sou · GXB339 · 2010-01-01 00:00:00 — 1.Förordning(EEG)nr1191/69skaupphöraattgälla.Bestäm- melserna i förordningen ska emellertid fortsätta att tillämpas på godstransporttjänster efter den här för- ordningens ikraftträdande. 2.Förordning (EEG) nr 1107/70 ska upphöra att gälla. Efterutgångenavdenövergångsperiodsomangesiartikel8.2ska kommissionen lägga fram en rapport om genomförandet av denna förordning och om kollektivtrafikens utveckling inom gemenskapen, vilken särskilt ska innehålla en bedömning av kol- lektivtrafikens kvalitetsutveckling och direkttilldelningens effek- ter, vid behov åtföljd av lämpliga förslag till ändring av denna förordning. Denna förordning träder i kraft . Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. M. LOBO ANTUNES L 315/12 Europeiska unionens officiella tidning Regler för beviljande av ersättning i de fall som avses i artikel 6.1 1.Ersättning knuten till en allmän bestämmelse eller till ett avtal om allmän trafik som har direkttilldelats i enlighet med artikel 5.2, 5.4, 5.5 eller 5.6 ska beräknas enligt reglerna i denna bilaga. 2.Ersättningenfårinteöverstigaettbeloppsommotsvarardenekonomiskanettoeffektensommotsvararsummanavde verkningar,positivasomnegativa,somfullgörandetavdenallmännatrafikpliktenfårförkollektivtrafikföretagetskost- nader och inkomster. Verkningarna ska bedömas genom att man jämför situationen med uppfylld trafikplikt med den situation som skulle ha förelegat om trafikplikten inte hade varit uppfylld. För att beräkna den ekonomiska nettoef- fekten ska den behöriga myndigheten låta sig vägledas av nedanstående uppställning: Kostnader som uppstått i samband med en eller flera förpliktelser som gäller allmän trafik och som ålagts av den eller de behöriga myndigheterna och som omfattas av ett avtal om allmän trafik och/eller av en allmän bestämmelse, minus eventuella positiva ekonomiska effekter som uppstår inom det nät som används enligt den berörda allmänna trafikplikten, minus taxeintäkter eller annan inkomst som uppstår vid fullgörandet av den allmänna trafikplikten, plus en skälig vinst, är lika med ekonomisk nettoeffekt. 3.Fullgörande av den allmänna trafikplikten kan påverka ett trafikföretags eventuella transportverksamhet utöver den berördaallmännatrafikplikten.Förattundvikaenalltförhögersättningellerenuteblivenersättningskakvantifierbara ekonomiska effekter på trafikföretagets berörda nät därför beaktas när den ekonomiska nettoeffekten beräknas. 4.Kostnader och inkomster ska beräknas enligt gällande revisions- och skattebestämmelser. 5.Förattökainsynenochundvikakorssubventionerskaettkollektivtrafikföretag,somintebarabedrivertrafiksombevil- jasersättningenligtreglernaförallmäntrafikpliktutanävenbedriverannanverksamhet,föraseparataräkenskaperför de allmännyttiga tjänsterna på ett sätt som åtminstone uppfyller följande villkor: Särskildaräkenskaperskaförasförvarjeverksamhet,ochmotsvarandetillgångarochfastakostnaderskafördelas i enlighet med gällande revisions- och skattebestämmelser. Samtliga rörliga kostnader, ett skäligt bidrag till de fasta kostnaderna och en rimlig vinst med anknytning till kol- lektivtrafikföretagetseventuellaandraverksamheterfårunderingaomständighetertasuppsomkostnaderförden allmännyttiga tjänsten i fråga. Kostnaderna för denallmännyttiga tjänsten ska balanseras mot verksamhetsintäkter och myndigheternasutbetal- ningar. Inga intäkter får föras över till något annat av kollektivtrafikföretagets verksamhetsområden. 6.Rimligvinstskaförståssomdenavkastningpåegetkapitalsomärvanliginombranschenienvissmedlemsstat,med hänsyn till den risk som kollektivtrafikföretaget tar eller undviker på grund av myndighetens ingripande. Europeiska unionens officiella tidning L 315/13 7.Ersättning ska beviljas på sådant sätt att kollektivtrafikföretaget uppmuntras att fortsätta med eller utveckla en effektiv affärsverksamhet, som är objektivt bedömbar, och tillhandahållande av persontransporttjänster av tillräckligt god kvalitet. 