sou · GYB342 · 2010-06-23 00:00:00 — Uppräknade överträdelser bestraffas med sanktionsavgift så länge överträdelsen inte har lett till skada som överstiger ett halvt pris- basbelopp. Vid beräkning av sådan skada ska hänsyn tas till försälj- ningsvärde av fångsten eller allvarlig skada som uppstått på grund av överträdelsen. För sådana överträdelser som faller under angivet belopp ska sanktionsavgift betalas med 1 000, 3 000 eller . Med prisbasbelopp avses det prisbasbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde vid tiden för överträ- delsen. Kommentar: Se kommentaren till punkten 1. Sanktionsavgift ska betalas för överträdelse av a.artiklarna 17, 18 och 20 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009, b.artikel 17 i förordning (EG) nr 1098/2007, c.artikel 3 i förordning (EG) nr 1542/2007, d.artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 1005/2008, e.artikel 27.1 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009, eller f.Fiskeriverkets föreskrifter, i den mån de rör resurstillträde och kontroll på fiskets område. Överträdelsen av de bestämmelser som anges i a–f ska bestå i att -inte göra förhandsanmälan, -inte i rätt tid göra förhandsanmälan, -utan medgivande anlöpa hamn före den tid som angetts i för- handsanmälan, -utan medgivande anlöpa hamn mer än som angetts i förhandsanmälan, -inte påbörja landning i anslutning till ankomst till hamn eller vid annan anmäld tidpunkt, eller -inte göra anmälan om redskap. Uppräknade överträdelser bestraffas med sanktionsavgift så länge överträdelsen inte har lett till skada som överstiger ett halvt prisbas- belopp. Vid beräkning av sådan skada ska hänsyn tas till försäljnings- värde av fångsten eller allvarlig skada som uppstått på grund av över- trädelsen. För sådana överträdelser som faller under angivet belopp ska sanktionsavgift betalas med 5 000, 10 000 eller . Med prisbasbelopp avses det prisbasbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde vid tiden för överträ- delsen. Kommentar: Se kommentaren till punkten 1. Sanktionsavgift ska betalas för överträdelse av a.artikel 3 och 5.2 i förordning (EG) nr 1542/2007, b.artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 1005/2008, eller c.Fiskeriverkets föreskrifter, i den mån de rör resurstillträde och kontroll på fiskets område. Överträdelsen av de bestämmelser som anges i a–c ska bestå i att lämna felaktiga uppgifter eller utelämna uppgifter i förhandsanmälan. Uppräknade överträdelser bestraffas med sanktionsavgift så länge överträdelsen inte har lett till skada som överstiger ett halvt prisbas- belopp. Vid beräkning av sådan skada ska hänsyn tas till försälj- ningsvärde av fångsten eller allvarlig skada som uppstått på grund av överträdelsen. För sådana överträdelser som faller under angivet belopp ska sanktionsavgift betalas med 1 000, 3 000 eller . Med prisbasbelopp avses det prisbasbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde vid tiden för överträ- delsen. Kommentar: Se kommentaren till punkten 1. Sanktionsavgift ska betalas för överträdelse av a.artikel 28 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009, b.artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 2791/1999 av den 16 decem- ber 1999 om att upprätta vissa kontrollåtgärder som ska tillämpas i det område som avses i konventionen om framtida multilateralt samarbete om fisket i Nordostatlanten, c.artikel 22 i förordning (EG) nr 1006/2008, d.punkt 4.2 i bilaga IIA till förordning (EG) nr 53/2010, eller e.Fiskeriverkets föreskrifter, i den mån de rör resurstillträde och kontroll på fiskets område. Överträdelsen av de bestämmelser som anges i a–e ska bestå i att -inte lämna andra rapporter eller underrättelser eller göra annan anmälan än förhandsanmälan, eller -lämna felaktiga uppgifter eller utelämna uppgifter i andra rap- porter, underrättelser eller anmälningar än förhandsanmälan. Uppräknade överträdelser bestraffas med sanktionsavgift så länge överträdelsen inte har lett till skada som överstiger ett halvt prisbas- belopp. Vid beräkning av sådan skada ska hänsyn tas till försäljnings- värde av fångsten eller allvarlig skada som uppstått på grund av över- trädelsen. För sådana överträdelser som faller under angivet belopp ska sanktionsavgift betalas med 1 000, 3 000 eller . Med prisbasbelopp avses det prisbasbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde vid tiden för överträ- delsen. Kommentar: Se kommentaren till