sou · GYB330 · 2010-05-04 00:00:00 — 9.principen för hur kostnaden ska beräknas för att avbryta ett avtal som löper , 10.villkoren för ersättning och återbetalning om tjänster inte till- handahålls enligt avtalet med avseende på a) felaktig eller försenad fakturering och b) vad som gäller när preliminär fakturering har skett i större utsträckning än vad som avtalats, 11.hur ett tvistlösningsförfarande enligt denna lag inleds samt 12.konsumentens övriga rättigheter gentemot naturgasleveran- Information om avtalets innehåll ska lämnas till konsumenten innan avtal ingås. En skriftlig bekräftelse på att avtal har ingåtts och vad som avtalats ska lämnas till konsumenten efter avtalets ingående. Paragrafen är ny. Ändamålet med bestämmelsen är att ange de vill- kor som ska finnas med i konsumentens avtal med naturgasleve- rantören. Punkten 1 innebär att det av avtalet ska framgå hur man kan nå naturgasleverantören. I punkten 2 ska naturgasleverantörens åtagande gentemot konsumenten anges. Samtliga naturgasleveran- törens åtaganden ska finnas med, exempelvis att gasleverantören ska leverera gas till konsumenten, att ett fast pris avtalats, hur ofta fakturering ska ske eller andra åtaganden från gasleverantörens sida. Punkten 3 avser det datum då konsumenten och naturgasleveran- tören kommit överens om avtalet. Punkten 4 ska ge konsumenten vägledning om var denne kan få ytterligare information om priser inklusive jämförpriser och vilka andra villkor gasleverantören till- lämpar. Vidare ska upplysas om var konsumenten kan finna jämförpriser så att denne kan jämföra gasleverantörens priser med andra gasleverantörer. Det faktureringsintervall som har överens- kommits ska framgå av avtalet enligt punkten 5. I punkten 6 föreskrivs att avtalstiden ska anges och enligt punkten 7 ska det, i fråga om avtal som löper , anges hur avtalet förlängs och vad som gäller i dessa fall. Villkor för uppsägning av avtalet som ska finnas med enligt punkten 8 kan exempelvis gälla uppsäg- ningstider. I punkten 9 finns en bestämmelse om att principerna för hur kostnaderna ska beräknas för att avbryta ett avtal som löper ska anges. En naturgasleverantör har rätt till ersättning för vad denne kan beräknas förlora till följd av att en konsument avbryter avtalsförhållandet . Naturgashandlaren ska redovisa principerna för hur en sådan beräkning görs även om exakta summor inte kan redovisas i avtalet. Syftet är att konsu- menten ska få en uppfattning om vad det kostar att avbryta avtalsförhållandet. Avsikten är att rörligheten på marknaden därigenom kan öka. Punkten 10 föreskriver att det av avtalet ska framgå vilka villkor som gäller för ersättning och återbetalning till konsumenten om tjänster inte tillhandahålls enligt avtalet. Det är viktigt för kundernas förtroende för marknaden att detta framgår. punkten 11 föreskrivs att det av avtalet ska framgå hur konsumen- ten kan få hjälp i de fall det uppstår en tvist med naturgasleveran- tören. Den rätten regleras i naturgaslagen. Slutligen i punkt 12 föreskrivs att konsumentens övriga rättigheter gentemot natur- gasleverantören ska framgå av avtalet. Det kan exempelvis gälla konsumentens ångerrätt då sådan föreligger. I andra stycket anges att konsumenten ska få information om avtalets innehåll innan avtalet ingås. Konsumenten har också rätt till en skriftlig bekräftelse på avtalets innehåll då avtalet ingåtts. Den skriftliga bekräftelsen ska lämnas till konsumenten efter det att avtalet ingåtts. 