sou · GYB371 · 2010-10-27 00:00:00 — Därtill kommer att det är oklart hur den faktiska brottsligheten ser ut. Det är därför svårt att ta ställning till frågan om lagstiftarens syfte med reformen i denna del – att tillämpningsområdet för det grova brottet ska utvidgas något – har uppfyllts. Frågan kan lämpligen följas upp framöver, t.ex. genom en praxisgenomgång inom ramen för arbetet vid Utvecklingscentrum . Det kan även i utbildningssammanhang inom rättsväsendet finnas skäl att särskilt belysa frågan om gradindelningen av våld- täktsbrottet. Genom reform avsåg lagstiftaren att tillämpningsområdet för det grova våldtäktsbrottet skulle utvidgas något. hade också lagt fram ett sådant förslag och flera remiss- instanser hade delat den bedömningen. Kommitténs förslag var dock något annorlunda utformat än det som slutligen antogs. De försvårande omständigheter som anges i bestämmelsen är endast att se som exempel på omständigheter som kan medföra att våld- täktsbrottet bedöms som grovt. Enligt bestämmelsen ska särskilt beaktas om våldet eller hotet varit av särskilt allvarlig art eller om fler än en förgripit sig på offret eller på annat sätt deltagit i över- greppet eller om gärningsmannen med hänsyn till tillvägagångs- sättet eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Den officiella kriminalstatistiken avseende lagföringsbeslut redovisar antalet beslut om fällande domar i tingsrätt, utfärdade strafföre- läggande och meddelade åtalsunderlåtelser. Det som redovisas är huvudbrottet i en lagföring. För det fall en person lagförs för mer än en typ av brott är det således endast lagföringen för den svåraste brottstypen som redovisas. Med tanke på att grov våldtäkt är ett allvarligt brott med ett straffminimum kan antas att stati- Våldtäkt och sexuellt tvång – gränsdragningar och gradindelningar stiken ger en mer rättvisande bild av lagföringsbesluten avseende det brottet jämfört med lagföringar för ett väsentligen lindrigare brott, t.ex. stöld. Antalet lagföringsbeslut avseende våldtäkt och grov våldtäkt är följande. Tabell 1 a Antalet lagföringsbeslut med våldtäkt eller grov våldtäkt som huvudbrott. Även procentandelen grova brott av samtliga våldtäktsbrott 1 § 1–3 st., 1 § 4 st., Andel grova brott, Enligt kriminalstatistiken har andelen lagföringsbeslut för brottet grov våldtäkt i förhållande till våldtäktsbrottet sjunkit. Åren före reformen och även har antalet lag- föringar för grova brott varit omkring 30 . Eftersom antalet lagföringar för brott av normalgraden har ökat har andelen grova brott av det totala antalet våldtäktsbrott – trots att de alltså har varit ungefär lika många – dock sjunkit. En tydlig nedgång av antalet lagföringar skedde till 14 respektive 17 lagföringar för att uppgå till 26. Görs en jämförelse med den officiella kriminalstatistiken avseende antalet brott enligt dessa lagrum i lagföringarna är trenden den samma. Således var det en tydlig nedgång av antalet grova brott . Vidare har det efter reformen jämfört med före skett en minskning i andelen lagföringar för grov våldtäkt i förhållande till våldtäkt av normalgraden. Våldtäkt och sexuellt tvång – gränsdragningar och gradindelningar SOU 2010:71 Antalet fall av våldtäkt och grov våldtäkt i lagföringarna. procentandelen grova brott av samtliga våldtäktsbrott 1 § 1–3 st., 1 § 4 st., Andel grova brott, Bilden i övrigt av rättsläget. Synpunkter vid samråd, underrättspraxis m.m. Det finns ingen refererad praxis reform som gäller gränsdragningen mellan våldtäkt och grov våldtäkt. Vid samråden har det från några åklagare sagts att man upplevt att det inte har skett någon förskjutning i avgränsningen sedan reformen. Särskilt har det då påpekats att det uppfattas som oklart vad som egentligen gäller när det varit flera gärningsmän som har förgripit sig på samma offer i en följd. I övrigt har inga särskilda synpunkter framkommit på gränsdragningen. I den särskilda genomgång av hovrättspraxis som vi har gjort var brottet våldtäkt