sou · GXB358 · 2010-01-01 00:00:00 — Vidare föreslår vi att betalningstiden för slutlig skatt förkortas . Vi föreslår generösare regler för anstånd. Anstånd ska beviljas om det är tveksamt hur mycket skatt den skattskyldige kommer att behöva betala. Det ska inte, som , bara gälla när den enskilde begärt omprövning eller överklagat utan i alla fall där den enskilde eller tar initiativ till en nedsättning, t.ex. genom ett ackordsförslag. Vi föreslår också, mot bakgrund av nya borgenärsroll, att verket ska få bevilja anstånd om det är till fördel för det allmänna. Den som begär omprövning av eller överklagar ett skattetillägg får anstånd om han eller hon begär det (automatiskt anstånd). Av rättssäkerhetsskäl föreslår vi att det även ska gälla kontrollavgifter. Vi förslår också att den som har behövt ställa säkerhet för att få anstånd ska få ersättning för kostnaderna om skatten betalas i rätt tid. är det bara den som får bifall till sin talan som kan få ersättning. Utredningens bedömning är att lekmannaledamöterna i skatte- nämnderna inte på ett tillfredsställande sätt bidrar till ökad rättssäkerhet och kvalité i beslutsfattandet. Nämnderna är inte heller en effektiv form för inflytande och insyn i verksamhet. Vi föreslår därför att nämnderna ska avskaffas. Allmänhetens behov av inflytande och insyn i verksamhet ska tillgodoses genom informella organ som t.ex. och regionala företagsråd. Beslut i ärenden som tidigare fattats av skattenämnd, ska i fortsättningen fattas av tjänstemän. Vi föreslår att en särskilt kvalificerad beslutsfattare som inte prövat ärendet ska avgöra tvistiga omprövningsärenden. I övrigt ska reglera vilken beslutsordning som ska gälla. Verket har inom de ramarna goda förutsättningar för att organisera beslutsfattandet så att effektivitet och kvalité främjas. En tid efter det att nämnderna har avskaffats bör en utvärdering göras av hur insyn, inflytande och beslutsfattande fungerar i praktiken. Omprövning på grund av praxis från får inte ompröva en fråga som har avgjorts av allmän förvaltningsdomstol. Om den som beslutet gäller begär omprövning, får dock ompröva ett avgörande från länsrätten eller kammarrätten som avviker från rättstillämpningen i ett senare avgörande från Regeringsrätten. Bakgrunden till undantaget för ny eller ändrad praxis är att den som inte överklagat har möjlighet att vid ändrad praxis få rättelse genom att begära omprövning. För den som överklagat och där domstolens avgörande fått laga kraft innebär dock bestämmelsen om att inte får ompröva en fråga som avgjorts av domstol att det inte finns någon möjlighet att få rättelse. Denna omotiverade skillnad mellan den som överklagat och fått sin fråga prövad av domstol och den som inte överklagat var skälet till att gavs befogenhet att på begäran ompröva beslut av länsrätt och kammarrätt vid ny eller ändrad praxis från Regeringsrätten. medlemskap i innebär att sådana skillnader numer även kan uppkomma när ett avgörande från innebär ny eller ändrad praxis. Den som inte överklagat kan då med hänvisning till avgörandet begära omprövning medan den möjlig- heten är stängd för den som fått sin fråga prövad av domstol. Vi föreslår därför att befogenhet att ompröva domstolsavgöranden även ska omfatta avgöranden som avviker från ny eller ändrad praxis från . Befogenheten ska inte bara gälla avgöranden från länsrätten och kammarrätten utan även Regeringsrätten. Vitesförelägganden ska få överklagas får vitesförelägganden inte överklagas. Det innebär att prövningen av vitesföreläggandet skjuts upp till utdömandet av vitet. Problemet med det är att den som har invändningar mot föreläggandet måste riskera att vitet döms ut för att få det prövat. Vi föreslår därför att vitesförelägganden ska få överklagas. Ett skattebrott leder ofta till att skatt undandras. Om det är den skattskyldige som döms för skattebrottet blir han eller hon ansvarig för skatten i vanlig ordning. Är den skattskyldige en juridisk person kan vidare företrädare göras