1992R3577 SV 01.01.1993 000.001 1 Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet RÅDETS FÖRORDNING (EEG) 3577/92 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom medlemsstaterna (cabotage) (EGT L 364, 12.12.1992, s. 7) C1 Rättelse, EGT L 187, , s. 56 (3577/92) 1992R3577 SV 01.01.1993 000.001 2 RÅDETS FÖRORDNING (EEG) 3577/92 om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom medlemsstaterna (cabotage) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono- miska gemenskapen, särskilt artikel 84.2 i detta, med beaktande av kommissionens ändrade förslag (1), med beaktande av yttrande (2), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och med beaktande av följande: antog en resolution om liberali- sering av sjöfartscabotage och de ekonomiska och sociala följderna av detta. Enligt artikel 61 i fördraget skall friheten att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet regleras av bestämmelserna i avdelningen om tran- sporter. Inför förverkligandet av den inre marknaden är det nödvändigt att avveckla inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster på sjötrans- portområdet inom medlemsländerna. Den inre marknaden skall utgöra ett område inom vilket fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs. Principen om frihet att tillhandahålla tjänster bör därför tillämpas på sjöfartstransporter inom medlemsstaterna. Denna frihet bör gälla rederier inom gemenskapen vilkas fartyg är registrerade i en medlemsstat och för denna stats flagg, oavsett om staten har en kustlinje. Friheten skall utsträckas till att gälla fartyg som också är registrerade i Euros, så snart detta register godkänts. För att undvika att konkurrensen snedvrids bör rederier inom gemen- skapen som utnyttjar friheten att tillhandahålla cabotagetjänster uppfylla de villkor för att få utföra cabotage som gäller i den medlemsstat där deras fartyg är registrerade. bör denna förordning även gälla rederier inom gemenskapen vilkas fartyg är regi- strerade i en medlemsstat men som inte har rätt att utföra cabotage i denna stat. Genomförandet av denna frihet bör ske gradvis och inte nödvändigtvis på samma sätt för alla de berörda tjänsterna, varvid hänsyn bör tas till vissa tjänsters speciella karaktär och till den insats som, beroende på utvecklingsnivån, krävs av de olika ekonomierna inom gemenskapen. För att säkerställa tillräckliga och regelbundna transporter till, från och mellan öar kan det vara berättigat att införa allmän trafik som medför speciella rättigheter och skyldigheter för de berörda rederierna, förutsatt att ingen åtskillnad görs på grundval av nationalitet eller hemvist. Bestämmelser bör antas som gör det möjligt att vidta skyddsåtgärder om en sjötransportmarknad utsätts för allvarliga störningar eller i händelse av en nödsituation. I detta syfte bör lämpliga förfaranden för beslutsfat- tande införas. (1) EGT nr C 73, , s. 27. (2) EGT nr C 295, 16.11.1990, s. 687 och yttrande avgivet . (3) EGT nr C 56, , s. 70. 1992R3577 SV 01.01.1993 000.001 3 För att säkerställa att den inre marknaden fungerar tillfredsställande och mot bakgrund av eventuella anpassningar som utvecklingen motiverar bör kommissionen rapportera om genomförandet av denna förordning och om nödvändigt föreslå ytterligare åtgärder. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 1.Från och med den 1 januari 1993 skall frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom en medlemsstat (cabotage) gälla för rederier inom gemenskapen vilkas fartyg är registrerade i en medlemsstat och förs under denna stats flagg, förutsatt att fartygen uppfyller de villkor för att få utföra cabotage som gäller i den sist- nämnda medlemsstaten, inberäknat fartyg registrerade i Euros så snart detta register godkänts av rådet. 