14 § En leverantör av naturgas eller ett företag som bedriver gasnäts- verksamhet får inte diskriminera mellan konsumenter beroende av valt betalningssätt. Paragrafen är ny och innebär att det inte är tillåtet att styra konsu- menten mot ett visst betalningssätt genom att erbjuda sämre villkor om konsumenten väljer något annat sätt. Det torde framförallt vara faktureringsavgiftens storlek som kan utnyttjas i diskriminerande syfte, men även andra avtalsvillkor kan ha samma effekt. Viss styr- ning kan dock vara motiverad av exempelvis riksdagsbeslut eller att det medför högre kostnader för företagen. En högre fakturerings- avgift kan exempelvis vara motiverad för pappersfakturor jämfört med en elektronisk faktura för att täcka kostnaden för papper och porto samt administrativ kostnad för att hantera utskick av faktu- ror. 15 § Om en leverantör av naturgas ändrar avtalsvillkoren, ska konsumenten skriftligen underrättas om ändringen före den dag då de ändrade avtalsvillkoren ska börja gälla. Sådan underrättelse ska ske genom ett särskilt meddelande till konsumenten eller genom annonsering i den dagstidning som har störst spridning i den kommun där leveransen sker och med information på naturgasleverantörens webbplats. I underrättelsen ska en upplysning lämnas om att konsu- menten har rätt att säga upp avtalet om avtalsvillkoren ändras till nackdel för konsumentent och vad konsumenten i sådant fall har att iaktta Vad som stadgas i första stycket ska inte gälla vid ändringar som är hänförliga till skatter eller avgifter till det allmänna. Om en konsument säger upp avtalet på grund av ändrade avtals- villkor och ingår ett nytt avtal om köp av naturgas får ändringarna inte träda i kraft för det aktuella avtalet. Det nya avtalet ska träda i kraft när konsumenten är bunden av det gamla avtalet. En konsument får säga upp ett avtal om leverans av naturgas, som inte är tidsbestämt, utan att påföras någon kostnad, avgift eller annan förpliktelse till följd av uppsägningen. Paragrafen är ny och syftar till att stärka konsumentens ställning vid förändring i avtalsvillkoren. Stadgandet ska tillämpas i situatio- ner då konsumenten har ett avtal som inte är bundet . I första stycket föreskrivs en rätt för konsumenten att frånträda ett avtal om avtalsvillkoren ändras till nackdel för konsumenten. Exempel på ändringar till konsumentens nackdel kan vara prishöj- ningar och ändringar i faktureringsintervall. Om avtalet är ett avtal om rörligt pris anses inte prisförändringen i sig vara till nackdel för konsumenten eftersom det var syftet med avtalet då det ingicks. Av andra stycket framgår att ändringar som är hänförliga till föränd- rade skatter och avgifter till det allmänna inte omfattas av skyldig- heten i första stycket. Naturgasleverantören ska informera konsu- menten om avtalsvillkorsändringar innan de träder i kraft. innebär att naturgasleverantören bör meddela konsu- menten så fort ändringarna av avtalsvillkoren beslutats samt att det alltid ska finnas en tidsfrist så att konsumenten hinner reagera och eventuellt ingå ett nytt avtal om leverans av naturgas. Underrättelse om avtalsvillkorsändringar ska införas i den dags- tidning som har störst spridning i den kommun där gasleveransen sker, om företaget väljer att annonsera. Ändringarna får inte träda i kraft för den konsument som väljer att säga upp avtalet. Dock krävs att ett nytt avtal om leverans av naturgas sluts med antingen en ny leverantör eller en befintlig leverantör och att det nya avtalet träder i kraft så snart det kan ske. Gällande avtal ska sägas upp och det nya avtalet ska träda i kraft så snart kan ske med hänsyn till avtalad uppsägningstid för innevarande avtal och den tid bytesprocessen tar. Av informationen som lämnas av naturgasleverantören om avtalsvillkorsändringen ska framgå att konsumenten, i de fall denne inte accepterar villkorsändringen, måste ingå nytt avtal om leverans av naturgas och att detta avtal ska träda i kraft så snart det kan ske för att villkorsändringarna inte ska träda i kraft. Avtalad uppsäg- ningstid ska beaktas under vilken avtalsvillkorsändringen inte får träda i kraft om konsumenten gjort vad som åligger denne. I fjärde stycket anges att en konsument ska ha möjlighet att frånträda ett avtal som löper tills vidare utan kostnad eller annan förpliktelse. Uppsägningstiden ska beaktas. Syftet med bestämmel- sen är att tillförsäkra konsumenten möjlighet att byta naturgasleve- rantör utan kostnad. 