sou · GYB375 · 2010-11-10 00:00:00 — Den relativa passivitet som såväl som olika svenska utredningar iakttagit från arbets- livets sida har sannolikt något med detta att göra. Här behövs ett regelsystem som stärker arbetsplatsernas inflytande och överhuvudtaget gör näringslivet till en ansvarstagande intressent i utbildningsprocessen som i mindre utsträckning låter sig betjäna av utbildningssystemet. Regler och incitament som kan få arbetsplatsernas representanter att i högre utsträckning delta i olika samrådsorgan och för att arbeta med lokala arbets-, kurs- och studieplaner. Ett komplet- terande sätt att minska avståndet mellan de två världarna vore dess- utom att yrkeslärarna blir mer integrerade i produktionen. Delad tjänst mellan skola och produktion eller åtminstone praktik- perioder vore möjliga inslag. Delar av detta finns redan och möj- ligen kan man finna utbildnings- och finansieringsmetoder för att utveckla och sprida företeelsen. Frågor om hur man organiserar arbetsplatsförlagd utbildning inom skolsystemet har fått internationell uppmärksamhet. Inom ramen för , har olika länders erfarenheter sammanställts och kokats ned till en katalog över vad som kännetecknar framgångsrik verksamhet. (2000): Högkvalitativ skolorganiserad arbetsplatsförlagd utbildning karakt- äriseras av: Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 Arbetsplatsplaceringar är så långa att verklig inlärning sker. Systematisk analys görs av arbetsplatsens utbildningskapacitet, för att se vad arbetsplatsen realistiskt kan ge. En formell utbildningsplan finns, som bestämmer vad som ska läras ut och läras in och som klargör vilka delar av elevpro- grammet som är skolbaserade och vilka som är arbetsplats- baserade. Arbetsgivarinblandning sker i urvalet av elever vid arbets- platsplacering. Förekomsten av en utbildad samordnare, som kan skapa kom- munikation mellan skola och företag och medla när problem uppstår. Användning av kvalificerade kompetenta arbetare som hand- ledare eller mentorer. Regelbunden kontakt ansikte mot ansikte mellan samordnare och handledare. Kontinuerlig uppföljning av elever på arbetet av samordnare. Utvärdering av elevprestationen gentemot utbildningsplanen vid arbetsperiodens slut. Utvärderingen genomförs av handledare och samordnare gemensamt. Omfattande ansträngningar av skolan att relatera det som lärts in på arbetsplatsen till den skolbaserade inlärningen. har även genomfört analys av den specifikt svenska erfaren- heten. Bland annat kommer man till resultatet att: Arbetsgivare tenderar att se sig själva som utanförstående som betjänas av utbild- ningssektorn, inte som partners och medansvariga som skapar yrkes- utbildning (2008). Man menar dessutom att relativt omfattande separation mellan arbetets värld och den skolbaserade yrkesutbildningens ökar risken att utbildningen inte når upp till arbetslivets krav. Den standard och det kvalifikationssystem som används i gymnasial utbildning tenderar att sakna trovärdighet på arbetsmarknaden. Överhuvudtaget andas rapporten kritik mot att arbetsmarknadens parter tar alltför lite del i den gymnasiala yrkes- utbildningen. Att den är alltför skolstyrd och att de institutioner som finns för konsultation och samarbete mellan skola och arbets- liv är otillräckliga. Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 2.4Skolinspektionens redovisning av Arbetsplatsförlagd utbildning Skolinspektionen fick i regleringsbrevet för i upp- drag att redovisa förekomsten av och kvaliteten i det arbetsplats- förlagda lärandet inom gymnasieskolans yrkesprogram. genomförs en kvalitetsgranskning av gymnasieskolans yrkes- utbildningars förmåga att ge relevanta yrkeskunskaper och för- bereda eleverna för yrkeslivet. Skolinspektionen har besökt 39 skolor, spridda över hela landet, och intervjuat tre elever på varje skola, dessa elevers lärare och rektorer samt de utvalda elevernas handledare på arbetsplatserna. Samtliga yrkesför- beredande program är representerade i