sou · GYB330 · 2010-05-04 00:00:00 — I punkten är orden klara och begrip- liga utbytta mot ordet transparenta. Punkten 4 motsvaras av artikel 8.3 i det tidigare direktivet och är i princip oförändrad. Bestämmelsen ger medlemsstaterna möjlighet att begära att den systemansvariga för överföringssystemet uppfyl- ler vissa minimikrav i fråga om underhåll och utbyggnad av över- föringssystemet, inbegripet sammanlänkningskapaciteten. Direkti- vet kräver inte att en sådan skyldighet införs varför denna punkt vid genomförandet av det tidigare direktivet inte föranledde någon åtgärd. Punkten fem motsvaras av artikel 8.4 i det tidigare direktivet och är i princip oförändrad. I bestämmelsen anges att systemansva- riga för överföringssystemet ska anskaffa den energi de behöver för att kunna utföra sin verksamhet på ett öppet, marknadsorienterat och icke-diskriminerande sätt. SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas Medlemsstaterna ska, för som de själva bestämmer, utse eller ålägga de naturgasföretag som äger lagrings- eller LNG-anlägg- ningar att utse en eller flera systemansvariga. De systemansvariga ska nu certifieras enligt bestämmelserna i artikel 10 eller 11 i direk- tivet. Artikeln är införlivad i svensk lagstiftning. 8.5.6Artikel 14 – Oberoende systemansvarig (ISO) Artikeln är ny och beskriver de regler som gäller för oberoende systemansvariga. ISO står för independent system operator och innebär jämfört med TSO-lösningen en alternativ hantering av systemansvaret för transmissionssystemet. ISO-lösningen kan vara aktuell i det fall transmissionssystemet ägs av ett företag som till- hör ett vertikalt integrerat företag och därmed inte kan utses till TSO. Genom en ISO-lösning fråntas ägaren av infrastrukturen i princip alla uppgifter utom själva ägandet. överlåts systemansvaret till en aktör som uppfyller direktivets krav på åtskillnad och oberoende enligt artikel 9.1 punkterna b–d. Härige- nom uppnås indirekt samma åtskillnadseffekt som vid en TSO- lösning. Artikelns första punkt återkopplar till artikel 9.8 och fastställer att om transmissionssystemet tillhörde ett vertikalt integrerat företag, får medlemsstaterna besluta att inte till- lämpa artikel 9.1 (TSO-lösningen). Medlemsstaterna får i stället utse en ISO vilken ska föreslås av transmissionssystemets ägare (transmission system owner – TSOW). Utnämningen ska godkän- nas av kommissionen. Punkten 2 a–e beskriver de villkor som måste uppfyllas för att en medlemsstat ska kunna utse en ISO. Den oberoende system- ansvarige måste t.ex. visa att den uppfyller samma krav på åtskillnad och oberoende som ställs på en TSO. Vidare ställs krav på resurser, utformning av nätutvecklingsplan och förmåga att fullgöra sina skyldigheter enligt förordning (EG) nr 715/2009. Enligt punkten 3 måste en ISO liksom en TSO godkännas och utnämnas av en medlemsstat. Samma certifieringsförfarande gäller som vid TSO-lösningen. Punkten 4 understryker vikten av att en ISO verkar för direktivets grundläggande krav bl.a. vad gäller tred- jepartstillträde, drift, underhåll och utveckling av transmissions- Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas Punkten torde syfta till att förtydliga att dessa skyldig- heter faktiskt åligger ISO:n och inte transmissionssystemets ägare (TSOW), vilket vore fallet vid en TSO-lösning. De skyldigheter som däremot åligger en TSOW framgår tydligt av punkten 5. En TSOW ska t.ex. tillhandahålla en ISO det samar- bete och stöd som krävs för att ISO:n ska kunna utföra sina upp- gifter. Vidare ska en TSOW finansiera de investeringar som ISO:n beslutar om, stå för skadeståndsansvar i anslutning till nättillgång- arna och ge garantier för att underlätta finansieringen av en utbyggnad av nätet. En ISO står emellertid under tillsyn av till- synsmyndigheten som i fråga om finansiering ska samråda med TSOW:n vad gäller finansiering. Enligt punkten 6 ska konkurrensmyndigheten i samverkan med