16 § Information om konsumentens rättigheter enligt detta kapitel ska finnas angiven på naturgasleverantörens och på företag som bedriver gasnätsverksamhets webbplats. Informationen ska på konsumentens begäran lämnas på annat sätt. Informationen ska vara tydlig. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndig- heten meddelar närmare föreskrifter om den information som konsu- menten har rätt till enligt första stycket. Paragrafen är ny. I bestämmelsen anges att konsumentens rättig- heter enligt naturgaslagens 8 kap. ska anges på företagens webb- plats. Det är viktigt att informationen är korrekt och tydlig och utformad på ett sätt så att missförstånd undviks och att den är lätt att förstå för konsumenterna. För den konsument som begär det måste informationen också kunna tillhandahållas på annat teknikneutralt sätt. Det kan t.ex. vara i skriftlig form eller via en kundtjänst. I det andra stycket bemyndigas regeringen eller, efter regering- ens bemyndigande, tillsynsmyndigheten att meddela närmare före- skrifter om den information som konsumenten har rätt till. 17 § En leverantör av naturgas eller ett företag som bedriver natur- gasnätsverksamhet som har skälig anledning att befara att en konsu- ment inte kommer att fullgöra sina betalningsförpliktelser har rätt att begära förskottsbetalning för försäljning eller överföring av naturgas. Om förskottsbetalning har begärts enligt första stycket får förskottet inte utgöra ett större belopp än vad som motsvarar fyra månaders beräknade avgifter för leveransen eller överföringen. Har konsumenten av åtta kalendermånader från det att förskottsbetalning första gången betalades i rätt tid fullgjort sina betalningsförpliktelser ska kravet på förskottsbetalning avbrytas. Paragrafen är ny och reglerar förskottsbetalning. Systemen för förskottsbetalningar ska vara rättvisa och adekvata samt återspegla beräknade avgifter för leveranser eller överföring av gas . De beräknade avgifterna avser såväl fasta som rörliga avgifter. Första stycket reglerar företagens möjligheter att begära förskottsbetalning. Förskottsbetalning kan exempelvis vara moti- verad av konsumentens brister och förseningar beträffande tidigare betalningsförpliktelser till företaget, kännedom om att konsumen- ten ådragit sig betalningsanmärkningar eller vetskap om att konsumenten har uppenbar oförmåga att göra rätt för sig. Av andra stycket framgår att förskottsbetalningen ska återspegla fyra månaders beräknade avgifter för leveransen eller överföringen. Förskottsbetalning får endast användas varefter en ny bedömning av betalningsförmågan ska ske. Av det tredje stycket framgår att då konsumenten av åtta kalendermånader från det att förskottsbetalning första gången betalades i rätt tid har fullgjort sina betalningsförpliktelser ska kravet på förskottsbetalning avbrytas. Det finns dock inget som hindrar företagen från att upphöra med kravet på förskottsbetal- ning tidigare än den stipulerade tiden. Företaget ska kunna visa hur beräkningarna gjorts. I den beräk- nade avgiften ska ingå ersättning för till exempel skatter. Byte av leverantör av naturgas 18 § Ett byte av naturgasleverantör enligt 7 kap. 8 § ska genomföras utan särskild kostnad för konsumenten. I det fall en konsument byter naturgasleverantör under pågående avtalstid kan konsumenten bli skyldig att ersätta frånträdande leverantör. Vid byte av naturgasleverantör enligt 7 kap. 8 § ska konsumenten ha fått en slutavräkning senast då leve- ransen av naturgas upphörde. Paragrafen är ny. Enligt bestämmelsen får varken gasnätsföretaget eller naturgasleverantören ta ut några avgifter av en konsument då denne byter leverantör av naturgas. Den kostnad som kan komma att belasta konsumenten är om konsumenten byter leverantör under pågående avtalstid. Principen för hur denna kostnad beräk- nas ska framgå av avtalet. Konsumenten har rätt till en slutavräk- ning från den frånträdande gashandlaren räknat då leverantörens naturgasleverans upphörde. 