sou · GYB371 · 2010-10-27 00:00:00 — 21Brotten våldtäkt mot barn och grov våldtäkt mot barn är inklusive den tidigare lydelsen sexuellt utnyttjande av underårig respektive grovt sexuellt utnyttjande av underårig (4 §). 22Inklusive sexuellt umgänge med barn (6 §), enligt lydelse före . Sexualbrottslighetens utveckling SOU 2010:71 Antal lagföringsbeslut mot män efter huvudbrott och mannens Ålder vid tiden för (siffror inom parantes avser Våldtäkt (1 §) Grov våldtäkt (1 §) Sexuellt tvång (2 §) Sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning (3 §) Våldtäkt mot barn (4 §) Grov våldtäkt mot barn (4 §) Sexuellt utnyttjande av barn (5 §) Sexuellt övergrepp mot barn (6 §) Samlag med avkomling/syskon (7 §) Utnyttjande av barn för sexuell posering (8 §) Köp av sexuell handling (9 §) Sexuellt ofredande (10 §) Köp av sexuell tjänst (11 §) Koppleri (12 §) Grovt koppleri (12 §) Antalet lagföringsbeslut har, med undantag av , ökat . Särskilt stor har ökningen varit . Ökningen är naturlig enligt Brå mot bakgrund av att anmälningarna har ökat kraftigt under samma tidsperioder.23 Studeras våldtäktsbrottet för sig visar statistiken att har antalet lagföringsbeslut ökat, se figur 6. fattades totalt 153 lagföringsbeslut för brott av detta slag, varav 129 för brott av normalgraden och 24 för grovt brott medan motsvarande tal var 253 beslut, varav 227 för brott av normalgraden och 26 för grovt brott, se figur 6.24 23A a. s. 139. 24Brottsredovisningen omfattar förutom fullbordade brott försök, förberedelse, anstiftan och stämpling av brott. Figur 6 Antal lagföringsbeslut med sexualbrott som huvudbrott, totalt sett samt andelen därav som lagförts för våldtäkt och grov våld- täkt, år 2004-2009 Antalet lagförda sexualbrott uppgick till cirka 1 450. An- talet brott har sedan ökat 2008 uppgå till knappt 1 900 och till knappt 1 850. Av de 793 lagföringsbesluten 2004 avsåg 10 beslut mot kvinnor och 783 beslut mot män, medan 120 av de fattade lagföringsbesluten avsåg ungdomar i åldern . Antalet kvinnor har sedan legat på ungefär samma nivå, med undantag av då antalet översteg 20. Antalet ung- domar bland de lagförda har ökat . fattades 171 lagföringsbeslut mot ungdomar.25 Av de 1 090 lagföringsbesluten hade 425, det vill säga , fängelse som huvudpåföljd. Huvudpåföljderna för övriga var böter för 207, villkorlig dom för 98 (varav 43 även till samhälls- tjänst), skyddstillsyn för 77 (varav 4 även till fängelse, 13 även till kontraktsvård respektive 14 även till samhällstjänst), ungdomsvård för 33, ungdomstjänst för 24, sluten ungdomsvård för 22 och rätts- psykiatrisk vård för 14, medan 166 personer fick strafföreläggande, 16 meddelades åtalsunderlåtelse och det beträffande 8 förordnades att tidigare utdömd påföljd även skulle omfatta den nya brottslig- heten. För våldtäkt och grov våldtäkt är den vanligaste påföljden fäng- else. av de personer som dömdes för våldtäkt 25 Se tabell 5 och 6 för en detaljerad redovisning av . (mot vuxna) dömdes till fängelse och beträffande våldtäkt mot barn var andelen . var den genomsnittliga fängelsetiden 26 månader avseende våldtäkt, 61 månader avseende grov våldtäkt, 30 månader avseende våldtäkt mot barn och 56 mån- ader avseende grov våldtäkt mot barn. tillbaka i tiden var andelen personer som dömdes till fäng- else för sexualbrott . ökade andelen och uppgick den till . Därefter skedde en minskning. Efter en ny ökning har andelen fängelsedömda legat på . Såvitt avser böter har det varit av de lagförda som dömts till den huvudpåföljden. var andelen högre. Den genomsnittliga fängelsetiden för sexualbrotten totalt sett har ökat något sedan reformen , från 24 månader . För våldtäkt och grov våldtäkt framgår den genomsnittliga fängelsetiden av tabell 7. Genomsnittlig fängelsetid i månader för våldtäkt och grov våldtäkt26, år 2004-2009 Lagföringsstatistiken innehåller även uppgifter om i vad mån de personer som lagförs i ett lagföringsbeslut har lagförts tidigare . Av de personer som dömdes för sexualbrott (som huvud- brott) var tidigare ostraffade, sett till före den aktuella lagföringen. hade lagförts en eller två gånger, tre eller fyra gånger, fem till nio 26 Avser endast brott mot 6 kap. 1 § . gånger, medan lagförts tio eller . Studeras för enbart brotten våldtäkt och grov våldtäkt var respektive ostraffade, sett till . Jäm- förs med samtliga brott mot och specialrättsliga författningar var av samtliga de personer som dömdes tidigare ostraffade. Som redogjorts för har det årliga antalet för sexualbrott lagförda personer ökat kraftigt . Andelen debutanter respektive tidigare lagförda bland de som dömts för denna brotts- kategori har dock legat på ungefär samma nivå före och reform, se figur 7. Figur 7 Andel personer lagförda 2004–2009, efter antal lagföringar , i procent Uppgifterna i figur 7 avseende antal tidigare lagföringar finns upp- delat på kön . Av de 1078 män som lagfördes för sexualbrott hade inte lagförts , 1-2 gånger, 3-4 gånger, 5-9 gånger och tio gånger eller fler. Av de 12 kvinnor som lagfördes för sexualbrott hade inte lagförts , 1-2 gånger och 3-4 gånger. Brås Nationella trygghetsundersökning (NTU) riktar sig till ett urval om 20 000 personer . undersökningen skedde, , var urvalet emellertid endast 10 000 personer. Svars- frekvensen har varierat mellan 70-78 procent.27 De per- soner som uppger att de utsatts för brott får uppföljningsfrågor om maximalt tre brott per person. Frågorna avser brottsomständig- heter såsom typ av brottsplats och relationen till gärningsmannen och avser händelser under det föregående kalenderåret. Angående sexualbrott har i undersökningen följande fråga ställts. Ofredande, angrep eller tvingade någon dig sexuellt ? Det kan gälla både allvarliga och mindre allvarliga händelser, till exempel hemma, på jobbet, i skolan eller på någon allmän plats. av de tillfrågade svarade ja på frågan. Enligt Brås uppskattning utifrån detta resultat skulle ungefär 60 000 personer av befolkning i åldern ha utsatts 2008 och antalet händelser upp- skattas till ungefär 220 000. 2008 var det av de tillfrågade som uppgav att de föregående år blivit utsatta för sexualbrott. Hur de tillfrågade svarade fördelat på kön och ålder framgår av tabell 8. I tabellen redovisas även resultatet av undersökningen . 27 NTU 2009 Teknisk rapport, 2010:3, s. 19. Tabell 8 Utsatta 2005-2008 enligt NTU (insamling). Särredovisning efter kön och ålder. Andel för respektive grupp i befolkningen, i procent Utsatta, 16–79 år Det var främst kvinnor som uppgav att de utsatts för sexualbrott. Enligt undersökningen år 200928 var det av kvinnorna och av männen som svarade ja på frågan om sexual- brott. Högsta andelen ja-svar fanns bland de yngre kvinnorna. Lågutbildade, ensamstående (i synnerhet ensamstående med barn), boende i flerfamiljshus och boende i storstäder uppgav i större utsträckning än högutbildade, sammanboende, boende i småhus och i mellanstora städer, i småstäder och på landsbygd att de ut- satts för sexualbrott. Vidare uppgavs i undersökningen av händelserna ha ägt rum på allmän plats, i en bostad (den egna, gärningsmannens eller någon annans bostad), 20 pro- cent på den drabbades arbetsplats eller skola och på annan plats. I tabell 9 redovisas hur procenttalen varierar mellan undersökningsåren. 28 Uppgifterna avseende lämnade svar i undersökningen är hämtade ur NTU 2009, Om utsatthet, trygghet och förtroende, Rapport 2010:2, Brå, s. 36 ff. och 92. Tabell 9 Typ av brottsplats 2005-2008 enligt NTU (insamling). Andel av totalt antal sexualbrott, i procent På uppföljningsfrågor angående relationen mellan offer och gär- ningsman svarade de drabbade för av händelserna som ägde rum att gärningsmannen var helt okänd medan gärningsmannen var bekant i av händelserna och när- stående i . Procenttalen överensstämmer i stort med dem från föregående år, se tabell 10. Tabell 10 Relationen till gärningsmannen 2005-2008 enligt NTU (insamling). Andel av totalt antal sexualbrott, i procent Eftersom resultatet av NTU avser