sou · GYB321 · 2010-04-14 00:00:00 — De blir då så många att deras avkommor blir klart fler än Försvarsmaktens eget behov av hundar. Antalet producerade valpar kommer att överstiga behovet även med hänsyn tagen till att inte alla valpar i en kull kommer att lämpa sig som tjänstehundar. Skillnaden mellan antalet producerade valpar och det årliga behovet av tjänstehundsämnen är avsevärd. Med 80 tikar som får valpar en gång kommer över 400 valpar att kunna produceras. Försvarsmaktens årliga behov är cirka 50 valpar. En konsekvens av detta är att en av FHTE:s större uppgifter blir försäljning av hundar, i vart fall om inte överskottsvalparna ska avlivas. Den prissättningsmodell som Försvarsmakten tillämpar när de säljer valpar är tvivelaktig ur konkurrenssynpunkt. En övergång till marknadsmässig prissättning skulle medföra att marknadsföring av hundarna kommer att bli allt viktigare. Försvarsmakten skulle i praktiken komma att ägna sig åt produktion av hundar, huvudsakligen för försäljning till icke militära ändamål. Kostnaderna för att föda upp hundar är beroende av storleken på uppfödningen. Överskottsvolymen medför att kostnaden för varje hund som rekryteras blir mycket hög, cirka 200 000–per försvarsmaktshund. Detta ska ställas mot ett gängse inköpspris som är per hund. En del av kostnaderna kan visserligen betraktas som utvecklingskostnader för att få en bättre genetisk standard på tjänstehundar. Den utvecklingen är i sig önskvärd. Men en annan fråga uppstår, nämligen om Försvarsmakten ska bedriva utvecklingsarbete i form av hundavel? Försvarsmakten avser som nämnts att ha en sluten besättning utan influenser från andra uppfödares hundar. En fördel med detta är att myndigheten helt behärskar avelsmaterialet och sannolikt snabbare kan göra korrigeringar i avelsarbetet. En nackdel är att om det finns dolda anlag som är menliga för tjänstehundar så kan de slå igenom i hela avelsmaterialet. Om smitta eller olycka drabbar avelsbesättningen kan en stor del av den slås ut. Om Försvarsmaktens uppfödning når avsedd storlek kommer den att vara så dominerande att det blir svårt att hitta hundar hos andra uppfödare att ersätta ett eventuellt bortfall med. Risken ökar ytterligare om andra uppfödare också använder sig av Försvarsmaktens avelsdjur, särskilt hanhundar som kan få många avkommor. I så fall smalnas avelsbasen ytterligare av. Försvarsmaktens uppfödning blir den överlägset största uppfödningen av av brukstyp. Den kommer att producera över en tredjedel av samtliga valpar av denna typ. Ett så stort tillskott på marknaden får konsekvenser som drabbar andra uppfödare av brukshundar och tjänstehundar. Ett ökat utbud kan leda antingen till lägre priser på hundar eller till utslagning av uppfödare. Eftersom Försvarsmakten finansierar sin uppfödning med budgetmedel är myndigheten relativt okänslig för kostnaden på de hundar som föds upp i egen regi. Detta beläggs av kostnaderna för tjänstehundar som kommer från den egna uppfödningen. Kennlar där uppfödningen är en hobbyverksamhet kommer att fortleva även vid sänkta priser som medför måttliga förluster. De uppfödare som drabbas hårdast är det fåtal som är professionella och lever på att föda upp hundar för tjänstebruk och annan brukshundsverksamhet. Nyetableringar av professionella uppfödare kommer med stor sannolikhet att utebli om Försvarsmakten fortsätter med sin uppfödning. 3.3Myndigheten för samhällsskydd och beredskap 3.3.1.1Vad gör myndigheten? Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) bildades . Myndigheten tog över de verksamheter som tidigare låg hos de nu avvecklade myndigheterna , och Styrelsen för psykologiskt försvar. MSB ansvarar för frågor som rör skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar. Om många människor med hemvist i drabbas av en katastrof i utlandet ska MSB kunna bistå dem och de utlandsmyndigheter som blir berörda. MSB har också i uppdrag att hålla beredskap för internationella bistånds- och katastrofinsatser. Myndigheten har kontor i och och bedriver utbildning vid anläggningar i Revinge och . MSB ansvarar för att på uppdrag av FN eller EU skicka hjälp i form av personal och resurser till krigs- eller katastrofdrabbade områden. Uppdragen kan vara att rädda och hjälpa människor vid naturkatastrofer. Det kan också vara att röja minor och ammunition som inte exploderat i krigsdrabbade områden. har en sök- och räddningsstyrka som kallas Fast Response Team, and Rescue (SWIFT USAR). Dess syfte är att kunna genomföra snabba och flexibla insatser utomlands. Räddningsekipagen, det vill säga hundförare och hund, ingår som en del i denna styrka. Sök- och räddningsverksamheten är organiserad kring tre räddningsteam, där varje team innehåller fyra räddningsgrupper. Varje räddningsgrupp innehåller tre räddningsekipage samt annan personal. Detta betyder att varje räddningsteam innehåller tolv räddningsekipage. klassificerades den svenska styrkan som tungt sök- och räddningsteam enligt International Search and Rescue Advisory Group:s riktlinjer (INSARAG). Detta är ett globalt nätverk av räddningstjänster i 80 länder och ligger under FN. Den svenska styrkan SWIFT USAR är det åttonde teamet i världen som klassificerats i den tyngsta kategorin. deltog i en internationell jordbävningsinsats då ett jordskalv in- Hitintills har skickat sök- och räddningsstyrkor utomlands vid fyra tillfällen, till , till två gånger och till . Ett räddningsteam ska vara redo att lämna från det att en begäran om hjälp kommer in. Därför har MSB bestämt att enbart räddningsekipage med maximalt tre timmars resa från kan kvalificera sig för internationella uppdrag. Detta är en ny begränsning . För att säkert få ihop ett räddningsteam med så kort varsel finns en pool med personer som kan kontaktas. I denna ska det finnas fyra räddningsekipage att kontakta i varje räddningsgrupp. För övrig personal finns tre kontaktpersoner per plats i varje räddningsgrupp. MSB har avtal med () och United Nations Office for () vilket bland annat innebär att myndigheten ingår i UNMAS Rapid Response Plan for . Det finns ett liknande avtal med internationella Röda korset där myndigheten förbinder sig att skicka olika typer av hjälp från det att en humanitär katastrof har inträffat. Minhundar är ett exempel på sådan hjälp och de används för så kallade snabbinsatser (Rapid Response) där huvudsyftet är att snabbt se till att humanitär hjälp kan nå fram till krisområden genom att röja minor. 3.3.1.2Vad används tjänstehundarna till? MSB använder sig av två typer av hundar, räddningshundar och minhundar. Räddningshundarna används för att söka efter levande människor, både i rasmassor och över större ytor. De vanligaste hundraserna bland räddningshundarna är och . Räddningsekipagen är som ovan nämnts främst avsedda att användas internationellt men kan även användas nationellt om behov finns. Minhundarnas uppgift är att lokalisera minor och ammunition som inte exploderat så att dessa kan oskadliggöras och humanitär hjälp kan komma fram. Alla de svenska minhundarna är av rasen malinois. De minhundar som sänds på uppdrag används oftast i minhanteringsprojektet . När ett projekt är avslutat Statliga tjänstehundsanvändare SOU 2010:21 skickas vanligtvis hundarna till ett nytt område för ny tjänstgöringsperiod. Både räddningshundar och minhundar ska klara av att arbeta i olika typer av miljöer och under olika klimat- och väderförhållanden. 3.3.1.3Hur många tjänstehundar har myndigheten? har MSB kontrakt med drygt 30 utbildade och certifierade räddningsekipage som kan användas för räddningsuppdrag. Målet är att 48 räddningsekipage ska vara redo att åka vid behov. Myndigheten har sju aktiva minsökande ekipage vilka arbetade i . Det framtida behovet av minhundar beror på vilka uppdrag som myndigheten kommer att få. I det avtal som finns med hundleverantören, Norwegian Peoples Aid (NPA), finns det möjlighet att få fler fullt tränade minhundar. 