19 § Leverantörer av naturgas och naturgasnätsföretag ska ha fast- ställda rutiner för hantering av klagomål från konsumenter. Leverantörer av naturgas och naturgasnätsföretag ska till tillsyns- myndigheten lämna uppgifter om sin hantering av klagomål från konsumenter. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndig- heten får meddela närmare föreskrifter om lämnandet av uppgifter enligt andra stycket. Paragrafen är ny och ålägger leverantörer av naturgas och naturgas- nätsföretag att ha rutiner för hantering av klagomål från konsu- menter. Konsumenten har rätt till en väl fungerande hantering av klagomål hos sin naturgasleverantör och sitt naturgasnätsföretag. Detta innebär att alla företag ska ha en process för klagomålshan- Enligt paragrafens andra stycke finns en skyldighet för företagen att lämna uppgifter om sin hantering av klagomål från konsumenter till tillsynsmyndigheten. I tredje stycket ges reger- ingen eller tillsynsmyndigheten ett bemyndigande att utfärda närmare föreskrifter. Föreskrifter för rutiner kring klagomålshan- teringen kan utgöra minimikrav på hanteringen. Det är viktigt ur ett konsumentperspektiv att företagens hantering av klagomålen blir så enhetlig som möjlig. Det är även viktigt att uppgifterna som tillsynsmyndigheten samlar in enkelt kan användas i myndighetens arbete. 1 § utövar tillsyn över efterlevnaden av 1.denna lag och föreskrifter och villkor som har meddelats med stöd av lagen, och 2.Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2009 av om villkor för tillträde till naturgasöverförings- nät. Tillsynen omfattar inte efterlevnaden av bestämmelserna i 7 kap. med undantag för 5 och 6 §§, 8 a kap. med undantag för 1 § och inte heller efterlevnaden av bestämmelserna i 5 och 8 kap. med undantag för 16 och 19 §§. Paragrafens första stycke 2 har uppdaterat med hänvisning till gällande EG-förordning. Av paragrafens andra stycke framgår att Energimarknads- inspektionen ska ha tillsyn över bestämmelserna om den informa- tion till konsumenter som ska finnas på naturgasföretagens webb- plats och naturgasnätsföretagens hantering av konsumenternas klagomål. 3 a § Regeringen ska förordna generaldirektören för tillsynsmyndig- heten för en period av fem till . Förordnandet kan endast förnyas en gång. Paragrafen är ny. Enligt bestämmelsen ska regeringen förordna generaldirektören för tillsynsmyndigheten för en period av fem till . Stadgandet är i överensstämmelse med rådande praxis i Sve- rige för utnämnande av myndighetschefer. Dock kan förordnandet endast förnyas . 14 § Den som innehar koncessionspliktiga naturgasledningar ska ansöka om certifiering hos tillsynsmyndigheten. För att bli certifierad krävs att den som innehar koncessionspliktiga naturgasledningar uppfyller bestämmelserna i 3 kap. 2 §. En certifiering ska återkallas av om den som innehar koncessionspliktiga naturgasledningar inte längre uppfyller kraven i andra stycket. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyndig- heten meddelar närmare föreskrifter om certifieringsprocessen samt hur den löpande kontrollen av den certifierade ska genomföras. Paragrafen är ny och föreskriver krav på certifiering av den som är systemansvarig för överföringssystem enligt gasmarknadsdirekti- vet. Det är den som innehar koncessionspliktiga naturgasledningar som ska ansöka om certifiering. Det är också den sökande som ska visa att den uppfyller naturgaslagens krav på åtskillnad i det fall företaget är vertikalt integrerat. Den som är certifierad i enlighet med naturgaslagens bestämmelser behöver inte ansöka om certifie- ring igen. För att bli certifierad krävs att den sökande uppfyller naturgas- lagens krav på åtskillnad. Prövningen torde avse om naturgasföre- taget är vertikalt integrerat och om företaget i så fall genomfört kravet på åtskillnad. En certifiering ska återkallas om det framkommer att naturgas- företaget inte längre uppfyller kraven på certifiering. Tillsynsmyn- digheten beslutar om återkallelse. Om det vid bestämmelsernas ikraftträdande finns företag som innehar koncessionspliktiga naturgasledningar måste en certifie- ringsprocess påbörjas . 