2.Med avsteg från detta skall tillämpningen av den föreskrift i punkt 1, som kräver att ett fartyg uppfyller villkoren för att få utföra cabotage i den medlemsstat där fartyget är registrerat vid den aktuella tidpunkten, tillfälligt skjutas upp till och med . I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges: 1.Sjötransporttjänster inom en medlemsstat (cabotage): tjänster som normalt utförs mot ersättning, i synnerhet a)fastlandscabotage: sjötransport av passagerare eller gods mellan hamnar på en och samma medlemsstats fastland eller huvudom- råde utan att anlöpa öar, b)offshorecabotage: sjötransport av passagerare eller gods mellan en hamn i en medlemsstat och anläggningar eller konstruktioner på medlemsstatens kontinentalsockel, c)öcabotage: sjötransport av passagerare eller gods mellan hamnar på en medlemsstats fastland och på en eller flera av dess öar, hamnar på en och samma medlemsstats öar. och skall behandlas som öhamnar. 2.Rederier inom gemenskapen: a)medborgare i en medlemsstat som har etablerat sig i en medlems- stat enligt den senare statens lagstiftning och som bedriver sjöfartsverksamhet, b)rederier etablerade i enlighet med en medlemsstats lagstiftning, vars huvudkontor är belägna i en medlemsstat och i fråga om vilka den faktiska kontrollen utövas i en medlemsstat, c)medborgare i en medlemsstat som är etablerade utanför gemen- skapen eller rederier som är etablerade utanför gemenskapen och kontroll utövas av medborgare i en medlemsstat, om deras fartyg är registrerade i en medlemsstat och för denna stats flagg i enlighet med statens lagstiftning. 3.Avtal om allmän trafik: avtal som ingåtts mellan de behöriga myndigheterna i en medlemsstat och ett rederi inom gemenskapen i syfte att förse allmänheten med tillräckliga transporttjänster. Ett avtal om allmän trafik kan i synnerhet innefatta transporttjänster som uppfyller fastställda normer för kontinuitet, regelbundenhet, kapacitet och kvalitet, 1992R3577 SV 01.01.1993 000.001 4 transporttjänster med speciella tariffer och speciella villkor, i synnerhet för vissa kategorier passagerare eller vissa sträckor, anpassning av tjänster till verkliga behov. 4.Förpliktelser vid allmän trafik: skyldigheter som rederiet i fråga, om det tog hänsyn till sina egna kommersiella intressen, inte skulle uppfylla över huvud taget eller inte skulle uppfylla i samma utsträck- ning eller på samma villkor. 5.Allvarlig störning på den nationella transportmarknaden: uppkomst av problem på marknaden som är specifika för denna och som kan leda till ett allvarligt och eventuellt ihållande utbudsöverskott i förhållande till efterfrågan, beror på, eller förvärras av, cabotageverksamhet, och, utgör ett allvarligt hot mot den finansiella stabiliteten och över- levnaden hos ett betydande antal rederier inom gemenskapen. Detta gäller förutsatt att prognoser på kort och medellång sikt för marknaden i fråga inte tyder på några avsevärda och ihållande förbättringar. 1.För fartyg som utför fastlandscabotage och för kryssningslinje- fartyg gäller, i alla frågor som rör bemanning, bestämmelserna i den stat där fartyget är registrerat (flaggstaten), utom i fråga om fartyg som är mindre än 650 bruttoton, där värdstatens bestämmelser får tillämpas. 2.För fartyg som utför öcabotage gäller, i alla frågor som rör beman- ning, bestämmelserna i den stat där fartyget utför en sjötransporttjänst (värdstaten). 3.För fraktfartyg över 650 bruttoton som utför öcabotage, när resan i fråga följer efter eller föregår en resa till eller från en annan stat, gäller dock , i alla frågor som rör bemanning, bestämmelserna i den stat där fartyget är registrerat (flaggstaten). Kommissionen skall göra en grundlig uppföljning av de ekono- miska och sociala följderna av liberaliseringen av öcabotage och skall överlämna en rapport till rådet före . På grundval av denna rapport skall kommissionen till rådet överlämna ett förslag som får innehålla ändringar av de bestämmelser om beman- ning som fastställs i punkt 2 och 3, så att det slutgiltiga systemet skall kunna godkännas av rådet i rätt tid och före . En medlemsstat får ingå