ansvariga för skatten enligt bestämmelserna om företrädaransvar. Det kan dock i sällsynta fall förekomma att den som döms för skattebrott inte kan göras ansvarig för skatten utan får behålla vinningen av sitt brott. Det är otillfredsställande. Vi föreslår därför en ny form av solidariskt betalningsansvar för den som dömts för skattebrott. Ansvaret ska bara gälla den som har fällts till ansvar för brott enligt skattebrottslagen och som inte annars är eller kan göras ansvarig för den skatt eller avgift som undandragits genom den brottsliga handlingen. Om ett ansvar för hela skulden framstår som oskäligt ska betalningsansvaret beslutas till ett lägre belopp. Det solidariska ansvaret kommer att vara en direkt följd av att en person fällts till ansvar i en avslutad brottmålsprocess. Någon prövning av subjektiva rekvisit eller andra grundläggande förutsätt- ningar liknande den som sker inför ett beslut om företrädaransvar, krävs därför inte när betalningsskyldigheten på grund av brott avgörs. Den skälighetsbedömning som enligt förslaget ska göras vid den efterföljande prövningen av ansvarsbeloppets storlek liknar den som utför i samband med beslut om särskilda avgifter. Mot denna bakgrund föreslås att som första instans får besluta om betalningsansvar på grund av brott. lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter bokföringslagen (1999:1078) lagen (2006:575) om särskild skattekontroll i lagen (1989:479) om ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m. förordning (1977:937) om allmänna förvalt- förvaltningslagen (1986:223) förvaltningsprocesslagen (1971:291) lagen (1990:325) om självdeklaration och taxeringslagen (1956:623) inkomstskattelagen (1999:1229) indrivningslagen lag (1993:891) lagen (2007:592) om kassaregister m.m. lagen (1971:289) om allmänna förvaltnings- lagen (1959:551) om beräkning av pensions- grundande inkomst enligt lagen (1962:381) om lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålders- lagen (2001:1227) om självdeklarationer och mervärdesskattelagen (1994:200) lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror socialavgiftslagen (2000:980) skattebetalningsförordningen (1997:750) skattebetalningslagen (1997:483) lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för lagen (2000:1225)om straff för smuggling taxeringsförordningen (1990:1236) taxeringslagen (1990:324) lagen (1998:514) om särskild skattekontroll av torg- och marknadshandel m.m. lagen (1994:466) om särskilda tvångsåtgärder i uppbördslagen (1953:272) skatteförfarandelag (0000:000) Härigenom föreskrivs följande. Avd. I Innehåll, tillämpningsområde och definitioner 1 § I denna lag finns bestämmelser om förfarandet vid uttag av skatter och avgifter. –lagens tillämpningsområde (2 kap.), –definitioner och förklaringar (3 kap.), –uppgifter som lämnas för någon annans räkning (4 kap.), –uppgiftsskyldiga företrädare (5 kap.), –ombud (6 kap.), –registrering (7 kap.), –preliminärskattesystemets grunder (8 kap.), –godkännande för F-skatt (9 kap.), –skatteavdrag för preliminär skatt (10 kap.), –beräkning av skatteavdrag för preliminär skatt (11 kap.), –skattetabeller (12 kap.), Avd. V Särskild inkomstskatteredovisning – särskild inkomstskatteredovisning (13 kap.), VI Uppgifts- och dokumentationsskyldighet –syftet med kontrolluppgifter (14 kap.), –kontrolluppgift om intäkt i inkomstslaget tjänst (15 kap.), –kontrolluppgift om intäkt och avdrag i inkomstslaget näringsverksamhet (16 kap.), –kontrolluppgift om ränta och annan avkastning på fordrings- rätter (17 kap.), –kontrolluppgift om ränteutgifter (18 kap.), –kontrolluppgift om avkastning på delägarrätter (19 kap.), –kontrolluppgift om avyttring av andelar i investeringsfonder (20 kap.), –kontrolluppgift om avyttring av fordringsrätter och andra delägarrätter än andelar i investeringsfonder (21 kap.), –kontrolluppgift om vissa andra förhållanden (22 kap.), –kontrolluppgift om utländska förhållanden (23 kap.), –bestämmelser för alla kontrolluppgifter (24 