aktuellt i 101 domar och grov våldtäkt i åtta domar. I de domar där grov våldtäkt före- kommit har grunden för att gärningen bedömdes som grov i fyra av fallen varit att det varit fler än en gärningsman. I två av dessa fallen förgrep sig gärningsmännen på offret i en följd efter varandra och i ett av fallen rörde det sig om att en person utförde en sexuell hand- ling med hjälp av två andra personer. I det fjärde fallet var det fråga om två gärningsmän som var och en utförde samlag och andra sexuella handlingar i en följd som de hjälptes åt att hålla fast målsäganden. I ett av de andra fallen var grunden en hög ålder – – hos målsäganden i förening med ett långt händelseförlopp och intrång i bostad. Ett utdraget händelseförlopp samt strypgrepp och dödsångest hos målsäganden var grunden för att bedöma våld- täkten som grov i ett annat fall. I det sjunde fallet var grunden den att gärningsmannen utsatt målsäganden för risk för HIV-smitta. 14 Statistik avseende samtliga brott i lagföringarna finns tillgänglig . Våldtäkt och sexuellt tvång – gränsdragningar och gradindelningar det åttonde fallet hade åklagaren yrkat ansvar för grovt brott med hän- visning till våldets natur men åtalet ogillades helt. Inte i någon av domarna i den särskilda praxisgenomgången där gärningen bedömdes som grovt brott går det att utläsa någon tvek- samhet från domstolens sida hur gärningen i det enskilda fallet skulle rubriceras. Inte heller bland de fall där rubriceringen blev våldtäkt (av normalgraden) går det av domskälen att utläsa att domstolarna fann svårigheter i gränsdragningen mot det grova brottet. Denna bild från den särskilda praxisgenomgången överensstämmer för övrigt helt med den vi fått av rättstillämpningen generellt sedan 2005 års reform när vi studerat underrättsdomar från också andra tidpunkter än . När det sedan gäller frågan om utvidgningen av det grova brottet har fått något genomslag i praxis finns det ett par domar från vår särskilda praxisgenomgång som är av intresse. I ett avgörande hade två gärningsmän deltagit i övergreppet. Den ene hade hjälpt till att hålla målsäganden för att den andre skulle kunna genomföra ett samlag. Gärningsmännen var okända för målsäganden, övergreppet skedde utomhus och det våld som användes för att betvinga måls- äganden var tämligen omfattande. Åtalet avsåg brott av normal- graden och av domen framgår inte huruvida frågan om brottet skulle bedömas som grovt varit uppe till behandling vid domstolsförhand- lingarna. Straffvärdet av gärningen bedömdes för var och en av gärningsmännen motsvara fängelse och , vilket är högt för ett brott av normalgraden. I ett annat fall, i vilket det övervägdes huruvida gärningen utgjorde ett brott av normalgraden eller ett grovt, hade gärningsmannen lurat sig in hos en 91-årig kvinna och fört upp ett finger i hennes slida. Gärningsmannen hade använt våld av lindrigare slag och kvinnan hade vissa avvärjningsskador. Tingsrätten bedömde gärningen som grovt brott. Hovrätten rubri- cerade dock gärningen som brott av normalgraden. Straffvärdet av gärningen samt ett fall av sexuellt ofredande bedömdes motsvara fängelse enligt hovrätten. Bedömningen är att jämföra med den som gjordes i det fall vi nämnt som avsåg en 81-årig måls- ägande. Där hade gärningsmannen smugit sig in hos den sovande äldre kvinnan och med sin penis berört kvinnans slidmynning och analöppning. På grund av målsägandens motstånd lyckades han inte penetrera henne. Målsägandens ålder var i det fallet en viktig faktor för rubriceringen av gärningen. Våldtäkt och sexuellt tvång – gränsdragningar och gradindelningar Det kan konstateras att den årliga ökning som skett i fråga om lagföringar för våldtäkt av normalgraden inte gäller för det grova brottet. Tvärtom har det skett en minsk- ning av lagförda grova brott såväl i absoluta som i relativa tal. Den tydliga minskning som skedde är sär- skilt anmärkningsvärd. Någon statistisk förklaring till att det då skedde ungefär en halvering av antalet