3.3.1.4Vilka är myndighetens hundförare? De hundförare som arbetar inom räddningstjänsten är privatpersoner med egen hund och som engagerar sig för att kunna hjälpa till vid räddningsinsatser. Allt deltagande sker på frivillig basis och hundföraren skriver på ett kontrakt som säger att denne kommer att finnas tillgänglig vid behov. När myndigheten får ett uppdrag anställer MSB minhundförare som är ackrediterade enligt ett system som används av FN. Det kan också vara personal som ställs till förfogande enligt det avtal som myndigheten har med hundleverantören i Bosnien. Hundförarna är anställda av MSB som insatsen beräknas ta. 3.3.1.5Hur rekryteras hundarna? Svenska () har i uppdrag att rekrytera hundförare som är intresserade av att tillsammans med sina hundar ingå i räddningsstyrkan. I SBK:s regi får föraren hjälp att grundträna hunden för att sedan låta den genomgå utbildning och påföljande prov. Om hunden klarar dessa prov kan föraren ansöka om att få gå en rädd- ningshundförarutbildning hos MSB. Efter avslutad utbildning behöver ekipaget genomföra minst tre av fyra träningstillfällen som arrangeras av SBK. Sedan testas ekipaget igen i ett så kallat Mission Readiness Test (MRT). Om ekipaget klarar MRT kan det kontrakteras av MSB. MRT-resultatet är giltigt . Ekipaget behöver sen göra om testet för att få förlänga sitt kontrakt och ha fortsatt behörighet att arbeta som räddningsekipage. Ekipaget behöver träna kontinuerligt och genomföra minst tre av fyra träningstillfällen i SBK:s regi . Uteblir ekipaget från två av dessa är det inte längre godkänt för räddningsuppdrag. MSB har givit SBK i uppdrag att leverera 25 godkända räddningsekipage . Bland dessa ingår både helt nya räddningsekipage samt ekipage som behöver göra om MRT. De 25 hundförarna kommer sedan att ingå i den pool av räddningspersonal som kontaktas vid en krissituation. ändrade MSB uppsamlingsort för räddningsstyrkan och villkoren för hur det får ta för ett räddningsekipage att inställa sig där inför ett internationellt uppdrag. De nya villkoren innebär att räddningsekipaget ska kunna inställa sig på . Detta kommer troligtvis att medföra att det blir svårare att rekrytera hundekipage enbart av skälet att antalet hundägare blir färre när upptagningsområdet blir mindre. Dessutom är antalet lämpliga hundar relativt sett färre i det nu aktuella området. Brukshundsklubbarna, som har uppdraget att rekrytera räddningsekipage, upplever på grund av avgränsningen av upptagningsområdet att det är svårt att hitta nya hundförare. Framförallt anser SBK att det är svårt att hitta lämpliga instruktörer. Det är inte troligt att de instruktörer som finns i andra delar av kommer att flytta till det nya rekryteringsområdet eftersom de huvudsakligen ägnar sig åt hundar på ideell basis. Det är inte lätt att bli godkänd som räddningsekipage. När ekipaget blivit godkänt krävs det tid och engagemang för att upprätthålla kompetensen. Många ekipage som klarat MRT och skrivit på kontraktet kommer inte till de obligatoriska träningstillfällena och diskvalificeras därför från utlandstjänst. Bortfallet av räddningsekipage är stort. Det är förståeligt dels med tanke som behöver läggas ner och den uteblivna belöningen när tjänstgöring uteblir. Då de internationella uppdragen är få kan det vara lätt att engagemanget som räddningshundförare falnar, särskilt som hundförarens livssituation också kan ändras . ligger perifert i förhållande till de allra flesta katastrofer där räddningshundar behövs. Det är därför inte någon lösning att minska kravet på inställelsetid eftersom en viktig framgångsfaktor är att hjälpen snabbt kommer på plats. I viss mån kan den nuvarande situationen vara ett övergående problem som löser sig när de nya inställelsevillkoren funnits på plats ett tag. Det verkar dock som om det finns allt färre personer som kan tänka sig ett så omfattande frivilligt engagemang som det innebär att vara räddningshundförare. Detta talar mot att det skulle vara ett övergångsproblem. Det finns därför anledning för MSB att intensifiera insatserna för att rekrytera förare. Det finns också anledning att överväga vilka insatser som med framgång kan åta sig. Visar det sig att svårigheten att rekrytera hundekipage ökar är en möjlighet att dra ner på beredskapen av just räddningsekipage. 