tillsynsmyndigheten övervaka att en ISO fullgör sina skyldigheter enligt punkten 5. ISO-lösningen möjliggör åtskillnad och oberoende i medlemsstater där de aktuella ägarförhållandena i transmissionssystemet förhind- rar tillämpningen av en TSO-lösning. skulle teoretiskt sett kunna tillämpa en ISO-lösning, men då endast för den del av transmissionssystemet som ägs av . ikläder sig rollen som en TSOW krävs emellertid att en annan aktör ikläder sig rollen som ISO. Om så sker bedömer utredningen att det inte är klarlagt vilken aktör som lämpligen agerar som ISO. Mot bakgrund av utredningens bedömning av artikel 9, är det sannolikt att såväl som , givet dagens förutsättningar, kan certifieras enligt kommande krav. Alternativet att införa en ISO-lösning för hela den svenska naturgasmarknaden bedömer utredningen därmed inte som relevant för svenskt vidkommande. I övrigt hänvisar utredningen till avsnitt 9.2. SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas 8.5.7Artikel 15 – Åtskillnad av ägare till överföringssystem (TSOW) och systemansvariga för lagringssystem Artikeln har en direkt koppling till artikel 14 och beskriver kraven på åtskillnad mellan en ägare till ett transmissionssystem (TSOW), i det fall en ISO-lösning tillämpas, och en systemansvarig för ett lagringssystem. Artikeln är ny och innehåller tre punkter. I punkten 1 fastställs de grundläggande kraven på åtskillnad och oberoende. I det fall en TSOW och en systemansvarig för ett lagringssystem ingår i ett (och samma) vertikalt integrerade före- tag, ska dessa vad gäller juridisk form, organisation och beslutsfat- tande vara oberoende av annan verksamhet som inte rör transmis- sion, distribution och lagring. I punktens andra stycke tydliggörs att artikeln endast gäller lagringsanläggningar som är tekniskt och/eller ekonomiskt nödvändiga för ett effektivt tillträde till naturgassystemet enligt artikel 33. Artikel 33 beskriver regler för tillträde till lager liksom tillträde till lagring av gas i rörledning. Här undantas stödtjänster och tillfällig lagring som rör LNG-anläggningar vilka krävs för återförgasningsprocessen liksom efterföljande leverans till trans- missionssystemet. Punkten 2 beskriver de minimikriterier som ska gälla i syfte att säkerställa oberoendet hos en TSOW liksom hos den systemansva- rige för ett lagringssystem. Punkt 2 a–b beskriver krav på personer i ledningen för en TSOW och den systemansvarige för ett lagrings- system. Punkten 2 c tydliggör kravet på att den systemansvarige för lagringssystemet ska ha faktisk beslutanderätt, oberoende av det integrerade naturgasföretaget när det gäller drift, underhåll och utveckling av lager. Enligt punkten 2 d ska en TSOW och den systemansvarige för lagringsanläggningen upprätta en övervakningsplan. Planen ska beskriva vilka åtgärder som vidtagits för att motverka diskrimine- rande beteende. Punkten 3 ger kommissionen möjlighet att utfärda riktlinjer för att säkerställa att en TSOW och den systemansvarige för lagrings- systemet uppfyller artikelns punkt 2 i alla avseenden. Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas Reglerna i artikel 15 är mycket snarlika de regler som beskrivs i artikel 26 och som syftar till åtskillnad av systemansvariga för distributionssystem. Artikel 15 riktar sig emellertid till vertikalt integrerade naturgasföretag med såväl transmissionsledningar som lagringssystem. Utredningen tolkar artikeln som att bestämmelserna omfattar såväl lagringsanläggningar som lagring av gas i rörledning i de fall dessa lagringssystem tillhör ett vertikalt integrerat naturgasföretag. I artikelns rubrik används ordet lagringssystem. Enligt artikel 2.13 definieras begreppet system som varje överföringsnät, distri- butionsnät, LNG-anläggning och/eller lagringsanläggning som ägs och/eller drivs av ett naturgasföretag, inbegripet lagring av gas i rörledning. Vidare hänvisar artikeln till artikel 33, vars första punkt