kap.), –undantag från kontrolluppgiftsskyldighet (25 kap.), –skattedeklaration (26 kap.), –skalbolagsdeklaration (27 kap.), –preliminär deklaration (28 kap.), –deklarationsskyldighet för inkomst (29 kap.), –vem som är deklarationsskyldig för inkomst (30 kap.), –uppgifter som omfattas av deklarationsskyldigheten för inkomst (31 kap.), – när deklarationsskyldigheten för inkomst ska fullgöras (32 kap.), –särskilda uppgifter (33 kap.), –informationsuppgifter (34 kap.), –periodiska sammanställningar (35 kap.), – anstånd med att deklarera och lämna särskilda uppgifter (36 kap.), –föreläggande (37 kap.), –formkrav för lagens uppgiftsskyldigheter (38 kap.), –dokumentationsskyldighet (39 kap.), Avd. VII Ersättning för kostnader för biträde – ersättning för kostnader för biträde (40 kap.), Avd. VIII Utredning och kontroll – skyldighet att utreda och kommunicera (41 kap.), –revision (42 kap.), –tillsyn över kassaregister och kontrollbesök (43 kap.), –vite (44 kap.), –bevissäkring (45 kap.), –betalningssäkring (46 kap.), Avd. X Undantag från kontroll –handlingar och uppgifter som inte får granskas (47 kap.), Avd. XI Särskilda avgifter –förseningsavgift (48 kap.), –skattetillägg (49 kap.), –kontrollavgift (50 kap.), –befrielse från särskilda avgifter (51 kap.), –beslut om särskilda avgifter (52 kap.), Avd. XII Beslut om skatter och avgifter – beslut om arbetsgivaravgifter, skatteavdrag, mervärdesskatt och punktskatt (53 kap.), – beslut om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta (54 kap.), –beslut om preliminär skatt (55 kap.), –beslut om slutlig skatt (56 kap.), –skönsmässiga beslut om skatt (57 kap.), –beslut om undantag från skalbolagsbeskattning (58 kap.), –ansvar för skatter och avgifter (59 kap.), –beslut om befrielse från arbetsgivaravgifter, skatteavdrag, mervärdesskatt och punktskatt (60 kap.), Avd. XIII Betalning och återbetalning av skatter och avgifter –skattekonton (61 kap.), –betalning av skatter och avgifter (62 kap.), –anstånd med betalning av skatter och avgifter (63 kap.), –återbetalning av skatter och avgifter (64 kap.), –ränta (65 kap.), Avd. XIV Omprövning och överklagande –omprövning (66 kap.), –överklagande (67 kap.), –besluts verkställbarhet (68 kap.), –verkställighet av beslut om tvångsåtgärder (69 kap.), –indrivning (70 kap.), och –övriga bestämmelser om verkställighet (71 kap.). 1 § Lagen gäller för skatt, dock inte skatt som tas ut enligt 1.kupongskattelagen (1970:624), 2.lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivnings- myndigheter, 3.lagen (1990:676) om skatt på ränta på skogskontomedel, 4.lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl., 5.lagen (2004:629) om trängselskatt, och 6.vägtrafikskattelagen (2006:227). 2 § Lagen gäller också för avgifter enligt 1.begravningslagen (1990:1144), 2.lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift, 3.lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, 4.lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund, 5.socialavgiftslagen (2000:980), och 6.lagen (2007:1398) om fastighetsavgift. 3 § Lagen gäller inte för skatt som ska tas ut enligt mervärdes- skattelagen (1994:200) vid import av varor eller för punktskatt som ska betalas till . 4 § Lagen gäller inte för punktskattepliktiga varor som 1.är omhändertagna med stöd av lagen (1998:506) om punkt- skattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter, eller 2.omfattas av ett beslut om skatt enligt samma lag. Om ett beslut som avses i första stycket upphävs, ska dock den här lagen anses ha varit tillämplig som om beslutet aldrig hade fattats. 5 § Lagen gäller inte heller för mervärdeskatt som ska redovisas och betalas enligt lagen (0000:000) om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster från tredje land. Var finns definitioner och förklaringar? 