granskningen. Resultatet av kvalitetsgranskningen redovisas i sin helhet , men här redovisas delar av granskningens preliminära resultat. Förekomsten av arbetsplatsförlagd utbildning En stor andel av de granskade skolorna och programmen uppfyller författningarnas krav på minst 15 veckors APU. Några skolor erbjuder APU som överstiger . I flera fall förekommer skillnader i förekomst av APU mellan olika program på en och samma skola. Olika yrkesområden och branscher har olika förut- sättningar och traditioner när det gäller att ta emot gymnasieelever inom ramen för utbildningen. Stora skillnader finns också i fråga om i vilken utsträckning olika skolor har ett systematiskt och lång- siktigt kvalitetsarbete när det gäller samverkan mellan skola och arbetsliv. I en del skolor tar ledningen ett samlat grepp när det gäller APU, i andra skolor lämnas ansvaret över till arbetslag eller enskilda lärare, med varierande grad av uppföljning från ledningens sida. Om en skola inte kan anordna APU i den omfattning som anges i lagen, får utbildningen istället bytas ut mot motsvarande utbild- ning förlagd till skolan. En del skolor som inte förmår skaffa fram , anordnar i stället någon form av undervisning på skolan. Denna kan ibland vara snarlik en arbetsplatsförlagd utbild- ning, men handlar i andra fall främst om att hålla eleven sysselsatt som eleven skulle ha varit på APU. Under dessa omständigheter har styrelsen skyldighet att vidta alla åtgärder för att utbildningen åter kan förläggas till en arbets- Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 Granskningen har visat att det varierar hur aktivt skolorna arbetar med detta. Den arbetsplatsförlagda utbildningens kvalitet Enligt gymnasieförordningen (1992:394)ska arbetsplatsförlagd utbild- ning vara kursplanestyrd utbildning som genomförs på en arbetsplats utanför skolan. APU ska således handla om utbildning och inte praktik. För att utgöra undervisningstid ska, enligt samma inledande bestäm- melser i gymnasieförordningen, arbetet planeras av lärare och elever tillsammans och genomföras under lärares ledning. Detta innebär att skolan måste planera för och följa upp elevens lärande och yrkesförberedelse i relation till kursplanemålen som tagits fram i samverkan med arbetslivets olika branscher. Skolinspektionen har i granskningen sett att de flesta skolor och program ordnar 15 veckors APU till sina elever. Dock misslyckas skolorna ofta med att försäkra sig om att APU är kursplanestyrd. Granskningen visar till exempel att skolorna i de allra flesta fall inte planerar APU:n i syfte att uppfylla kursplanernas mål. Istället stannar skolornas ambition vid att välja efter program och elevens indi- viduella inriktning och det blir därmed den enskilda arbetsplatsens inriktning och behov som styr vad eleven får göra på sin APU. Många skolor har dokument, checklistor och bedömningsunderlag som kommuniceras till arbetsplatserna och som skolan menar ska styra vad eleverna får göra på arbetsplatsen. Det är dock ofta fråga om relativt vagt formulerade mål och bedömningspunkter som vanligen handlar om elevernas personliga egenskaper och beteende. Moment som bedöms är exempelvis mer om eleven kommer , är artig eller är engagerad än elevens prestation i förhållande till kursplanernas mål och betygskriterier. Skolinspektionen har i granskningen sett exempel på skolor som lyckas väl med att planera, följa och bedöma elevens lärande på en arbetsplats i relation till styrdokumentens krav. Mot bakgrund av att många skolor inte uppfyller kraven som gäller sam- verkan skola och arbetsliv samt arbetsplatsförlagt lärande, finns det anledning att eftersträva ett förtydligande av lagstiftarens inten- tioner på detta område. Ett sådant exempel gäller lärarens ansvar för att följa, bedöma och betygsätta elevens kunskapsutveckling under det arbetsplatsförlagda lärandet. De allra flesta skolorna uppger att det är viktigt för kvaliteten på APU:n att läraren gör regelbundna arbetsplatsbesök under