de tillfrågades erfarenheter, upplevelser och egna bedömningar bör man utgå från att det finns skillnader mellan den faktiska och uppgivna utsattheten. Svaren är beroende av de tillfrågades vilja att berätta. Att berätta om sexualbrott kan upplevas som särskilt känsligt när händelserna in- träffat och kanske i en nära relation som fortfarande pågår. Det innebär att de redovisade uppgifterna med stor sannolikhet är en underskattning av den faktiska utsattheten för sexualbrott. Vidare finns det felkällor i att de tillfrågade svarar fel. T.ex. kan socialt önskvärda svar ges som att ett brott är anmält till polisen eller så kan händelser förträngas, glömmas bort eller placeras fel i tiden. Det är tänkbart att en händelse som inte är att definiera som en brottslig gärning uppfattas så av den tillfrågade. Även det omvända kan förekomma, det vill säga att den tillfrågade har varit utsatt för en brottslig handling men inte själv definierat händelsen som ett brott. Också felkällor hänförliga till undersökningens metod finns som påverkar tillförlitligheten av resultaten i sådana här urvals- undersökningar. Förutsättningarna för undersökningen är därför sådana att det inte är lämpligt att direkt jämföra nivåer av utsatthet eller antalet uppskattade händelser i NTU med kriminalstatistiken. Som tidigare redovisats är det huvudsakliga syftet med undersök- ningarna att använda dem för en jämförelse med kriminalstatistiken avseende brottslighetens utveckling.29 3.4Den särskilda kartläggningen av våldtäktsutvecklingen Som nämnts inledningsvis i detta kapitel har Brå gjort en fördjupad analys av de , 2000, 2004 och 2006 polisanmäla våldtäkterna mot personer . Kartläggningen har redovisats genom dels rapporten 2005:7 Våldtäkt – en kartläggning av polisanmälda våldtäkter, dels den uppföljande rapporten 2008:13 Våldtäkt mot personer – Utvecklingen – 2006. Förutom fullbordade våldtäkter studerades i den senare rapporten även de anmälda våldtäktsförsöken I den följande redogörelsens för kartläggningen är det denna senare – och upp- följande – rapporten som uppgifterna är hämtade ur. Undersökningens övergripande syfte var att studera föränd- ringar i brottsstrukturen av polisanmälda fall av våldtäkt och våld- täktsförsök . Följande två frågeställ- ningar låg till grund för analysen. 1.Givet den stora ökningen av polisanmälda våldtäkter – vilka typer av våldtäkter har blivit fler? Har vissa omständigheter kring brotten blivit vanligare än andra? Går det att urskilja en trend från den förändring som kan tillskrivas lagändringen ? 2.Vad säger resultaten om en eventuell ökning av den faktiska våldtäktsbrottsligheten respektive av anmälningsbenägen- heten? a. s. 20 ff. och 38. Underlaget för studien var fritexterna från polisanmälningarna kompletterade med information från första förhöret med målsäg- anden. Information om ett antal olika aspekter av varje händelse har granskats och kodats, t.ex. relationen mellan offret och gär- ningsmannen, mötesplatsen före brottet, brottsplatsen, graden av brukat våld, omfattningen av fysiska skador, tidpunkt för anmälan, offrets och gärningsmannens ålder och kön och huruvida det rörde sig om ett överfall eller inte. I rapporten pekas på att det är viktigt att komma ihåg att det är offrens subjektiva upplevelser och polisens (också till viss del subjektiva) sätt att ta emot, bedöma och registrera uppgifterna som utgör det analyserande datamaterialet. Således är det inte brott i juridisk mening som studerats och det kan förutsättas att en del händelser i ett senare skede kommit att avskrivas som icke brott eller omrubricerats. Likaså har i en del av de fall där åtal sedermera väckts åtalet ogillats. Brå anger i rapporten att det inte är sannolikt att den dryga fördubbling som skett av polisanmälda våldtäkter direkt återspeglar en faktisk förändring i våldtäktsbrotts- ligheten. I stället kan man enligt rapporten förvänta sig att den intensiva kvinnovåldsdebatt och de ändringar i sexualbrottslag- stiftningen