1 § I detta kapitel finns definitioner av vissa begrepp samt förklaringar till hur vissa termer och uttryck används i lagen. Bestämmelser om betydelsen av följande termer och uttryck finns dessutom i nedan angivna paragrafer: beslut om punktskatt i 53 kap. 1 och 5 §§ deklarationsombud i 6 kap. 4 § frisörverksamhet i 39 kap. 2 § granskningsledare i 45 kap. 2 § huvudinkomst i 11 kap. 3 § journalminne i 43 kap. 2 § kassaregister i 39 kap. 2 § kontrollremsa i 43 kap. 2 § regelbunden ersättning i 11 kap. 2 § restaurangverksamhet i 39 kap. 2 § slutlig skatt i 56 kap. 5 och 6 §§ torg- och marknadshandel i 39 kap. 2 §. Betydelsen framgår av någon annan lag 2 § Termer och uttryck som används i denna lag har samma betydelse och tillämpningsområden som i de lagar enligt vilka skatten eller avgiften bestäms. Det gäller dock inte om annat anges i denna lag. 3 § Med arbetsgivaravgifter avses 1.arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. socialavgiftslagen (2000:980), 2.skatt enligt 1 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, och 3.avgift enligt 1 och 3 §§ lagen (1994:1920) om allmän löneavgift. 4 § Vad som avses med beskattningsår framgår av följande upp- ställning: 1. skatt enligt a)inkomstskattelagen (1999:1229), b)lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt, c)lagen (1990:661) om avkast- ningsskatt på pensionsmedel i fall som avses i 2 § första stycket 1–5, och d)lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader, samt avgift enligt e)lagen (2007:1398) om fastighetsavgift 2. skatt enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta beskattningsår enligt 1 kap. 13–15 §§ inkomst- skattelagen det kalenderår då ersättningen betalas ut 3. skatt enligt mervärdes- beskattningsår enligt 1 kap. skattelagen (1994:200) som ska 4. annan mervärdesskatt det kalenderår då den 5.punktskatt som ska redovisas för redovisningsperioder samma beskattningsår som i 1 kap. 14 § mervärdes- skattelagen det kalenderår då den skattepliktiga händelsen inträffat det kalenderår som skatten ska betalas för det kalenderår som avgiften avgifter som ingår i slutlig skatt ska betalas för. Med beskattningsår för fysisk person avses dock i fråga om preliminär skatt alltid kalenderår. 5 § Det som sägs om handelsbolag gäller även europeiska ekonomiska intressegrupperingar. 6 § Med handling avses framställning i skrift eller bild och upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas med hjälp av tekniska hjälpmedel. 7 § Med hemortskommun avses den kommun där den fysiska personen var folkbokförd året före beslutsåret. För den som var bosatt eller stadigvarande vistades här i landet under någon del av beslutsåret, men som inte var folkbokförd här föregående år, avses med hemortskommun den kommun där den fysiska personen först var bosatt eller stadig- varande vistades. För den som på grund av väsentlig anknytning till är obegränsat skattskyldig, avses med hemortskommun den kommun som anknytningen var starkast till före beslutsåret. 8 § Med juridisk person avses också dödsbon och handelsbolag. 9 § Med mervärdesskatt och skattskyldig enligt mervärdes- skattelagen (1994:200) avses även belopp enligt 1 kap. 1 § tredje stycket samma lag och den som är skyldig att betala sådant belopp. 10 § Med överskjutande ingående mervärdesskatt avses den del av ingående mervärdesskatt som överstiger utgående mervärdesskatt. 11 § Med näringsverksamhet avses verksamhet av sådant slag att intäkter i verksamheten enligt bestämmelserna i 13 kap. inkomst- skattelagen räknas till inkomstslaget näringsverksamhet för den som bedriver verksamheten eller, när verksamheten bedrivs av ett handelsbolag, för någon delägare i bolaget. 12 § Med punktskatt avses skatt enligt 1.lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, 2.lagen (1972:820) om skatt på spel, 3.lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel, 4.lagen (1984:410) om skatt på bekämpningsmedel, 5.2 § första stycket 6 lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel, 6.lagen (1990:1427) om särskild premieskatt för grupp- livförsäkring, m.m., 7.lagen (1991:1482) om lotteriskatt, 8.lagen (1991:1483) om skatt på vinstsparande m.m., 9.lagen (1994:1563) om tobaksskatt, 10.lagen (1994:1564) om alkoholskatt, 11.lagen (1994:1776) om skatt på energi, 12.lagen (1995:1667) om skatt på naturgrus, 13.lagen (1999:673) om skatt på avfall, 14.lagen (2000:466) om skatt på termisk effekt i kärnkrafts- reaktorer, och 15.lagen (2007:460) om skatt på trafikförsäkringspremie m.m. 13 § Med överskjutande punktskatt avses det belopp med vilket avdragen överstiger skattens bruttobelopp. 