fall i förhållande finns inte. Eftersom det kunnat konstateras att de ökade anmälningarna av våldtäkter som skett framför allt avser mindre grova våldtäkter i bruket av våld, vapen och förekomsten av skador hos offret15 är det i och för sig inte särskilt anmärkningsvärt att de grova brotten i viss mån minskar relativt sett. En minskning i absoluta tal kan dock inte förklaras av en sådan brottsutveckling. Därtill kommer att det även har konsta- terats att kategorin våldtäkter med flera gärningsmän har ökat i absoluta tal –2006. De gärningarna är sådana att de typiskt sett bör bedömas som grova brott och skulle då påverka det statistiska utfallet. Även om det i sammanhanget i viss mån måste beaktas den osäkerhet som den officiella kriminalstatistiken innehåller till följd av att den enbart grundar sig på avgöranden i första instans och inte tar hänsyn till en prövning i högre rätt överensstämmer den bild statistiken ger över hur vanligt förekommande lagföringar för grova brott är med den vi fått vid vår praxisgenomgång. Av domarna som vi gått igenom utgjorde de grova våldtäkterna således av det totala antalet våldtäktsdomar. Mot bakgrund av den ändring som gjorts av rekvisiten för grovt brott genom reformen för att utvidga tillämpningsområdet för grov våldtäkt är dessa erfarenheter överraskande. Även om det inte är möjligt att enbart med ledning av kriminalstatistiken dra några säkra slutsatser, skulle erfarenheterna från lagföringsstatistiken kunna tyda på att syftet med reformen i nämnda avseende inte har uppfyllts. För en sådan slutsats talar även i viss mån de signaler vid samråden som har kommit om att man upplever det som osäkert att utvidgningen av det grova brottet har fått genomslag. Det ska emellertid understrykas att det inte var en generell uppfattning bland åklagare att utvidgningen inte fått genom- 15 Se Våldtäkt mot personer – Utvecklingen –2006, Rapport 2008:13, Brå. Våldtäkt och sexuellt tvång – gränsdragningar och gradindelningar slag och att det från flera håll inte fanns några synpunkter på rätts- tillämpningen i denna del. Hur kan denna bild av rättstillämpningen som främst lagförings- statistiken ger förklaras? Vid vår genomgång av praxis har vi gene- rellt sett inte funnit något anmärkningsvärt i hur domstolarna har resonerat i själva gränsdragningsfrågan. Just när det gäller omständig- heten att flera personer deltagit i en våldtäkt som grund för att bedöma en gärning som grovt brott är det vår bild av de domar vi gått igenom att detta generellt sett har fått det genomslag som avsågs reform. Det bör också framhållas att för den som inte har följt huvudförhandlingen i ett mål utgör domen inte alltid ett tillräckligt underlag för att göra några mer säkra slutsatser kring just vilken nivå ett tvång legat på eller om gärningsmannen annars uppfyller rekvisitet särskild hänsynslöshet eller råhet. Därför är det på det underlag domarna från praxisgenomgången utgör svårt att uttala sig i frågan om kraven i fråga om brottets svårhet för att komma i fråga för att bedömas som grovt har sänkts efter reformen jämfört med före. Det finns dock heller inget som talar emot att så inte har skett. I något fall som vi har studerat är det vår bedömning att det för domstolen dock torde ha legat nära till hands att bedöma gärningen som grov våldtäkt men att domstolen varit förhindrad till detta mot bakgrund av hur åtalet formulerats och vad som tagits upp vid huvudförhandlingen. Det ska här understrykas att vi utifrån hur domstolarna uttalat sig i domskälen inte har bedömt det som ett generellt problem att det från åklagarnas sida sker en för lindrig bedömning av hur våldtäktsbrott bör bedömas. Erfarenheten från genomgången av olika domar är vidare den att det är vanligt att domstolen delar åklagarens bedömning av om en gärning ska rubri- ceras som våldtäkt eller grov våldtäkt. Således går den låga andelen lagföringar för grov våldtäkt inte att förklara med att domstolarna skulle ha intagit en strängare