15 § ska vägra certifiering om 1.sökanden inte uppfyller bestämmelserna enligt 3 kap. 2 §, eller 2.om sökanden inte kan visa att ett beviljande av certifiering inte kommer att äventyra en trygg energiförsörjning i och Europe- iska unionen. Paragrafen är ny. Enligt bestämmelsen ska tillsynsmyndigheten vägra certifiering om den sökande inte uppfyller kraven i 3 kap. 2 § om åtskillnad eller om sökanden inte kan visa att ett beviljande av certifiering inte äventyrar en trygg energiförsörjning i och Europeiska unionen. 11 kap. Övriga bestämmelser 4 § Beslut av tillsynsmyndigheten enligt 2 kap. 15 och 16 §§, 3 kap. 11 §, 6 kap. 5 § första stycket, 7 kap. 5 § andra stycket samt 10 kap. 3, 4, 7, 10, och 14–15 §§ samt beslut av den systemansvariga myndigheten om ersättning enligt 7 kap. 2 § samt om åtgärder och ersättning enligt 8 a kap. 5 och 6 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Regeringen får meddela föreskrifter om överklagande av andra beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Av första stycket framgår att tillsynsmyndighetens beslut i tvister enligt 3 kap. 11 § och beslut om certifiering enligt 10 kap. 14–15 §§ kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Innehållet i andra stycket är oförändrat. Särskilt yttrande av experten Tredje inre marknadspaketet för el och naturgas Nedanstående yttrande gäller, med ett undantag, både el och naturgas. Mina kommentarer avseende de föreslagna ändringarna i ellagen avser följaktligen motsvarande ändringar i naturgaslagen. Beträffande det absoluta kravet på fakturering grundad på faktisk förbrukning ser jag inte att det är realistiskt att ställa detta krav inom naturgasområdet på grund av att det där ännu inte finns någon skyldighet att utföra mätaravläsning och således är heller inte fjärravläsning lika vanligt inom detta område. Bilaga 1 och artikel 3 – konsumentfrågor fakturering efter faktisk förbrukning/tillgång till förbrukningsuppgifter en gång Utredningen föreslår en begränsad lagändring där elföretagen ges en skyldighet att endast informera konsumenterna om deras månatliga förbrukning. Jag är av uppfattningen att detta torde medföra nack- delar för konsumenterna och inte stå i samklang med direktivets syfte att främja en mer effektiv energianvändning. Att få information om sin verkliga förbrukning, men faktureras efter en schablon riskerar att bli förvirrande för konsumenterna och inte utgöra ett incitament för dem att förändra sin energiförbrukning. Elrådgivningsbyråns statistik visar att ett av de största konsument- problemen inom elområdet är relaterat till avstämningsfakturor; uteblivna, försenade eller svårbegripliga sådana. Av detta skäl är det min uppfattning att det i ellagen bör införas ett krav på elföretagen att fakturera efter faktiskt förbrukning och, om inte annat begärs av konsumenten, bör denna fakturering ske . För att möjliggöra att konsumenterna får tillgång till sina förbrukningsuppgifter i de fall en längre faktureringsintervall har valts kan för dessa fall en informationsskyldighet för elnäts- företaget införas i lagen. De tekniska förutsättningarna för en dylik ordning torde finnas med beaktande av att ändringen av ellagen med krav på avläsning av el trädde i kraft . Lagändringen var känd för elbolagen . I samband med ikraftträdandet av ändringarna i ellagen infördes i de allmänna avtalsvillkoren för elnät och handel, som och står bakom, ett krav på att elföretagens fakturering ska baseras på faktisk förbrukning. Dessa villkor är dock inte tvingande för parterna, och samtliga elbolag är inte heller medlemmar i , vilket innebär att en lag- ändring krävs för att alla elkonsumenter ska få rätt att få en faktura baserad på faktisk förbrukning. Som ytterligare argument kan tilläggas att det i EU:s direktiv om effektiv slutanvändning av energi och energitjänster (2006/32/EG) anges att medlemsstaterna ska se