som har skett har förändrat attityden till sexuella övergrepp mot en lägre tolerans och en högre anmälningsbenägen- het. Vidare anges att den nya sexualbrottslagstiftningen även har haft en mera direkt inverkan på antalet anmälningar.30 En kort genomgång görs i rapporten av vilka strukturella för- ändringar som, enligt befintlig forskning och teoribildning, kan tänkas inverka på att våldtäktsbrottsligheten ökar eller minskar. Enligt Brå visar den övervägande delen av forskningen en gynnsam, förebyggande effekt av ökad socioekonomisk jämställdhet när det gäller våldtäkt – åtminstone i ett längre perspektiv. Stämmer detta antagande bör vi, enligt Brå, mot bakgrund av en period av ökande jämställdhet mellan kvinnor och män, framför allt , rimligen inte se någon dramatisk ökning av den faktiska våldtäktsbrottsligheten . I motsatt riktning pekar dock enligt Brå att alkoholkonsumtionen och Internetanvändandet ökat bland befolkningen. Brå ser det därför som möjligt att kvinno- våldsdebatten samt en ökad jämställdhet förebygger vissa fall av våldtäkt medan den förändrade tillfällesstrukturen, med en större 30 Våldtäkt mot personer – Utvecklingen – 2006, Rapport 2008:13, Brå, s. 7. möjlighet till tillfälliga möten genom ett utökat nöjeslivsutbud och ett ökat Internetanvändande, kan ha lett till att andra typer av våld- täkter har blivit fler.31 Kartläggningen avser de relativa förändringarna i omständig- heter hos brottsligheten eller förändringar i själva brottsstrukturen Fyra särskilt uppmärksammade typer av våldtäkter – överfallsvåldtäkter, våldtäkter med flera gärningsmän, våldtäkter i nära relationer samt nöjeslivsrelaterade våldtäkter – lyfts därvid fram. Samtliga typer har ökat i absoluta tal. I relativa tal har anmäl- ningarna av överfallsvåldtäkter minskat från år . Med begreppet våldtäkt med flera gärningsmän avses i kart- läggningen ett övergrepp där flera personer har medverkat i övergreppet men inte nödvändigtvis och inte heller på så sätt att samtliga skulle göra sig skyldiga till våldtäkt i lagens mening. Anmälningarna av våldtäkter med flera gärningsmän har ökat och uppskattningsvis fyrdubblats . Bara skedde en fördubbling. ut- gjorde denna kategori av våldtäkt av våldtäkterna och . Anmälningar av våldtäkt i nära relation utgjorde 29 pro- cent av totala antalet medan andelen hade sjunkit till . Med nöjeslivsrelaterade våldtäkter avses i kartläggningen sådana som föregåtts av att offret och gärningsmannen mötts i någon nöjeslivslokal. Antalet anmälningar av denna typ har drygt för- dubblats men andelen i förhållande till samtliga an- mälningar är oförändrad jämfört med , . Av analysen framgår att den ökning som skett av anmälda våldtäkter framför allt avser mindre grova våldtäkter i termer av bruket av våld, vapen och förekomsten av skador hos offret. Vidare har antalet fall med flera gärningsmän ökat, liksom de fall där offer och gärningsman är obekanta eller mycket ytligt bekanta. I den första kartläggningen antogs att lagändringen fått till effekt att brott som tidigare rubricerats som sexuellt tvång eller försök till våldtäkt i högre grad skulle rubriceras som full- bordade våldtäkter och att detta bidragit till den stora ökningen i polisanmälningar.32 rapport anges att den utvidgning av a. s. 13 ff. 32Våldtäkt – en kartläggning av polisanmälda våldtäkter, Rapport 2005:7, Brå, s. 51. våldtäktsdefinitionen som skett genom lagändringen bi- dragit till en ytterligare ökning av våldtäktsanmälningarna medan fall av sexuellt utnyttjande och tvång minskat . Att den relativa ökningen av andelen fall med berusade/drog- påverkade offer och av nöjeslivsrelaterade våldtäkter endast varit marginell strider dock enligt rapporten mot lagändringens förväntade effekt. En förklaring till att ökningen inte är större är enligt rapporten att våldtäkter där offret varit berusad antas ha ett särskilt om- fattande mörkertal.33 Förklaringen till den markanta ökningen av våldtäktsanmäl- ningar är enligt rapporten en förhöjd