omfattar tillträde till lagringsanläggningar och lagring av gas i rörledning samt stödtjänster. Genom att inrätta en ISO finns möjlighet att säkerställa åtskill- nad och oberoende i det fall ett transmissionssystem ägs av ett företag som tillhör ett vertikalt integrerat företag. Eftersom en TSOW och en systemansvarig för en lagringsanläggning kan till- höra ett och samma vertikalt integrerade företag, är det relevant att ställa krav på åtskillnad och oberoende i likhet med kraven på vertikalt integrerade distributionsföretag. Artikeln ger dock till skillnad från artikel 26 inte någon möjlighet till undantag för integ- rerade naturgasföretag med färre än 100 000 kunder. I finns endast ett naturgaslager anslutet till det natio- nella naturgassystemet. För tillträde till lager tillämpar reglerat tillträde med offentliggjorda tariffer. Naturgaslagret i berget utanför ägs av , som även utgör en av ägarna till det svenska transmissionssystemet. Eftersom med dagens förutsättningar inte bedöms uppfylla direktivets krav för att kunna certifieras som TSO, skulle reglerna i artikel 15 kunna bli aktuella för svenskt vidkommande. är även att betrakta som systemansvarig för lagring av gas i rörledning (line pack) i egenskap av en av ägarna till det svenska transmissionssystemet. I jämförelse med stamled- ningens line pack är emellertid den line pack som går att hänföra till E.ON Gas Sverige AB:s grenledningar av mindre omfattning. SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas När det gäller bedömer utredningen att artikel 15 torde sakna praktisk betydelse. Företaget är ägarmässigt åtskilt från annan verksamhet. Sammanfattningsvis bedömer utredningen att artikel 15 teoretiskt sett skulle kunna få tillämpning i i det fall inte uppfyller direktivets krav för att kunna certifieras som TSO. Utredningen förespråkar dock inte en ISO-lösning för svenskt vidkommande. 8.5.8Artikel 16 – Konfidentiell behandling när det gäller systemansvariga för överföringssystem (TSO) och ägare till överföringssystem (TSOW) Artikel 16 motsvaras delvis av artikel 10 i det tidigare direktivet. Artikeln innehåller bestämmelser om ett förbud för systemansva- riga för överföringssystemet eller ägaren till detta, att på ett otill- börligt sätt använda sig av eller på ett diskriminerande sätt röja kommersiellt känsliga uppgifter som erhållits i verksamheten. Information som är nödvändig för en effektiv konkurrens ska offentliggöras. Detta gäller dock inte känsliga kommersiella uppgifter som ska behandlas konfidentiellt. Det som tillkommit är en regel om åtskillnad av information som innebär att överföringssystemets ägare och övriga delar av företaget inte får ha gemensamma funktioner, t.ex. gemensam juri- disk avdelning. Artikeln behandlades i samband med att direktiv /55/EG genomfördes i svensk lagstiftning. Det konstaterades då att de ansvariga för överföringssystemet, dåvarande Nova Naturgas och (numera respektive ) var enskilt ägda aktiebolag. Tryckfrihetsförordningen och sekre- tesslagen var därför inte tillämpliga på företagens verksamhet. Regering och riksdag ansåg dock inte att några regler om tystnads- plikt för företagen på den svenska naturgasmarknaden borde infö- ras vid införlivandet av det första gasmarknadsdirektivet (98/30/EG). Inga andra slutsatser framkom heller vid införlivandet av det andra gasmarknadsdirektivet (2003/55/EG). Någon annan bedömning är inte aktuell vid införlivandet av detta direktiv. Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas 8.6Kapitel IV – Oberoende systemansvariga för överföring () Kapitel IV innehåller regler om oberoende systemansvariga för överföring () och omfattar de nya artiklarna 17–23. Kapitlet reglerar därmed vad som ska gälla i det fall en systemansvarig för överföringssystemet är vertikalt integrerad och medlemsstaten har valt att inte tillämpa artikel 9.1 b. I utgör i direktivets bemärkelse såväl som systemansvariga för transmissionssystem (TSO). Enligt artikel 9.8 b torde även ha möjlighet att tillämpa en ITO-lösning för den del av transmissionssystemet som i dags- läget ägs av . Denna lösning skulle innebära att systemansvaret i det svenska naturgassystemet övergår till att hanteras av en eller två certifierade TSO:er tillsammans med en . Utredningen bedömer att detta alternativ inte bör vara rele- vant för svenskt vidkommande. Utredningens slutsatser kring förutsättningarna för införandet av en ITO-lösning beskrivs i bedömningarna till artikel 9 samt i avsnitt 9.2. Nedan följer därmed enbart en kort genomgång av vad artikel 17–23 omfattar. För mer detaljerad information se gasmarknadsdirektivet som återfinns i bilaga 5. 8.6.1Artiklarna 17–23 Artiklarna 17–23 reglerar hur oberoende och icke-diskriminerande beteende ska säkerställas i förhållande till oberoende systemansva- riga för överföring, s.k. . Artikel 17 omfattar regelverket kring tillgångar, utrustning, personal och identitet. Artikel 18 innehåller regler om oberoende för en , medan artikel 19 omfattar regel- verket för oberoende för en ITO:s personal och företagsledning. Artikel 20 innehåller bestämmelser om tillsynsorgan, medan artikel 21 innehåller bestämmelser om övervakningsplan och övervak- ningsansvarig. Artikel 22 reglerar nätutveckling och befogenhet att fatta investeringsbeslut. Kapitlet avslutas med artikel 23 som omfattar bestämmelser om beslutsbefogenheter avseende kopp- lingen av nya lagringsanläggningar, anläggningar för återförgasning av LNG och industrikunder till överföringsnätet. SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas Kapitlet i sin helhet blir tillämpligt i det fall en ITO-lösning är aktuell för överföringssystemet. Då så inte är fallet bedömer utred- ningen att bestämmelserna i kapitlet inte behöver införas i svensk lag. 8.7Kapitel V – Distribution och leverans Kapitel V omfattar artiklarna 24–29 och behandlar utnämnande av systemansvariga för distributionssystem och dennes uppgifter. Vidare innehåller kapitlet regler om åtskillnad och konfidentiell behandling av viss information av systemansvarig för distributions- system. Slutligen finns också regler om slutna distributionssystem och regler om kombinerat systemansvar. 8.7.1Artikel 24 – Utnämnande av systemansvariga för distributionssystemet Artikel 24 motsvarar artikel 11 i det tidigare direktivet och är oför- ändrad. Artikeln innehåller bestämmelser om utnämnande av systemansvariga för distributionssystemet. Bestämmelserna anger att medlemsstaterna ska utse eller ålägga företag som äger eller är ansvariga för distributionssystem att utse en eller flera system- ansvariga för distributionssystemet. Medlemsstaterna ansvarar för att den systemansvarige handlar i överensstämmelse med artiklarna 25, 26 och 27 i direktivet. Vid införlivandet av det tidigare direktivet (2003/55/EG) föran- ledde artikeln inte någon åtgärd då det i dåvarande naturgaslagens (2000:599) tredje kapitel fanns skyldigheter för den som innehar en naturgasledning. Det konstaterades att det i inte råder någon ovisshet om vem som har driftsansvaret, och därmed de skyldigheter som stadgas i naturgaslagens tredje kapitel. Det har härigenom ansetts att det även pekats ut vilka som är ansvariga för driften av såväl överförings- som av distributionssystemen. Bestämmelserna i dåvarande naturgaslagens tredje kapitel gällande Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas skyldigheter för den som innehar naturgasledningar återfinns i nuvarande naturgaslagens (2005:403) tredje kapitel. Artikeln föranleder därför ingen åtgärd för svensk vidkommande. 