2005/06:148 Vissa frågor om vuxnas lärande m.m. Proposition 2009/10:60 Nyanlända invandrares arbetsmarknadsetablering – egenansvar med professionellt stöd. Proposition 2009/10:80 En reformerad grundlag. , 2007: Mångkulturalism ifrågasatt. Jämförande studie av integrationspolitiken i fem länder. SCB 2008: Invandrares flyttmönster. Sennemark, och 2009: Dialog i centrum. En utvärdering av samhällsinformationen till nyanlända flyktingar i . FOU i Väst/, . 2006: I enlighet med skolans värdegrund?