till att fakturering från energiföretag, när det är lämpligt, ska grundas på faktisk förbrukning. Som en jämförelse kan också nämnas att publicerade en rapport där myndigheten föreslår att alla fjärrvärmekunder ska få sin förbrukning avläst minst en gång och att faktureringen ska grundas på avlästa mätvärden. Med hänsyn till ovanstående samt det faktum att man inom el- området kommit betydligt längre än inom andra energiområden, med installation av fjärravlästa mätare och mätning av konsumenternas elförbrukning, är det naturligt att ta steget fullt ut och införa lagkrav på fakturering grundad på faktisk förbrukning. Utredningen föreslår en lagändring med innebörd att elleverantörs- byte ska genomföras . I författningskommentaren anges att eventuell uppsägningstid ska beaktas. Enligt ovan nämnda EU-direktiv ska medlemsstaterna se till att de konsumenter som så önskar, och om avtalet tillåter, ska kunna byta elleverantör . Intentionen torde vara att öka konsumenternas rörlighet på marknaden genom att korta ned tiden för bytesprocessen. El- leverantörerna har emellertid för alla typer av avtal uppsägnings- tider som varierar mellan en månad upp vilket i praktiken omöjliggör ett byte . För att möjliggöra elleverantörsbyten inom den stipulerade tiden bör uppsägningstiden därför regleras i lag till max , åtminstone i fall där konsu- menterna har avtal som löper tillsvidare. Detta skulle ha en positiv inverkan på konkurrensen på marknaden. Enligt utredningens förslag om ändring av ellagen ska information om ändring av elleverantörens avtalsvillkor ges till konsumenterna . En sådan bestämmelse riskerar skapa oklarhet och tolkningssvårigheter vilket kan verka menligt på konsumentskyddet. Jag menar därför att det bör fastslås att sådan information ska ges senast ändringen träder i kraft. I kombination med den ovan föreslagna lagstadgade uppsägningstiden på max har då konsumenterna möjlighet att byta elleverantör i det fall konsumenten inte accepterar ändringen. Utredningen föreslår att det i lagen införs en begränsning av elföre- tagens möjlighet att begära förskott av konsumenterna. Mitt förslag är att även krav på ställd säkerhet bör omfattas av samma lag- ändring då detta annars förblir ett oreglerat område till nackdel för ekonomiskt svaga konsumenter. Lagen bör även kompletteras med ett förbud mot avstängning endast på den grunden att konsumenterna inte förmår att prestera förskott eller säkerhet. I annat fall finns risk att konsumenter som kan betala sin elfaktura ändå blir avstängda på grund av oförmåga att få ihop pengar till förskott/säkerhet. Art. 26 p. 3 Kommunikation och varumärkesprofilering För att öka tydligheten i elföretagens kommunikation och varumärkes- profilering instämmer jag i utredningens förslag att det i ellagen bör införas regler om att avsändarens identitet ska framgå vid kom- munikation riktad mot en eller flera konsumenter. emellertid gälla såväl elnätsföretaget som elleverantörerna och inget undantag bör göras för vertikalt integrerade företag med färre än 100 000 anslutna kunder. För konsumenterna torde behovet av tydlig information vara detsamma oavsett hur många kunder företaget har och merkostnaden för elföretagen torde vara begränsade. Det finns ett stort generellt behov av en översyn av ellagens termi- nologi. Som ett första led vore det önskvärt om skillnaden mellan elnät och elhandel kunde tydliggöras i ellagen. Trots att det varit möjligt visar statistik att många konsumenter fortfarande inte utnyttjat möjligheten att välja elhandlare och detta kan delvis bero på okunskap om hur elmarknaden fungerar. Genom att ändra elleverantör till elhandelsföretag, vilket är det ord som används i de allmänna avtalsvillkoren och som också används i direktivets svenska version, skulle terminologin bli enhetlig och detta skulle sannolikt bidra till att minska elkonsumenternas förvirring. För att ansluta till utredarens val av terminologi har jag valt att skriva elleverantör i yttrandet i övrigt.