14 § Förseningsavgift, skattetillägg och kontrollavgift är särskilda avgifter som ska tillfalla staten. 15 § Med verksamhetslokal avses utrymmen som huvudsakligen används i verksamhet som medför eller kan antas medföra bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen (1999:1078) eller som bedrivs av annan juridisk person än dödsbo. Med verksamhetslokal likställs markområden, transportmedel, förvaringsplatser och andra utrymmen som disponeras eller kan antas disponeras i verksamheten. 16 § Av proportionalitetsprincipen följer att beslut enligt denna lag får fattas bara om skälen för beslutet uppväger det intrång eller men i övrigt som beslutet innebär för den som beslutet gäller eller något annat motstående intresse. 4 kap. Uppgifter som lämnas för någon annans räkning 1 § Om en uppgift lämnas av en behörig företrädare för en uppgiftsskyldig, anses uppgiften lämnad av den uppgiftsskyldige. 2 § Om en uppgift lämnas för en juridisk person, anses uppgiften lämnad av den juridiska personen, om det inte var uppenbart att uppgiftslämnaren saknade behörighet att företräda den juridiska personen. 5 kap. Uppgiftsskyldiga företrädare 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om företrädare som ska lämna uppgifter om och betala skatter och avgifter. Bestämmelser- na ges i följande ordning: –ombud för en generalrepresentation (2 §), –representant för ett enkelt bolag eller ett partrederi (3 §), –huvudman för en mervärdesskattegrupp (4 §), och –skatterepresentant för en utländsk försäkringsgivare (5 §). Ombud för en generalrepresentation 2 § Om ett utländskt skadeförsäkringsföretag bedriver verksamhet i genom generalrepresentation, ska ett sådant ombud som avses i 1 kap. 12 § lagen (1998:293) om utländska försäkrings- givares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i fullgöra deklarationsskyldigheten och betala skatter och avgifter för verksamheten samt i övrigt företräda företaget i frågor som rör sådana skatter och avgifter. Underlag för kontroll av skatteredovisningen ska finnas tillgängligt hos ombudet. Representant för ett enkelt bolag eller ett partrederi 3 § Om en verksamhet bedrivs genom ett enkelt bolag eller ett partrederi, ska efter ansökan av samtliga delägare besluta att den av delägarna som dessa föreslår ska vara repre- Representanten ska redovisa och betala arbetsgivaravgifter, avdragen skatt, mervärdesskatt och punktskatt för verksamheten och i övrigt företräda bolaget eller partrederiet i frågor som rör sådan skatt. Underlag för kontroll av skatteredovisningen ska finnas tillgängligt hos representanten. Beslutet innebär inte att övriga delägare befrias från sina skyldigheter om representanten inte fullgör sina skyldigheter. Huvudman för en mervärdesskattegrupp 4 § Om har beslutat att näringsidkare får bilda en mervärdesskattegrupp, ska den huvudman som verket utsett för gruppen enligt 6 a kap. 4 § mervärdesskattelagen (1994:200) redo- visa och betala mervärdesskatt för den verksamhet som gruppen bedriver och i övrigt företräda gruppen i frågor som rör sådan skatt. Underlag för kontroll av skatteredovisningen ska finnas tillgängligt hos grupphuvudmannen. Skatterepresentant för en utländsk försäkringsgivare 5 § Om en utländsk försäkringsgivare inte bedriver sin verksamhet här i landet från en sekundäretablering enligt lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i , ska den skatterepresentant som avses i 3 § andra stycket lagen (2007:460) om skatt på trafikförsäkringspremie m.m. redovisa och betala skatt enligt den lagen och i övrigt företräda försäkringsgivaren i frågor som rör sådan skatt. Underlag för kontroll av skatteredovisningen ska finnas tillgängligt hos representanten. 