elevens Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 Vid besöket får läraren möjlighet att följa upp elevens kunskapsutveckling men också en uppfattning om eleven är nöjd med sin . I granskningen framgår att det är vanligt att lärarna har som målsättning att besöka eleverna under deras APU-perioder. Ofta är dock besöken av informell karaktär, och många lärare uppger att syftet med besöken är att försäkra sig om att allting fungerar som det ska, inte att följa upp elevens utveckling i förhållande till kursinnehåll och mål. En framgångsfaktor för en bra APU är att det finns kompetenta handledare på arbetsplatserna. Ett sätt att förvissa sig om hand- ledarnas kompetens är att erbjuda handledarutbildningar som några av de undersökta skolorna gör. Ett antal skolor uppger att de anordnar handledarutbildningar och att skolan försöker hitta tider och upplägg som Skolinspektionen passar arbetsplatserna. Utbild- ningarna som anordnas är dock relativt få och med ett par undantag inte särskilt välbesökta. Flera skolor uppger att de har erbjudit handledarutbildning, men att det av olika anledningar har varit svårt att få handledare att komma till träffarna. Mot bakgrund av ovanstående vittnar många skolor om svårig- heter att ställa krav på arbetsplatserna. Flera skolledare och lärare menar att arbetsplatserna inte är införstådda med att gymnasie- skolan ordnar yrkesförberedande utbildningar, utan ställer för höga krav på vad eleverna ska kunna då de kommer ut. Detta kan till exempel få till följd att det är svårt att få ut eleverna på APU eftersom de då kan för lite. Skolorna får helt enkelt nöja sig med att företagen överhuvudtaget vill ställa upp med , vilket får konsekvenser för de kvalitetskrav skolan kan ställa på arbetsplatsen. Flera skolledare och lärare menar att det är skillnad på inställningen till utbildningen hos de centrala branschorganisationerna och de företag skolan är satt att samverka med på lokal nivå. Skolorna uppger att möjliga förklaringar till detta kan vara arbetsplatsernas höga arbetsbelastning och att varje förlorad arbetstimme också är förlorad inkomst. Trots att flera skolor menar att de befinner sig i en sorts beroende- situation gentemot företagen visar Skolinspektionens granskning att skolorna i många avseenden kan förbättra sin egen kommunikation med arbetslivet. För att en kursplanestyrd APU av god kvalitet ska kunna erbjudas är det viktigt att skolans ledning och lärare är inför- stådda med vad som menas med en arbetsplatsförlagd utbildning men också att de kan förmedla detta till handledarna på arbets- platserna. När flera av de intervjuade karaktärsämneslärarna talar Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 om elevernas APU som praktik, och inte som utbildning, är det inte heller så underligt att så få arbetsplatser har kännedom om att APU faktiskt är utbildning och inte praktik. Granskningen har visat att det inte är ovanligt att handledare efterfrågar ett utökat samarbete med skolorna. Många handledare vill också ha tydligare instruktioner från skolorna om vad som förväntas av dem som hand- ledare. Det förekommer också handledare som efterlyser större profes- sionalitet från skolans sida, att lärarna ska komma ut till arbets- platserna oftare för att se vad eleven faktiskt lärt sig. Tidigare studier indikerar att skolor som inkluderar samverkan med arbetslivet och APU:n i ett systematiskt kvalitetsarbete också kan erbjuda en APU av högre kvalitet och därmed bättre förbereda eleverna för arbetslivet. Skolinspektionens granskning visar dock att skolor sällan inkluderar vare sig APU:n eller samverkan med arbetslivet i sitt kvalitetsarbete. Skolorna har ofta ingen, eller brist- fällig, kunskap om vilka konkreta kvalitetskrav arbetslivet har på utbildningen och APU:n. Detta innebär i många fall att skolorna saknar information och kunskapsgrund för att kunna bedriva ett aktivt förbättringsarbete inom dessa områden. Ofta är kvalitets- arbetet informellt och styrs av lärares och rektorers