avtal om allmän trafik med rederier som utför regelbundna transporttjänster till, från och mellan öar, eller ange förpliktelser vid allmän trafik som villkor för rätten att tillhandahålla sådana cabotagetjänster. När en medlemsstat ingår avtal om allmän trafik eller ålägger ett rederi förpliktelser vid allmän trafik skall detta ske på icke-diskriminerande grund med hänsyn till alla rederier inom gemenskapen. När de ålägger rederier förpliktelser vid allmän trafik skall medlemsstaterna begränsa sig till krav om vilka hamnar som skall anlöpas, regelbundenhet, kontinuitet, turtäthet, kapacitet att utföra tjänsten, fraktsatser och bemanning av fartyget. Om detta är tillämpligt måste en eventuell ersättning för förpliktelser vid allmän trafik vara tillgänglig för alla rederier inom gemenskapen. Existerande avtal om alllmän trafik får fortsätta att gälla fram till det datum då de löper ut. 1992R3577 SV 01.01.1993 000.001 5 Om det uppstår en allvarlig störning på den nationella transport- marknaden som orsakas av liberaliseringen av cabotage får en medlems- stat begära att kommissionen beslutar om skyddsåtgärder. Efter samråd med de övriga medlemsstaterna skall kommissionen vid behov fatta beslut om nödvändiga skyddsåtgärder, efter mottagandet av en begäran från en medlemsstat. Sådana åtgärder kan innebära att ett tillfälligt undantag från denna förordnings tillämp- ning görs för det berörda området . Kommissionen skall underrätta rådet och medlemsstaterna om varje beslut som den fattat om skyddsåtgärder. Om kommissionen inte har fattat beslut i frågan har den berörda medlemsstaten rätt att införa de begärda skyddsåtgärderna fram till dess att kommissionen har fattat sitt beslut. I en nödsituation får dock en medlemsstat ensidigt besluta om lämpliga tillfälliga åtgärder som får gälla . I ett sådant fall måste medlemsstaten genast underrätta kommissionen om åtgärderna. Kommissionen får upphäva åtgärderna eller bekräfta dem med eller utan ändringar tills den fattar sitt slutgiltiga beslut enligt andra stycket. Kommissionen får också besluta om skyddsåtgärder på eget initi- ativ, efter samråd med medlemsstaterna. Följande sjötransporttjänster, som utförs i och längs , och Frankrikes kuster, är tillfälligt undantagna från tillämpningen av denna förordning: kryssningstrafik, fram till , transport av strategiska varor (olja, oljeprodukter och dricksvatten), fram till , trafik som utförs av fartyg mindre än 650 bruttoton, fram till , regelbunden passagerar- och färjetrafik, fram till . 2.Öcabotage i och cabotage till och från , och , och , de franska öarna längs och utomeuropeiska departement är tillfälligt undantagna från tillämpningen av denna förordning fram till . 3.Med hänsyn till den ekonomiska och sociala sammanhållningen utsträcks undantagen i punkt 2 vad gäller fram tilll för regelbunden passagerar- och färjetrafik och för trafik som utförs av fartyg som är mindre än 650 bruttoton. Artikel 62 i fördraget skall tillämpas på de förhållanden som täcks av denna förordning. Utan att det påverkar tillämpningen av fördragets bestämmelser om etableringsrätten eller av denna förordning får en person som utför en sjötransporttjänst tillfälligt fortsätta sin verksamhet i den medlemsstat där tjänsten utförs, på samma villkor som gäller för statens egna medborgare. Medlemsstaterna skall samråda med kommissionen innan de antar lagar och andra författningar för att genomföra denna förordning. De skall underrätta kommissionen om de åtgärder som de sålunda beslutat om. 1992R3577 SV 01.01.1993 000.001 6 Före och därefter skall kommissionen till rådet överlämna en rapport om genomförandet av denna förordning samt vid behov föreslå nödvändiga åtgärder. Denna förordning träder i kraft . Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Lista med möten och seminarier Utredningens möten med myndigheter, organisationer, företag och enskilda Arriva A/S Länstrafiken i Länstrafiken i Länstrafiken i , och konkurrens Projektet stationer Svensk kollektivtrafik kommuner och landsting Utredning om översyn av systemet för kommunalekonomisk utjämning Utredningens medverkan i seminarier m.m. Beredningsmöte Tekniska nämnder, kommuner och landsting Kollektivtrafikdagar i , Kommuner i , Konferens om färdtjänst och sjukresor, kommuner och landsting Nationell Fokusgrupp – Forum för kollektivtrafikens utveckling i samhället, VTI och m.fl. Persontrafikdagar i , Svensk kollektivtrafik och tekniska nämnder, kommuner och landsting Seminarium om ett öppnare marknadstillträde med resenären i fokus, Utredningen om en ny kollektivtrafiklag Seminarium om informations och biljettsamordning, 2 Seminarium om passagerares rättigheter, Resenärsforum Taxiforum Norr 2009, Trafikhuvudmännens VD-grupp, Svensk kollektivtrafik Transportpolitisk konferens, kommuner och landsting Ägarforum, Länstrafiken i är trafikhuvudman i . Bolaget ägs till hälften av och till hälften av länets 14 kommuner. Länstrafiken har två dotterbolag, Bussgods som till ägs av samt ett helägt dotterbolag som äger buss- tationer. Huvudkontoret ligger i . Där finns även en kund- serviceavdelning som svarar för trafikinformation samt beställ- ningar av sjukresor i länet. Beställningscentralen ansvarar även för beställningar av färdtjänst gällande åtta kommuner. Trafikhuvudmannen ansvarar för busstrafik i länet. I länet finns även helt kommersiell busstrafik mellan och . och kommunerna har i avtal kommit överens om att den kommun som vill bedriva tätortstrafik får göra det på eget ansvar och bekostnad. Det innebär att kommunen kan planera och besluta om utbudet inom stadsplanelagt område. Länstrafikens biljettpriser ska följas men kommunen har rätt att tillämpa egna priser om det anmäls till trafikhuvudmannen. Sju kommuner har ett eget ansvar för tätortstrafiken. Lokaltrafik, LLT, är ett helägt kommunalt bolag som på uppdrag av kommunen planerar, marknadsför och utför tätortstrafiken i . I övriga kommuner med eget ansvar för tätortstrafiken upphandlas trafiken. Enligt statistik från (2008:17) utgjorde trafikhuvud- mannens verksamhetsintäkter av de totala intäk- terna . Övriga intäkter var offentliga medel. Alla 14 kommuner ansvarar var och en för tillståndsgivning och upphandling av färdtjänst. Länstrafiken svarar dock för samord- nings- och beställningscentral för åtta av kommunerna. Övriga kommuner har egna centraler som inte heller är samordnade mellan kommunerna. Samtliga av länets kommuner, med undantag för , ansvarar själv för planering och upphandling av den skolskjuts som inte är en del av linjetrafiken. I är det Länstrafiken som upphandlar all skolskjuts. upphandlar sjukresor som måste utföras i anpassade fordon, vanligtvis taxi. Länstrafiken ansvarar för beställningscentra- len avseende sjukresorna. Vidare har Länstrafiken upphandlat tre busslinjer med så kallade komfortbussar. Bussarna får endast nytt- jas av sjukresenärer. Alla bussarna är utrustade med rullstolsplatser och handikapptoalett. Två av bussarna är också bemannade med personal från Röda Korset. Länstrafiken i är trafikhuvudman för den lokala och regionala linjetrafiken på väg i . Trafikhuvudmannen ägs till lika delar av och de 15 kommunerna. Huvudkontoret finns i . Enligt statistik från (2008:17) utgjorde trafikhuvud- mannens verksamhetsintäkter av de totala intäk- terna . Övriga intäkter var offentliga medel. Länstrafiken driver via ett dotterbolag tre busstationer och övriga upphandlas på entreprenad. Transport av gods inom läns- trafiken görs under samlingsbegreppet Bussgods , som också utgör en resultatenhet inom Länstrafiken. Varje kommun och beställer var för sig sin trafik av trafikhuvudmannen. Kommunen ansvarar för sin inomkommunala trafik och ansvarar för trafik över kommun- och länsgränser. Länstrafiken upphandlar det ägarna har beställt. Länstrafiken tillåter, med några få undantag, att entreprenörerna kör bussar med sina egna färger. Länstrafiken