attityd till att rubricera en våldtäkt som grov. Vi har således inte funnit någon rimlig förklaring till varför lag- föringsfrekvensen avseende de grova våldtäkterna ser ut som den gör reform. Det bör understrykas att avsikten med lagändringarna genom reform var att utvidga tillämpnings- området något. Någon mer regelmässig uppgradering av våldtäkts- brottens svårhet i det fall någon försvårande omständighet före- kommit har det således aldrig varit fråga om. Eftersom straffminimum för det grova brottet är fängelse talar också den abstrakta Våldtäkt och sexuellt tvång – gränsdragningar och gradindelningar straffskalan för brottet för att det krävs något särskilt för att be- döma en våldtäkt som grov. Just omständigheten att lagföringarna för det grova brottet även har varit sällsynt förekommande relativt sett gör det svårt att dra några mer direkta slutsatser kring rättsutvecklingen . Även om vår utvärdering visar att det har skett en minskning i absoluta tal kan inte bortses från att detta kan hänföras till tillfälliga omständigheter. Kanske skedde det också färre anmälningar för grova brott de åren, vilket självklart får återverk- ningar på lagföringsstatistiken. Kanske begicks det till och med färre grova våldtäkter dessa åren. För det fall den faktiska brottsligheten avseende grov våldtäkt skulle ha minskat skulle detta givetvis ut- göra en framgång för reformen. Då sexualbrottsligheten kännetecknas av ett stort mörkertal är det dock omöjligt att undersöka närmare hur det förhåller sig med den saken. Som vi strax återkommer till skedde det en minskning jämfört före av antalet lagförda fall av mindre grov våldtäkt som de grova brotten ökade något. Detta skulle kunna åberopas till stöd för att en förskjutning direkt efter reformens ikraftträdande skett i riktning mot fler lagförda grova brott men att effekten därefter avtagit något. Vår slutsats blir att vi bedömer det som något tidigt att lämna något klart uttalande kring om lagstiftarens syfte med reformen i denna del har uppfyllts. I sammanhanget vill vi dock framhålla att inget vid granskningen av domar och domskäl i vår praxisgenom- gång talar emot att tillämpningsområdet har utvidgats något. Frågan kan lämpligen följas upp framöver, t.ex. genom en praxisgenom- gång inom ramen för arbetet vid Utveck- lingscentrum . Det kan även i utbildningssammanhang inom rättsväsendet finnas skäl att särskilt belysa frågan om gradindelningen av våldtäktsbrottet. 9.4.2Ansvar för våldtäkt enligt en lindrigare straffskala Bedömning: Tillämpningen av den lindrigare straffskalan för våldtäkt enligt 6 kap. 1 § tredje stycket fungerar generellt på det sätt som förutsatts i förarbetena till reform. Våldtäkt och sexuellt tvång – gränsdragningar och gradindelningar Möjligheten att döma för våldtäkt enligt en lindrigare straffskala behölls i den reformerade våldtäktslagstiftningen. Avsikten var inte att få till stånd någon mildare straffvärdebedömning än vad som gällde före reformen. Regeringen underströk i propositionen att bestäm- melsen även fortsättningsvis skulle tillämpas med restriktivitet.16 Förutsättningarna för att använda den lindrigare straffskalan är att brottet med hänsyn till omständigheterna vid brottet är att anse som mindre grovt. Våldtäktsbrottet är i strikt straffrättslig mening gradindelat i två nivåer; våldtäkt och grov våldtäkt. Genom att tre olika straffskalor används i 6 kap. 1 § – en för grov våldtäkt, en för våld- täkt enligt första och andra styckena och en för våldtäkt enligt tredje stycket – kan våldtäktsbrottet emellertid i praktiken sägas vara upp- delat i tre nivåer. Även om mindre grov våldtäkt inte finns som brottsbenämning används uttrycket således ändå i vissa samman- hang för att beskriva ett våldtäktsbrott som bedöms enligt tredje stycket. Vi använder oss av begreppet mindre grov våldtäkt för att klargöra fördelningen mellan våldtäktsbrott som inte är grova. I förhållande till mindre grov våldtäkt benämns våldtäkt enligt första och andra styckena i 1 § av oss som våldtäkt av normalgraden. Av särskilt framtagen statistik från fram- går att lagföringarna för våldtäkt enligt första–tredje styckena i 6 kap. 1 § fördelas enligt följande. 