3.4.1.1Vad gör myndigheten? har till uppgift att kontrollera in- och utförsel av varor över gränser. ska förhindra smuggling, samla in tull, skatt och andra avgifter för de varor som förs in till . De ska också samla in uppgifter som ligger till grund för utrikeshandelsstatistiken. verksamhet är uppdelad i Brottsbekämpning och Effektiv handel. Den brottsbekämpande verksamheten inriktar sig på att begränsa den organiserade och storskaliga brottsligheten. Det innebär bland annat att stoppa och förhindra den illegala införseln av narkotika, alkohol och tobak. För att effektivisera sin brottsbekämpande verksamhet använder sig bland annat av narkotikasökande hundar. Dessa tjänstehundar är placerade hos gränsskyddsgrupperna som i de flesta fall har en hund per grupp. Gränsskyddsgrupper är den del av som genomför gränskontroller och finns utplacerade över hela landet. Gränsskyddsverksamheten är uppdelad på tre kompetenscentra (KC), KC , KC och KC . KC har flest gränsskyddsgrupper. Totalt finns 52 gränsskyddsgrupper i landet. Hundverksamheten samordnas av tre hundsamordnare. Deras uppgift är att ansvara för utbildning av hundekipagen, anordna gemensamma träningstillfällen, lämplighetstesta nya hundar och rent allmänt hantera frågor kring hundverksamheten. Myndigheten har också åtta instruktörer som arbetar praktiskt med att utbilda ekipagen. Instruktörerna arbetar parallellt som hundförare i någon av gränsskyddsgrupperna. 3.4.1.2Vad används tjänstehundarna till? Hundekipagen arbetar vid gränskontrollerna och kontrollerar personer och varor som kommer från utlandet. Ekipagen används både för att spåra narkotika och för att välja ut vilka resenärer, bilar, bussar och tåg som ska kontrolleras närmare. Narkotikahundarna är endast utbildade för att kunna söka efter olika typer av narkotika. Hundarna behöver kunna arbeta i olika typer av miljöer, till exempel i containers, på tåg eller på flygplatser. vill ha tjänstehundar som är uthålliga, smidiga, har jaktinstinkt och som inte är allt för respektingivande eftersom de ska arbeta bland människor som inte alltid är vana vid hundar. 3.4.1.3Hur många tjänstehundar har myndigheten? har 54 narkotikahundar i tjänst och bedömer att detta är tillräckligt. Ersättningsbehovet kräver att mellan sex och tio hundar nyrekryteras . I genomsnitt är en narkotikahund i aktiv tjänst mellan sju och . 3.4.1.4Vilka är myndighetens hundförare? hundförare har genomgått en ettårig utbildning till tullkontrollant vid . tjänstgöring som kontrollant i någon av gränsskyddsgrupperna kan tjänstemannen vidareutbilda sig till hundförare. Denne kan sedan söka en hundförartjänst. köper in hundar och placerar dem hos förarna som blir deras fodervärdar. När hundarna går i pension får de oftast bo kvar hos sina hundförare. Hundföraren får fortsätta sin tjänst med en ny hund. 3.4.1.5Hur rekryteras hundarna? köpte myndigheten in färdiga narkotikahundar som utbildats vid hundskolan i . har gått över till att köpa tjänstehundsämnen. Hundarna är mellan när de köps in och utbildas i egen regi vid i . Det är hundsamordnare som leder rekryteringsprocessen av nya hundar. Den påbörjas ofta med att leta hundar genom det kontaktnät som hundsamordnare och instruktörer har. Det är också vanligt att annonsera efter hundar. testar de hundar som preliminärt bedöms som intressanta. Då sållas av dem bort. De hundar som är intressanta testas med ett lämplighetstest som är anpassat efter de krav som ställer. De hundar som godkänns lånar av säljaren i minst för att bedöma hur hunden fungerar socialt. Då påbörjas också lättare träning. Under dessa anser sig kunna få en uppfattning om hur hunden kommer att fungera i tjänst. Innan ett köp fullföljs ska hundens fysik kontrolleras och godkännas. Hunden ska