svarar främst för busstrafiken men för den så kallade ringbilen (kompletteringstrafik). Varje kommun svarar var för sig för tillståndsgivning, upphand- ling och beställningscentral för färdtjänsten. Kommunerna upphandlar var för sig de skolskjutsar som inte är en del av linjetrafiken. har egna samordningscentraler för sjukresorna. Dessa samordnas dock inte med färdtjänstresor. upp- handlar själv de sjukresor som behöver göras i personbil. läns är trafikhuvudman och ägs av de sju kommunerna och gemensamt. Trafikhuvudmannen har sitt huvudkontor i . Enligt statistik från (2008:17) utgjorde trafikhuvudman- nens verksamhetsintäkter av de totala intäkterna . Övriga intäkter var offentliga medel. Kommunerna beställer var för sig trafiken av trafikhuvud- mannen. beställer mellankommunal trafik och kom- munerna inom kommunaltrafik. Trafikhuvudmannen upphandlar därefter trafiken som utförs med buss, taxi, tåg och båt. Entrepre- nörerna marknadsför sig själva och har exempelvis egen färg på bussarna. Trafikhuvudmannen upphandlar även trafik till flygplat- serna Midlanda, norr om samt till i . Länets kommuner och har uppdragit till trafik- huvudmannen att upphandla och samordna färdtjänst, sjukresor, som görs med personbil eller specialfordon, samt kompletterings- trafik. Trafikhuvudmannen har beställningscentral i egen regi där sjukresor samordnas med färdtjänst och annan kompletterings- trafik. Respektive kommun svarar dock för tillståndsgivningen gällande färdtjänst och kompletteringstrafik. För resa med personbil eller särskilt anpassat fordon vid planerat besök i vården krävs intyg från vårdgivaren som styrker behovet. Intyget ska gälla för både in- och hemresan och ska vara utfärdat innan resan görs. Trafikhuvudmannen ansvarar för att anordna all skolskjuts men respektive kommun svarar för regelverket och prövning av vilka barn som ska beviljas skolskjuts utan kostnad. Inledningsvis var trafikhuvud- mannen ett kommunalförbund och därefter en förvaltning under . Driftsformen ändrades 1992 till ett bolag, Länstrafiken i , där och kommunerna äger lika delar. Länstrafiken bedriver godsverksamhet genom Jämt- land/, en resultatenhet. Länstrafikens ägare är och länets åtta kommuner. Enligt statistik från (2008:17) utgjorde trafikhuvud- mannens verksamhetsintäkter av de totala intäk- terna . Övriga intäkter var offentliga medel. har det politiska och ekonomiska ansvaret för den regionala trafiken. Kommunerna ansvarar var och en på motsva- rande sätt för den lokala trafiken inom respektive kommun. Varje kommun beställer trafik av länstrafiken som upphandlar trafiken. Länstrafiken upphandlar trafik med buss, tåg och personbilar. Länstrafiken beslutar om tidtabeller och alla priser för resande. Personbilar används i linjetrafik och anropsstyrd trafik. Länstrafiken ansvarar för färdtjänst- och riksfärdtjänstresorna för , och Åre kommun inklusive handläggningen av tillstånd. I övriga kommuner är det kommunen själv som ansvarar för färdtjänsten. Vidare har länstrafiken i uppdrag att planera och upphandla skolskjuts i tre kommuner. Det gäller den skolskjuts som inte är en del av den ordinarie linjetrafiken. Övriga kommuner planerar och upphandlar, var för sig, skolskjutsen. Länstrafiken har av fått i uppdrag att ansvara för sjukresorna. Ansvaret innefattar planering och upphandling av de sjukresor som utförs med personbil eller särskilt anpassade fordon. Länstrafiken har upphandlat en gemensam beställningscentral för samordning och beställning av färdtjänst, skolskjuts och sjuk- resor. Vidare svarar länstrafiken för upphandling och övergripande styrning av Stadsbussarna. Trafikhuvudmannen, ägs till hälften av och hälften av länets tio kommuner. är ett helägt dotterbolag till . har det politiska och ekonomiska ansvaret för regional trafik, det vill säga trafik över kommungräns, och respek- tive kommun har motsvarande ansvar för trafik inom den egna kommunen. ansvarar ekonomiskt även för X-Trafiks