oskrivna arbetsrutiner, kvalitetskrav och initiativ. Skolinspektionen granskar även om eleverna betyg sätts på ett korrekt sätt när de är på sin APU. Enligt gymnasieförordningen ska betyg på avslutad kurs sättas av läraren. Enligt läroplan för de frivilliga skolformerna framgår att läraren vid betygsättning ska utnyttja all tillgänglig information om elevens kunskaper i för- hållande till kraven i kursplanen samt att läraren ska göra en allsidig bedömning av kunskaperna och därvid beakta hela kursen. Läraren ska även fortlöpande ge varje elev information om elevens utveck- lingsbehov samt redovisa på vilka grunder betygsättning sker. Granskningen har visat att de flesta skolor inte lever upp till för- fattningarnas krav när det gäller betygssättning. Många elever vittnar om att de inte vet på vilka grunder de betygsätts under sin APU. Flera har ingen kunskap om att APU:n är kursplanestyrd och en del av utbildningen som ska betygsättas utifrån de mål och betygskriterier som finns uppställda. En del elever har inga samtal alls med sin lärare under sin APU. Andra elever har kontakt med Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 sin lärare, antingen via telefon eller personliga besök, men då tenderar samtalen mer att handla om hur eleven trivs under sin APU, snarare än en genomgång av vad de får lära sig och hur detta motsvarar kraven i kursplanerna. På dessa skolor saknas för- utsättningar för en likvärdig betygssättning av de kurser eller de delar av kurser som genomförs på en arbetsplats. På några skolor finns dock bra rutiner kring betygssättning, där eleverna innan de går ut på sin APU vet vilka moment det är tänkt att de ska få lära sig och där läraren i trepartssamtal med handledare och elev sedan går igenom dessa moment och diskuterar hur elevens prestationer motsvarar kraven. Det finns en omfattande efterfrågan på bra och tydligt informa- tionsmaterial om gymnasial lärlingsutbildning, både inom och utanför skolan. Kommittén har bildat två referensgrupper, dels i nära samarbete med ett antal studie- och yrkesvägledare och dels med företag. Syftet har varit att utveckla och ta tillvara erfarenheter och idéer från försöket och se vilka olika behov av stödmaterial som efterfrågas inom skolor och företag. Båda referensgrupperna har bidragit till att utveckla kommitténs hemsida, www. , med stödmaterial för såväl skolan, elev och företag samt har givit oss konkreta förslag till förbättringar kring försökets organisering, struktur samt vilken information som bör finnas för att nå ut och göra gymnasial lärling mera känt och tydligt kring vilket åtaganden som gäller. Vi arbetar vidare med två branscher, och elbranschen för att utveckla modeller för webbaserade och branschspecifika handledarutbild- ningar, där nu prototyper är klara. 2.5.2Kvalitetssäkrad lärlingsutbildning i handeln Lärling i butik är en modell för lärlingsutbildning i handeln som utvecklats för branschen av . Målet är att elever, företag, handledare och lärare ska få kvalificerat och bransch- anpassat stöd. Ambitionen är att göra lärlingarna redo för att klara en framtida branschcertifiering som butikssäljare. Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 så fall att de uppfyller både branschens kompetenskrav och skolans utbildningsmål – något som kommer att öka deras möjligheter att få anställning och göra karriär i stort. Kommittén har tillsammans med utvecklat en webbaserad handledarutbildning som ska kunna användas och tillämpas av handledare både på skolor och i företag. Denna handledarutbildning ska i sin grund- konstruktion kunna anpassas även till andra branscher, vilket möj- liggör att utnyttja och sprida handledarutbildningar inom försöket och även för framtida behov. pågår liksom i i många länder en revitaliser- ing av lärlingsutbildning med och som de kanske bästa exemplen. har under en förhållandevis lyckats bygga upp en omfattande lärlingsutbildning inom yrkes- områden som både haft och saknat lärlingstradition. Det är