16 A. prop. Våldtäkt och sexuellt tvång – gränsdragningar och gradindelningar Tabell 2 Antalet lagföringsbeslut med våldtäkt (exklusive grov våldtäkt) som huvudbrott uppdelat på de olika straffskalorna. Även procentandelen s.k. mindre grova våldtäktsbrott av samtliga våldtäktsbrott som inte är grova 1 § 1–2 st. 1 § 3 st. (s.k. mindre Andel mindre grova brott, Enligt kriminalstatistiken har det varit färre lagföringar för mindre grov våldtäkt efter reformen 2005 jämfört med före. Särskilt stor var minskningen . har andelen mindre grova brott i förhållande till samtliga våldtäktsbrott enligt första– tredje styckena i 6 kap. 1 § varit . Bilden i övrigt av rättsläget. Synpunkter vid samråd, underrättspraxis m.m. Frågan om en gärning var att bedöma som mindre grov våldtäkt var uppe till bedömning i avgörandet NJA 2008 s. 482 I. Högsta dom- stolen bedömde en gärning bestående i att gärningsmannen fört upp sina fingrar i målsägandens slida när hon sov som en mindre grov våldtäkt. Motsvarande bedömning gjordes i notisfallet NJA 2008 N 61. Omständigheterna i de båda fallen var likartade.17 Frågan om en våldtäktsgärning är att bedöma som mindre grov eller av normalgraden har även prövats i ett par refererade hovrätts- avgöranden; se främst RH 2008:6 och 2008:4118 men även RH 2006:86, 2006:99 och 2010:6. Vid ett av våra samråd framkom att i granskningen av sexualbrotts- domar i det bevisvärderingsprojekt som genomfördes vid Åklagar- 17Se vår praxissammanställning, bilaga 2. 18Se vår praxissammanställning, bilaga 2. Våldtäkt och sexuellt tvång – gränsdragningar och gradindelningar myndigheten , och som mynnade ut i Rättspromemorian 2007:13, kunde två typfall av gärningar ur- skiljas bland dem som bedömdes som mindre grova våldtäkter. Ett typfall var att målsäganden sovit men vaknat upp när gärnings- mannen påbörjat en sexuell handling och handlingen då avbrutits när målsäganden gett uttryck för att inte tillåta handlingen. Ett annat typfall var att en från början frivillig sexuell handling gått över gränsen för vad målsäganden föreställt sig från början och måls- äganden därför inte velat fortsätta. Uppfattningen vid samråden har varit att det inte har skett någon utvidgning av tillämpningsområdet för det mindre grova brottet genom reformen. I den hovrättspraxis som vi gått igenom prövades åtal för våldtäkt (som inte var grov) i 100 domar.19 I av domarna ogillades åtalet. Bland de ungefär 75 domar som åtalet bifölls i dömdes det i fem fall till ansvar enligt den lindrigare straffskalan. Andelen mindre grova våldtäkter i förhållande till samtliga våldtäkter som inte är grova av de genomgångna domarna överensstämmer därmed med den bild som kriminalstatistiken ger av tillämpningen av den lindrigare straffskalan. Såvitt avser själva våldtäktsgärningarna i dessa fem domar kan konstateras att det i fyra fall var fråga om en målsägande som inledningsvis sov men vaknade upp och protesterade mot den sexuella handlingen och att det i ett fall var fråga om ett ofrivilligt analt samlag som genomfördes efter ett frivilligt vaginalt samlag. Den lindrigare straffskalan för våldtäktsbrott i 6 kap. 1 § tredje stycket fördes över till den nya lagstiftningen med påpekandet att den även fortsättningsvis skulle tillämpas med re- striktivitet.20 Vår bedömning efter genomförd utvärdering av tillämp- ningen av våldtäktsbrottet och avgränsningen av mindre grova brott är att det sker en restriktiv tillämpning av den lindrigare straff- skalan. En jämförelse med statistiken före reformen ger vid handen att tillämpningen av bestämmelsen till och med är mera sällsynt nu än vad den var före reformen. Bland de fall där den lindrigare straff- skalan övervägts tycks domstolarna ha gjort en väl avvägd bedöm- 19I fem av dessa domar prövades mer än en gärning. Våldtäkt och sexuellt tvång – gränsdragningar och gradindelningar ning av omständigheterna vid brottet. Vår slutsats är att tillämp- ningen av den för våldtäkt lindrigare straffskalan generellt sett fungerar på det sätt som förutsatts i förarbetena till reform. 