anmälnings- benägenhet av framför allt mindre grova våldtäkter av obekanta eller ytligt bekanta gärningsmän. Detta är brott som tidigare kan ha bagatelliserats men tolereras i mindre utsträckning. En samtidig faktisk ökning av vissa våldtäktstyper ses dock som sannolik enligt rapporten. Ett ökat nöjeslivsutbud och ökat Internetanvändande innebär en förändrad tillfällesstruktur för sexualbrott. Dessutom kan en förändrad livsstil hos kvinnorna, innebärande att denna allt- mer liknar männens, ha lett till en högre risk för vissa typer av våld- täkt. I rapporten anges att mot bakgrund av att både den ökade an- mälningsbenägenheten och en faktisk ökning troligen kan hänföras till liknande typ av våldtäkter, de mellan ytligt bekanta eller helt obekanta, är den dryga fördubblingen av samtliga anmälningar av våldtäkt inte överraskande.34 33Våldtäkt mot personer – Utvecklingen – 2006, Rapport 2008:13, Brå, s. 60. a. s. 60 ff. 4Studier m.m. med sexualbrottslagstiftningen i fokus Sexualbrottslagstiftningen och reform har varit föremål för olika typer av studier och kartläggningar utförda av myndigheter, organisationer eller andra aktörer. Studiernas syfte har varit skiftande, så som att ge en bild av det aktuella rättsläget eller opinionsbild- ande. I det följande ges en kortare redogörelse för ett urval av studier m.m. som genomförts sexualbrottsreform. När det särskilt gäller frågan om en s.k. samtyckesreglering ska införas i svensk rätt ska det strykas under att flera aktörer, i olika samman- hang, har uppmärksammat den frågan . Vår avsikt har dock inte varit att lämna någon uttömmande redogörelse för debatt- inläggen eller den opinionsbildande verksamhet som har bedrivits i frågan. Vårt urval i den delen består i stället av de arbeten där en särskild analys har gjorts i frågan. 4.2Åklagarmyndighetens studier och kartläggningar Inom och under riksåklagaren finns tre s.k. Utvecklingscentrum, vilka är lokaliserade till , och . Varje centrum leds av en överåklagare och har getts ansvar för olika brottsområden. Inom sina respektive ansvarsområden har centrumen till uppgift att bl.a. arbeta med metodutveckling, kunskapsuppbyggnad och samverkan med andra myndigheter. Utvecklingscentrum ansvarar bl.a. för frågor om sexual- brott. I syfte att sprida kunskaper, analysera rättsläget och ta fram rikt- linjer kring reform av sexualbrottslagstiftningen har Utveck- lingscentrum gett ut olika rättspromemorior och rapporter Studier m.m. med sexualbrottslagstiftningen i fokus Landets åklagarkammare har till Utvecklingscentrum skickat in domar med brottsdatum och till och med där åtal väckts för sexualbrott enligt 6 kap. 1–5 §§ . Insamlandet gick till på det sättet att dels riktades en allmän begäran till samtliga åklagarkamrar om att få del av domar avseende hela perioden, dels beställdes specifika avgöranden med stöd av registeruppgifter om samtliga åklagarkamrars ärendenummer avseende brottsmisstankar med vissa brottskoder med brottsdatum i perioden –28 feb- ruari 2006. En första praxisöversikt gavs ut , genom rätts- promemorian 2005:6 Den nya sexualbrottslagstiftningen – en första praxisöversikt. I den refereras kort de domar avseende våldtäkt, grov våldtäkt, sexuellt tvång, våldtäkt mot barn och sexuellt utnyttjande av barn som kommit in till utvecklingscentrumet. Med de insamlade domarna som underlag gjorde Utvecklings- centrum sedan en fördjupad uppföljning av den nya lag- stiftningen. Uppföljningen skedde i två delar. Den första avsåg tillämpningen av den nya lagstiftningen med avseende på gränsdrag- ningen mellan våldtäkt och grov våldtäkt respektive våldtäkt mot barn och sexuellt utnyttjande av barn. Analysen utfördes av numera jur. kand. och inom ramen för juris kandidatprogrammet vid vid och publicerades i form av en studentuppsats med rubriken – Grov våldtäkt, Våldtäkt mot barn – Sexuellt utnyttjande av barn – En uppsats baserad på 107 domstolsavgöranden. I uppsatsen refereras och analyseras av- görandena. Den andra delen