dock viktigt att betona att eventuella förslag till ny gymnasial lärlings- utbildning måste ta hänsyn till den tradition och de förhållanden som råder där systemet ska fungera. Det går alltså inte att importera andra system utan noggrann analys av förutsättningarna för deras funktion och också väga in framtida utvecklingsmöjligheter. Nationella lärlingskommittén har genom kontakter och studie- besök följt yrkesutbildningen i våra nordiska grannländer och , där den i huvudsak bedrivs i form av lärlingsutbildning. I omfattar den 3,5–och ungefär en tredjedel av utbildningen är skolförlagd och resterande två tredjedelar är arbets- platsförlagda. I inleds yrkesutbildningen med skol- förläggning varefter följer en tvåårig, i huvudsak arbetsplatsförlagd, lärlingsperiod. Gemensamt även för dessa länder är att eleverna är anställda och har lön på lärlingsnivå. I bägge fallen bygger lärlingsutbildningen också på ett långtgående och reglerat samarbete mellan på ena sidan utbildningsmyndigheter och skolor och på andra sidan arbetsmarknadens parter. Systemen bygger även på kollektivavtal om lärlingsutbildning mellan parterna och att dessa tar ett långtgående ansvar för lärlingsutbildningen. Finansieringen av lärlingsutbildningen sker i huvudsakligen genom en arbetsgivaravgift, i täcks kostnaderna delvis genom statliga medel. Nationella lärlingskommittén har genomfört en studie av Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 flera länders lärlingssystem, vilken redovisades i delbetänkande 1, bilaga 3. 2.7Lärlingsutredningens förslag om anställning När det gäller genomförande av gymnasial lärlingsutbildning har en av de mest kontroversiella frågorna varit om eleven alltid ska ha elevstatus även i den del av lärandet som genomförs på en arbets- plats eller om det ska vara möjligt att kunna förena detta med en anställning. I försöksverksamheten som startade blev det möjligt att förena gymnasieutbildning med en anställning. Även om båda alternativen står öppna inom försöket finns det nästan ute- slutande lärlingar med elevstatus. Det är troligen stor skillnad på förutsättningarna mellan olika företag att anställa lärlingar, små enmans- och fåmansföretagen med små marginaler kan förmod- ligen i många fall inte erbjuda några löner alls. Den rättsliga regleringen av ett anställningsförhållande för gymn- asiala lärlingar bedömdes vara dock så komplex att Regeringen tillsatte en särskild utredare, från LO, för att belysa frågan om förutsättningarna för att kombinera anställning och studier inför en permanentning av lärlingsutbildningen. överlämnade Wennemo sitt slutbetänkande från utredning om anställningsfrågor mm inom lärlingsutbildningen i den reformerade gymnasieskolan , benämnd lärlingsutredningen. I slutbetänkandet Lärling – en bro mellan skola och arbetsliv (SOU 2010:19) föreslås att anställning, liksom i försöksverksam- heten, ska vara en permanent möjlighet för den som är lärling och utredningen föreslår en ny lag om gymnasial lärlingsutbildning. Lagen innehåller en ny tidsbegränsad anställningsform i lärlings- företaget, som är kopplad till utbildningssituationen som gymnasial lärling, varför anställningen upphör om utbildningskontraktet bryts. Det ska vara möjligt att avtala om avvikelser från lagen genom kollektiv- avtal. Eleven intas först till ett nationellt gymnasieprogram och sedan upprättas ett utbildningskontrakt. Därefter kan lärlingen anställas på en tidsbegränsad anställning som upphör när utbildningen är färdig. Utbildningskontrakt fyller en viktig funktion i Wennemos för- slag. Förslaget innebär ett krav på att ett utbildningskontrakt teck- nas mellan lärlingen, företaget och gymnasieskolan. I kontraktet ska det anges Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 vilka delar av utbildningen som ska genomföras på arbets- platsen, omfattningen av dessa samt vilka mål som ska uppnås för respektive moment. Wennemo föreslår en försiktig start på lärlingsutbildningen efter- som gymnasial lärlingsutbildning