9.5Gradindelningen av brottet sexuellt tvång Bedömning: Med hänsyn till att underlaget för utvärderingen i denna del har varit mycket begränsat är det inte möjligt att dra några säkra slutsatser beträffande frågan om det finns några tillämpningsproblem gällande gradindelningen av brottet sexuellt tvång. Genom reform höjdes straffmaximum för grovt sexuellt tvång som ett led i genomförandet av det inom EU antagna ram- beslutet om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barn- pornografi. Någon generell höjning av straffvärdet för grovt sexuellt tvång var inte avsedd. Även de exempel på omständigheter som ska beaktas vid bedömningen av om ett brott är grovt ändrades genom reformen. I motiven anges dock inte att någon förändring var av- sedd beträffande tillämpningsområdet för det grova brottet. De exempel på omständigheter som gör att ett sexuellt tvång ska be- dömas som grovt är desamma som finns i bestämmelsen om grov våldtäkt. Bilden av rättsläget. Synpunkter vid samråd, underrättspraxis m.m. Vi har tidigare redovisat att brottet sexuellt tvång är sällan före- kommande i lagföringsstatistiken. Det handlar om ett fåtal fall . Eftersom brott av normalgraden och grova brott redovisas gemen- samt i den officiella kriminalstatistiken avseende antalet lagförings- beslut ger den delen av statistiken inte någon ledning i frågan om hur stor del av lagföringarna som avser grovt brott. I statistiken av- seende lagförda brott, som redovisas , finns dock en sådan uppdelning. Med lagförda brott avses samtliga brott som en- skilda individer lagförts för. Dessa bygger på antal brott i lagförings- beslut. har antalet lagförda brott avseende sexuellt tvång, brott av normalgraden respektive grovt brott, varit de följande. SOU 2010:71 Våldtäkt och sexuellt tvång – gränsdragningar och gradindelningar Antalet fall av sexuellt tvång och grovt sexuellt tvång i Inom parentes anges antalet fall där respektive brott utgjorde huvudbrott. ingen särredovisning av brottet av normalgraden och grovt brott 2 § 1–2 st., sexuellt tvång 2 § 3 st., grovt sexuellt tvång 1 (1) 8 (1) 5 (3) 4 (0) 3 (1) Såvitt avser tolkningen av statistiken måste här – liksom i andra fall när det handlar om ett fåtal fall – försiktighet iakttas. Bland domarna i den särskilda genomgång av hovrättspraxis för som vi gjort förekom sexuellt tvång, grovt brott, inte i något fall. Sexuellt tvång, brott av normalgraden, förekom i tre domar. Någon refererad praxis gällande gränsdragningen sexuellt tvång och grovt sexuellt tvång finns inte. Vid samråden har inga syn- punkter framkommit på gränsdragningen. Med hänsyn till att underlaget för utvärderingen har varit mycket begränsat beträffande brottet sexuellt tvång är det inte möjligt att dra några säkra slutsatser gällande frågan om det finns några tillämp- ningsproblem vid gränsdragningen mellan brottet av normalgraden och det grova brottet. Likväl, med den begränsade bild vi har av rättsläget, ska det framhållas att inget talar emot att rättstillämp- ningen fungerar på ett tillfredsställande sätt. Våldtäkt och sexuellt tvång – gränsdragningar och gradindelningar 9.6Gradindelningen av brottet sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning Bedömning: Med hänsyn till att underlaget för utvärderingen har varit mycket begränsat är det inte möjligt att dra några säkra slutsatser beträffande frågan om det finns några tillämpnings- problem beträffande gradindelningen av brottet sexuellt utnytt- jande av person i beroendeställning. Sedan utnyttjandefall som tidigare omfattats av bestämmelsen flyttats över till andra bestämmelser sänktes maximistraffet för det grova brottet i 6 kap. 3 § i förhållande till vad som gällt före reformen.