också bedömas utifrån om tror att den kan tillgodogöra sig den framtida dressyren. Om det bedöms att hunden inte kommer att fungera lämnas den tillbaka till säljaren. köper slutligen in av de hundar som lämplighetstestas. När hunden är inköpt grundutbildas den och dess förare tillsammans. Utbildningen sker enligt en för ekipaget individuellt utarbetad plan. Myndigheten ordnar tre kurstillfällen där varje tillfälle omfattar . Kurstillfällena är utspridda av . Mellan varje tvåveckorspass ska hundföraren fortsätta att utbilda sig och hunden enligt den individuella planen. Utbildning och dressyr sker i den normala arbetsmiljön tillsammans med den gränsskyddsgrupp som ekipaget tillhör. hela får hundföraren stöttning och hjälp av någon av instruktörer. Alla hundekipage tränas på Tullskolan. Den typ av hundar som efterfrågas av används huvudsakligen som jakthundar. Det betyder att uppfödningen av dem i huvudsak har andra motiv än att tillgodose behovet av hundar som söker efter narkotika. Tillgången på hundar är därför i grunden inget stort problem eftersom uppfödare av dessa hundar också har andra marknader att vända sig till. Därför produceras tillräckligt många valpar för att behov av tjänstehundar ska kunna täckas. årliga behov av tjänstehundar är lågt. Mot denna bakgrund bör det inte heller vara något problem att anskaffa tjänstehundar. På det stora hela har det inte varit några större problem att skaffa hundar till . Detta hindrar dock inte att anskaffningen framöver kan ske i öppnare former. Detta borde ge fler uppfödare möjlighet att sälja hundar till . 3.5.1.1Vad gör myndigheten? Kriminalvården ansvarar för verksamheten vid landets fängelser, häkten och frivårdskontor. Myndigheten är indelad i sex geografiska regioner (Norr, Syd, Öst, Väst, Mitt och ), ett huvudkontor och en transporttjänst. Huvudkontoret ligger i . Kriminalvårdens säkerhetsgrupp har huvudansvaret för myndighetens hundverksamhet. Säkerhetsgruppen är en del av Klient- och säkerhetsavdelningen och arbetar bland annat med samhällsskydd, det vill säga att förhindra brottslingar från att rymma från landets fängelser. I den del av Säkerhetsgruppen som arbetar med hundverksamheten finns en hundsamordnare, en instruktör och en handläggare. Gruppens medlemmar är inte samlokaliserade utan arbetar inom olika delar av organisationen. De ansvarar bland annat för att anskaffa hundar, grundutbilda hundar och förare samt ordna gemensamma träningstillfällen. 3.5.1.2Vad används tjänstehundarna till? Kriminalvårdens tjänstehundar används för att förhindra att narkotika kommer in på anstalterna. De används för att kontrollera besökare och godsleveranser. Hundarna används också för att söka igenom gemensamma utrymmen och de intagnas rum för att kontrollera att narkotika inte cirkulerar på anstalten. Kriminalvårdens narkotikahundar är utbildade för att söka efter olika typer av narkotika. De tränas till att kunna spåra mycket små mängder. De flesta beslag är på bara eftersom insmuggling av narkotika till anstalter vanligen sker i små kvantiteter. Kriminalvården använder i huvudsak hundar av typen stötande och apporterande fågelhundar som springer spaniel och . Även brukshundsraser som och malinois förkommer. Kriminalvården efterfrågar små hundindivider av brukshundsraser. 3.5.1.3Hur många tjänstehundar har myndigheten? Kriminalvården hade 21 tjänstehundar . Varje region har mellan två och fem hundar som är utplacerade på enskilda anstalter eller häkten. Hundekipagen arbetar dock inom hela regionen och besöker vid behov samtliga anstalter och häkten i sin region. Kriminalvårdens narkotikahundar är i aktiv tjänst i mellan sju och . 3.5.1.4Vilka är myndighetens hundförare? En hundförare måste ha erfarenhet från arbete som kriminalvårdare. Efter genomgången hundförarutbildning kan personen bli hundförare. Kriminalvården köper in hunden och placerar den hos hundföraren som också blir dess fodervärd. 