i ett inledande skede främst passar i små yrken, på mindre orter och för vissa elever där annan miljö kan vara positivt och större individuell anpassning till aktuella förkunskaper behöver ske. I betänkandet från finns också en värdefull genomgång och belysning av rådande regler för gymnasieelever som deltar i olika former av arbetsplatsförlagd utbildning, såväl när det gäller anställningsfrågor, arbetsmiljöfrågor som frågor om skade- ståndsansvar mm. Utredningens betänkande har som tidigare nämnts överlämnats till regeringen, men ännu inte hunnit remissbehandlas. Ett extra statsbidrag utgår med per ianspråktagen lärlingsplats samt läsår till skolhuvudman som deltar inom försöksverksamheten. Dessutom finns ett särskilt statsbidrag för handledarutbildning om högst per utbildad och anlitad handledare. Skolhuvudmannen beslutar hur statsbidraget ska användas. Frågan om ersättningens storlek till de arbetsplatser som tar emot elever i lärlingsutbild- ningen har uppmärksammats från många håll under Lärlingskom- mitténs arbete. Frågan om ersättning är komplex och synen på ersättning och dess storlek skiljer sig åt både mellan olika branscher och mellan stora och små företag. Ersättningen från skolhuvudmannen till arbetsplatsen varierar från ingen ersättning alls till, mera säll- synt, en nivå som nästan motsvarar full kompensation för de kost- nader företaget anser sig ha. Det senare gäller ett fåtal fall och i första hand vissa traditionella hantverksutbildningar. Som tidigare framhållits tycks ersättningen och dess storlek generellt sett spela en liten roll för företagens beslut att delta i försöket och påverkar inte den dagliga utbildningen på arbetsplatserna. uppföljning visade att av det extra stats- bidraget under första försöksåret och andra året vid de offentliga skolorna hade använts till att ersätta medverkande företag. Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 fristående skolorna hade nästan inget alls, varken år ett eller två, använts till ersättning. framhölls i Budgetpropositionen inför försöksverksamheten att För varje lärling utbetalas ett stats- bidrag på , som främst avser att täcka företagens kost- nader för utbildningen. Nationella lärlingskommittén föreslog i sitt första delbetänk- ande att Regeringen borde förtydliga denna ståndpunkt, men sam- tidigt hålla dörren öppen för en flexibel hantering då alla företag inte har samma syn på behovet av ersättning. Regeringen har genom ändring i försöksförordningen , (SFS 2010:1102) föreskrivit att bidrag får lämnas för huvudmännens kostnader för ersättning till arbetsgivare samt för kostnader för utveckling av den gymnasiala lärlingsutbildningen, Härvid får högst får användas för sådana utvecklingskostnader, kopplade till skolan, varför skulle kunna komma företagen till del. Statsbidrags- rekvisitionen utgår från huvudmannens kostnader, vilket innebär att om huvudmannen inte haft några kostnader för ersättning till arbetsgivare är de inte tvungna att utbetala . Förändringen gäller från så några erfarenheter av dess tillämpning finns ännu inte. Regeringen har inför den reformerade gymnasieskolan 2011 upp- dragit åt att inrätta nationella råd, för de tolv yrkespro- gram som beslutat om. De nationella råden för yrkes- programmen ska utgöra permanenta fora för dialog mellan Skol- verket och avnämarna kring yrkesutbildningens kvalitet, innehåll och utformning. De blir därför mycket viktiga för den fortsatta utbyggnaden av gymnasial lärlingsutbildning. Rådens arbete ska syfta till att göra utbildningssystemet mer flexibelt och lyhört för avnämarnas behov och initiativ från skolans huvudmän för att för- bättra överensstämmelsen mellan yrkesutbildningens innehåll och efterfrågan på arbetsmarknaden. En viktig målsättning är också att minska den starka könsuppdelningen som karaktäriserar dagens gymnasieskola. De viktigaste uppgifterna för de nationella råden för yrkespro- grammen ska vara att: Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010