av uppföljningen avsåg en kartläggning av domstolarnas bevisvärdering i sexualmål och publicerades genom rättspromemorian 2007:13 Domstolarnas bevisvärdering i sexualmål – en kartläggning. Syftet med projektet var därvid att beträffande de 289 inhämtade lagakraftvunna domarna kartlägga dom- stolarnas bevisvärdering, hur åklagarnas gärningsbeskrivning behand- lats, i vilken mån åtalen ogillats samt undersöka vilken bevisning som krävts för att bifalla åtalet respektive vilken bevisning som inte ansetts tillräcklig då åtalet ogillats. De 289 domarna innehöll totalt 372 åtalspunkter. En del av åtals- punkterna innefattade åtal för mer än en gärning. Domarna granskades utifrån en särskilt framtagen granskningsmall. Resultatet presenteras i ett stort antal tabeller i promemorian. Studier m.m. med sexualbrottslagstiftningen i fokus gifter kan nämnas. De flesta målsäganden i åtalspunkterna var kvinnor (i 348 av de 372 åtalspunkterna). Många av de tilltalade var unga, i av fallen var för gärningen. I samtliga åtalspunkter utom en var den tilltalade en man. Ett förhållandevis stort antal av åtalspunkterna hade ogillats. av åtalen som avsåg våldtäkt och av dem som avsåg grov våldtäkt hade ogillats. Såvitt avser åtalen för våldtäkt mot barn hade av åtalen ogillats. Av de övriga åtalspunkterna gällande våldtäkt mot barn, vilka helt eller delvis hade bifallits, hade rubricerats som våldtäkt mot barn och som sexuellt utnyttjande av barn. En granskning av samtliga åtal som hade ogillats visade att det i av fallen berodde på att brottet på objektiva grunder inte var styrkt. I promemorian anges vidare att en slutsats av granskningen är att endast målsägandens uppgifter inte är till- räckliga för fällande dom då ord står mot ord men att andra gene- rella slutsatser om vilken bevisning domstolarna kräver för fällande dom är svårare att dra. driver den globala mot kvinnor. Inom ramen för kampanjen har olika undersökningar gjorts och rapporter tagits fram som fokuserar på olika aspekter av könsbaserat våld. Således publicerade den svenska sektionen av resultaten av en attityd- undersökning om våldtäkt.1 Undersökningen utgjordes av 2 600 enkät- svar, vilka hade hämtats in i olika svenska städer. Undersökningen gör inte anspråk på att vara vetenskaplig och några särskilda urvalsmetoder användes inte heller när uppgifterna hämtades in. Enligt rapporten ger den trots detta ändå en tydlig fingervisning om de attityder om våldtäkt som finns i samhället. Sammanfattningsvis gav undersökningen följande resultat. 96 pro- cent av de tillfrågade tyckte att våldtäkt är ett stort eller ett ganska stort problem i . Angående förtroendet för rättsväsendet och våldtäktsoffers möjlighet att få rättvisa ansåg av de svarande att de hyser litet förtroende, eller inget förtroende alls. av de svarande tyckte att kvinnan har ett an- svar vid våldtäkt om hon klär sig utmanande. 1 Var går gränsen? En attitydundersökning om våldtäkt. Studier m.m. med sexualbrottslagstiftningen i fokus eller hånglat med mannen före våldtäkt ansåg omkring en fjärdedel av de svarande att kvinnan har ett ansvar. Vidare tyckte var femte svarande att kvinnan har ett ansvar om hon inte gör fysiskt mot- stånd och skriker. Lika många tyckte att kvinnan har ett ansvar om hon är påverkad av alkohol eller droger. av de svarande tyckte att det var förmildrande för gärningsmannen om han och våldtäktsoffret hade ett fast förhållande. Det fanns stora skillnader i svar beroende på ålder hos den svar- ande. Således tyckte de i ålderskategorin 15–i stor utsträck- ning att kvinnan i någon grad har ett ansvar för våldtäkten om hon betett sig på ett visst sätt före eller under våldtäkten. Vidare var personer mest benägna att tycka att kvinnor har ett eget ansvar för våldtäkt och att det finns förmildrande omstän- digheter för gärningsmannen om denne hade ett stadigt förhållande till offret eller de tidigare haft sex med varandra. Det fanns också en skillnad i hur män respektive kvinnor svarade.