3.5.1.5Hur rekryteras hundarna? Kriminalvården köper in hundar av varierande ålder. Främst rekryteras tjänstehundsämnen som är mellan . Personalen inom hundverksamheten har ett brett kontaktnät. Det är oftast härigenom som intressanta hundar hittas. Det händer också att Kriminalvården blir erbjuden hundar av både den svenska och den norska polisen samt av Försvarsmakten. Behovet av nya hundar varierar mellan åren men är generellt lågt. Kriminalvården gör en grovsållning av antalet erbjudna hundar genom att testa de hundar som preliminärt bedöms som intressanta. De hundar som är intressanta testas med ett lämplighetstest som är anpassat efter de krav som Kriminalvården ställer. Hundar som godkänns lånar Kriminalvården av säljaren i minst för att bedöma hur hunden fungerar socialt. Då påbörjas också lättare träning. Under dessa anser Kriminalvården sig kunna få en uppfattning om hur hunden kommer att fungera i tjänst. Kriminalvården har en instruktör som arbetar med att planera och genomföra kurser för hundförarna. Kriminalvårdens årliga behov av hundar är litet. Kriminalvården efterfrågar i huvudsak samma typ av hundar som . Slutsatserna om är i hög grad giltiga även för Kriminalvården. Därför skulle ett nära samarbete vad gäller anskaffning av hundar vara fördelaktigt både för myndigheterna själva och för säljarna. 3.6.1.1Vad gör organisationen? () är en ideell intresseorganisation för synskadade. Från har SRF givits myndighetsansvar vad gäller tilldelning och återtagande av ledarhundar enligt lagen (2005:340) om överlämnande av vissa förvaltningsuppgifter till den ideella föreningen . hade SRF i praktiken dessa uppgifter. SRF svarade då själva för inköp av ledarhundarna. Dessa köptes huvudsakligen från det närstående bolaget . SRF har i uppdrag att se till att en lämplig hund tilldelas den synskadade. Innan någon tilldelning sker gör SRF en bedömning av den synskadades behov av hund och förmåga att sköta den. Sådan bedömning görs sedan löpande och kan leda till att hunden återtas om förutsättningarna förändras. SRF är ägare till hundarna också efter det att de placerats ut hos sina förare. Lagen innebär att det finns möjlighet att överklaga beslut om tilldelning eller återtagande av hund till förvaltningsdomstol. I det tidigare systemet kunde också beslut överklagas, men detta gjordes då till SRF:s arbetsutskott. Antalet överklaganden har inte förändrats efter nyordningen och understiger ett överklagande . 3.6.1.2Vad används hundarna till? Ledarhundar är ett hjälpmedel för synskadade som ökar deras självständighet och rörlighet i samhället. Hunden ska leda den synskadade förbi hinder, visa på trappor och kanter samt vara lyhörd för förarens olika kommandon även i trängda lägen. Alla ledarhundar är kastrerade för att undvika onödiga distraktioner. De raser som är vanligast som ledarhundar är och . 3.6.1.3Hur många ledarhundar finns det? Det finns cirka 285 aktiva ledarhundar i . Behovet av nya ledarhundar är cirka 40 av vilka hälften ersätter hundar som tas ur tjänst. En ledarhund tas oftast ur tjänst när den är mellan . Då avlivas den eller skänks bort till någon som varit i kontakt med hunden. 3.6.1.4Hur rekryteras hundarna? Sedan den nya lagen trätt i kraft upphandlas ledarhundar av , som upprättar upphandlingsunderlag och tecknar ramavtal med ett antal leverantörer av ledarhundar. Den synskadade ansöker om ledarhund hos den syncentral som finns i dennes landsting. Efter bedömning av bland annat synstatus och förflyttningsteknik lämnar syncentralen en remiss till SRF. Det är sedan SRF som bedömer den synskadades behov av ledarhund och förmåga att sköta den. var den dominerande leverantören av ledarhundar i . avvecklades verksamheten helt. Det fanns fyra leverantörer av ledarhundar till SRF varav en från . SRF köper färdigtränade hundar. Sedan offentlig upphandling med förfrågningsunderlag började tillämpas har inköpspriset per hund gått ner med . De praktiska uppgifterna vid tilldelning av ledarhundar ändrades marginellt när SRF fick ett formellt myndighetsansvar för verksamheten.