8.7.2Artikel 25 – Uppgifter som åligger de systemansvariga för distributionssystemet Artikel 25 innehåller fem punkter med närmare bestämmelser om vilka uppgifter som åligger systemansvariga för distributionssyste- met. Artikeln motsvarar i huvudsak artikel 12 i det tidigare direkti- vet (2003/55/EG). Punkten 1 har omformulerats något varvid krav på ett främjande av energieffektivisering har förts in. Ny skrivning är också att den systemansvariga ska se till att nätet har en långsiktig förmåga att uppfylla rimliga krav på distribution samt att de systemansvariga på affärsmässiga villkor ska driva, underhålla och utveckla näten. Av punkten 5 framgår att villkor och bestämmelser, inklusive regler och tariffer, för de systemansvarigas tillhandahållande av balanstjänster ska fastställas på ett icke-diskriminerande sätt som avspeglar de verkliga kostnaderna enligt en metod som är förenlig med artikel 41.6. Villkor och bestämmelser inklusive regler och tariffer ska dessutom offentliggöras. Nytt i artikelns femte punkt är dock hänvisningen till artikel 41.6 i direktivet. Artikel 25 motsvaras av artikel 12 i direktiv /55/EG. Den tidigare artikeln 12 punkten 5 är i princip identisk med den nya artikeln 25 punkten 5. I den tidigare artikeln görs emellertid en hänvisning till dåvarande artikel 23.2. Artikeln handlar om öppnande av marknaderna och ömsesidighet, och artikel 23.2 a–b anger vad som gäller för avtal om leverans med en berättigad kund i en annan medlemsstat. Eftersom de nationella marknaderna inte öppnades i samma takt, var det möjligt för en kund att vara berätti- gad i en medlemsstat, men inte uppfylla kraven för att vara berättigad i en annan. Artikel 23 i det tidigare direktivet motsvaras av artikel 37 i det nya direktivet. Artikel 37 är i princip oförändrad jämfört med den tidigare artikeln 23. Fr.o.m. ska dessutom samtliga kunder vara berättigade, varför den tidigare problematiken kopplad till olika öppningstakter inte längre torde vara aktuell. Att i konse- kvens med tidigare hänvisning till dåvarande artikel 23.2, hänvisa till artikel 37.2 i det nya direktivet skulle därför inte vara relevant. SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas Nuvarande artikel 41.6 anger att tillsynsmyndigheterna ska ansvara för att tillräckligt i förväg och innan dessa träder i kraft, fastställa eller godkänna åtminstone metoder för att beräkna villkor och tariffer för anslutning och tillträde, till LNG-anlägg- ningar och balanstjänster. Artikel 41.6 motsvaras av artikel 25.2 i det tidigare direktivet. Den nuvarande artikeln har utvecklats något jämfört med tidigare, men i sak reglerar de bägge artiklarna samma frågor. Vid införlivandet av det tidigare direktivet bedömdes att de bestämmelser som anges i artikel 25 punkten 1–4 redan omfattades av de bestämmelser om skyldigheter och villkor för den som inne- har en naturgasledning som stadgades i dåvarande naturgaslagens tredje kapitel. Dessa skyldigheter och villkor avser anslutning av naturgasledning, överföring av naturgas, mätning och rapportering av naturgas, anslutningsavgifter och överföringstariffer. Dessa regler återfinns i nuvarande naturgaslagens tredje kapitel. Skyldig- heterna och villkoren omfattades också av tillsynsmyndighetens tillsyn enligt dåvarande naturgaslagens kapitel VI som motsvaras av bestämmelserna om tillsyn i nu gällande naturgaslagens kapitel 10. Vad gällde den femte punkten föranledde den ingen åtgärd för del. Med hänsyn till den ringa omfattningen av det svenska naturgassystemet bedömdes det inte vara nödvändigt att ålägga den systemansvarige för distributionssystemet att ansvara för balanse- ring. Nuvarande hänvisning i artikel 25.5 till artikel 41.6 torde för svensk del inte föranleda några nya åtgärder. Mot bakgrund av vad som regleras i artikel 25.5 är hänvisningen till artikel 41.6 logisk. Det nya kravet på främjande av energieffektivitet tillgodoses genom bestämmelser. Vad gäller stadgandet att på affärsmässiga villkor driva, underhålla och utveckla näten får kraven på affärsmässighet anses ligga implicit i naturgaslagen genom bestämmelser om krav på åtskillnad och krav på skäliga tariffer. I övrigt uppfyller svensk lagstiftning direktivets krav. Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas 8.7.3Artikel 26 – Åtskillnad av systemansvariga för distributionssystemet Artikel 26 behandlar regler om åtskillnad av systemansvariga för distributionssystemet. Artikeln innehåller fyra punkter och motsvarar i huvudsak artikel 13 i det tidigare direktivet med tillägg för punkten 3 som är helt ny. Punkten 1 och 2 motsvarar skrivningarna i det tidigare direkti- vet. Ett tillägg har gjorts i punkten 2 d som innebär att en övervak- ningsansvarig ska utses och att denne ska vara helt oberoende och ha tillträde till all nödvändig information om den systemansvarige för distributionssystemet och alla anknutna företag för att utföra sitt uppdrag. Punkten 3 är ny och innebär en skyldighet för medlemsstaterna att se till att den systemansvarige för distributionssystemet som ingår i ett vertikalt integrerat företag övervakas av tillsynsmyndig- heterna eller andra behöriga organ, så att den systemansvarige inte kan dra fördel av sin vertikala integration för att snedvrida konkur- rensen. Vidare stadgas att vertikalt integrerade systemansvariga för distributionssystem inte får, i synnerhet i samband med kommuni- kation och varumärkesprofilering, ge upphov till förvirring i fråga om den separata identitet som leveransdelen av det integrerade företaget har. Punkten 4 motsvarar undantagsmöjligheten i det gamla direkti- vet. Med den övervakningsansvarige avses den person eller det organ som ansvarar för att övervakningsplanen följs. Denna person ska vara helt oberoende. Det innebär att den person som utses att fungera som övervakningsansvarig kan utses inom naturgasnäts- företaget, men ska ha en självständig ställning. Personen som utses bör vara erfaren och ha integritet samt mycket goda kunskaper inom området. Denna person ska även ges befogenheter för att kunna genomföra uppdraget. Den övervakningsansvarige kan jämföras med de personuppgiftsombud som ska utses enligt 38 § personuppgiftslagen (1998:204), PUL, eller det uppdrag som en internrevisor har. Ett personuppgiftsombud ska enligt PUL själv- ständigt se till att den personuppgiftsansvarige behandlar person- SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas uppgifter på ett lagligt och korrekt sätt och i enlighet med god sed samt påpeka eventuella brister för den ansvariga. Omsatt till naturgaslagen skulle motsvarande bestämmelse innebära att den övervakningsansvarige självständigt ska se till att nätföretaget upprättar övervakningsplanen på rätt sätt samt att nätföretaget också genomför sin övervakningsplan och de skyldigheter som är förknippade härmed. I 38 § andra stycket PUL föreskrivs att personuppgiftsombudet ska anmäla till tillsynsmyndigheten om den personuppgiftsansvarige har brutit mot bestämmelserna som gäller för personuppgifter och om han inte vidtar rättelse. Motsva- rande skyldighet bör den övervakningsansvarige åläggas. I 38 § tredje stycket PUL framgår slutligen att personuppgiftsombudet ska samråda med tillsynsmyndigheten vid tveksamhet om hur de bestämmelser som gäller för behandlingen av personuppgifter ska tillämpas. Den skyldigheten bör även den övervakningsansvarige ha. Den övervakningsansvarige ska ha tillgång till all nödvändig information om den systemansvarige för distributionssystemet och alla anknutna företag. Den övervakningsansvarige ska ansvara för att övervakningsplanen upprättas och lämnas in till tillsynsmyndig- heten. Det kan förefalla att reglerna om övervakningsansvarig ska träffa samma subjekt som reglerna om skyldigheten att ta fram övervak- ningsplaner. Att ålägga även icke vertikalt integrerade företag att utse övervakningsansvariga framstår som alltför långtgående. Kravet skulle då träffa även väldigt små naturgasnätsföretag där det är svårt att hitta en så självständig person som förestavas inom företaget. Risken är stor att små företag skulle behöva köpa tjäns- ten utifrån. Fördelarna av att ha en övervaknigsansvarig torde inte uppväga detta.