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om –ombud för en utländsk företagare (2 och 3 §§), och –deklarationsombud (4–8 §§). I 38 kap. 4 § andra stycket 3 finns en bestämmelse om ombud för ett dödsbo. Ombud för en utländsk företagare 2 § En utländsk företagare som är skattskyldig enligt mervärdes- skattelagen (1994:200) ska företrädas av ett ombud som är godkänt av . Ombudet ska enligt fullmakt av företagaren svara för redovisningen av mervärdesskatt för den verksamhet som skattskyldigheten omfattar och i övrigt företräda företagaren i frågor som gäller mervärdesskatt. Underlag för kontroll av skatteredovisningen ska finnas tillgängligt hos ombudet. 3 § En utländsk företagare behöver inte utse ett ombud om har en särskild överenskommelse om ömsesidigt bistånd för indrivning av skattefordringar och utbyte av information i skatte- ärenden med det land där företagaren har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller sitt fasta etableringsställe eller är bosatt eller stadigvarande vistas. En sådan överenskommelse ska ha en räckvidd som är likartad med den som föreskrivs i 1.rådets förordning (EG) nr 1798/2003 av om administrativt samarbete i fråga om mervärdesskatt och om upphävande av förordning (EEG) nr 218/92, samt 2.rådets direktiv /55/EG av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som har avseende på vissa avgifter, tullar, skatter och andra åtgärder. 4 § Ett deklarationsombud är en fysisk person som den deklarationsskyldige har utsett och som är godkänd av som ombud för den deklarationsskyldige. 5 § Ett deklarationsombud får 2.ta del av de deklarations- och skattekontouppgifter som den deklarationsskyldige har direktåtkomst till, 3.komplettera deklarerade uppgifter, och 4. begära anstånd med att deklarera. Om deklarationsombudet har utsetts av en utländsk företagare som är skyldig att utse ett ombud enligt 2 och 3 §§, får deklarationsombudet dock inte företräda företagaren i frågor som gäller mervärdesskatt. Vem kan godkännas som deklarationsombud? 6 § ska godkänna ett deklarationsombud om han eller hon kan antas vara lämplig för uppdraget. Vid bedömningen av ett deklarationsombuds lämplighet ska särskilt beakta om ombudet 1.kan antas ha de kunskaper och erfarenheter som ett deklarationsombud behöver med hänsyn till redovisnings- och skattefrågornas art, 2.har dömts för brott i näringsverksamhet eller annan ekonomisk brottslighet, 3.har visat sig oskicklig eller annars olämplig att ha hand om redovisning av skatter eller avgifter till det allmänna, eller 4.saknar fast adress eller annars lever under sådana omständigheter att han eller hon kan antas vara svår att nå eller ha svårt att fullgöra sitt uppdrag. Om den deklarationsskyldige begär det, ska godkännandet begränsas till . 7 § Den som är underårig, är i konkurs, har näringsförbud eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § får inte vara deklarationsombud. 8 § ska återkalla ett godkännande som deklarationsombud om 1.ombudet eller den deklarationsskyldige begär det, 2.uppdraget har upphört att gälla, eller 3.det har visat sig att ombudet inte är lämplig för uppdraget. Vem ska registreras? 1 § ska registrera 1.den som är skyldig att göra skatteavdrag, 2.den som är skyldig att betala arbetsgivaravgifter, 3.den som är skattskyldig enligt mervärdesskattelagen (1994:200), med undantag för den som är skattskyldig bara på grund av förvärv av sådana varor som anges i 2 a kap. 3 § första stycket 1 och 2 samma lag, 4.den som har rätt till återbetalning av ingående mervärdesskatt enligt 10 kap. 9–13 §§ mervärdesskattelagen, 5.den som gör sådant gemenskapsinternt förvärv som är undantaget från skatteplikt enligt 3 kap. 30 d § första stycket mervärdesskattelagen, 6.den som är skyldig att jämka ingående mervärdesskatt enligt 8 a kap. eller 9 kap. 9–13 §§ mervärdesskattelagen,