punkten 1. Sanktionsavgift ska betalas för överträdelse av a.artiklarna 17 och 18 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009 och artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 1005/2008, b.artikel 5 i rådets förordning (EG) nr 1005/2008, c.artikel 7 i förordning (EG) nr 2347/2002, d.artikel 9 i förordning (EG) nr 811/2004, e.artikel 18 i förordning (EG) nr 1098/2007, f.artikel 2 i förordning (EG) nr 1542/2007, g.artikel 25 i förordning (EG) nr 1342/2008, h.artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 1005/2008, eller i.Fiskeriverkets föreskrifter, i den mån de rör resurstillträde och kontroll på fiskets område. Överträdelsen av de bestämmelser som anges i a–i ska bestå i att inte anlöpa utsedd hamn. Sanktionsavgift ska betalas med 5 000, 10 000 eller . Sanktionsavgift ska betalas för överträdelse av a.artikel 32 i rådets förordning (EG) nr 850/98 av för bevarande av fiskeresurserna genom tekniska åtgärder för skydd av unga exemplar av organismer, b.artikel 10 i förordning (EG) nr 1098/2007, eller c.Fiskeriverkets föreskrifter, i den mån de rör resurstillträde och kontroll på fiskets område. Överträdelsen av de bestämmelser som anges i a–c ska bestå i att inte medföra fisketillstånd, fiskelicens, certifikat eller fiskeloggbok ombord. Uppräknade överträdelser bestraffas med sanktionsavgift så länge överträdelsen inte har lett till skada som överstiger ett halvt prisbas- belopp. Vid beräkning av sådan skada ska hänsyn tas till försäljnings- värde av fångsten eller allvarlig skada som uppstått på grund av över- trädelsen. För sådana överträdelser som faller under angivet belopp ska sanktionsavgift betalas med . Med prisbasbelopp avses det prisbasbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde vid tiden för överträ- delsen. Kommentar: Se kommentaren till punkten 1. Sanktionsavgift ska betalas för överträdelse av artikel 6 i förordning (EG) nr 2347/2002, artiklarna 11 och 23 i kommissionens förordning (EG) nr 2244/2003 av om närmare föreskrifter för det satellitbaserade övervakningssystemet för fartyg, eller c.Fiskeriverkets föreskrifter, i den mån de rör resurstillträde och kontroll på fiskets område. Överträdelsen av de bestämmelser som anges i a–c ska bestå i att inte rapportera position på föreskrivet sätt när VMS (System) är ur funktion. Sanktionsavgift ska betalas med per utebliven positions- angivelse. En särskild utredare ska lämna förslag till en förändrad fiskelag- stiftning. Förslagen ska syfta till att ge förutsättningar för ett håll- bart nyttjande av fiskresurserna som gynnar näringsverksamheten och fritidsfisket samt den biologiska mångfalden. Den huvudsak- liga framtida regleringen av fisket ska utformas som en fiske- vårdslag. I uppdraget ingår också att beakta behovet av regelför- enklingar och en effektivisering av lagföringen vid brott mot fiske- lagstiftningen. Utredaren ska utarbeta fullständiga förslag till de författningsändringar som övervägandena föranleder. Regelverket för fisket består dels av såväl EG:s förordningar, vilka är direkt tillämpliga i medlemsstaterna, och dels av nationell lag- stiftning med utgångspunkt i fiskelagen (1993:787). EU:s gemensamma fiskeripolitik, som reformerades , omfattar bevarande, förvaltning och utnyttjande av akvatiska levande resurser, vattenbruket samt beredning och avsättning av produkter från fiske och vattenbruk. Syftet är att säkerställa att ett nyttjande av levande akvatiska resurser sker på ett hållbart sätt i ekonomiskt, miljömässigt och socialt hänseende. För att uppnå detta ska fiskeriförvaltningen utgå från ekosystemansatsen, till- lämpa försiktighetsprincipen och utnyttja bästa tillgängliga teknik samt utgå från vetenskapliga bedömningar. Detta ska ge förutsätt- ningar för en effektiv fiskeverksamhet som tar hänsyn till konsu- mentens intressen inom ramen för en ekonomiskt lönsam och konkurrenskraftig fiske- och vattenbruksnäring vilket ger en rimlig levnadsstandard för dem som är beroende av fisket. Fiskelagen reglerar rätten till fiske och fiskets bedrivande inom Sveriges sjöterritorium och inom ekonomiska zon. I de fall som anges särskilt gäller lagen även svenskt havsfiske utanför den ekonomiska zonen. Enligt fiskelagen får regeringen, eller den myn- dighet som regeringen bestämmer, utfärda föreskrifter vilka för- bjuder eller begränsar fiske i vissa avseenden samt om vilken hän- syn fisket ska ta för att skydda miljön. Regeringen har i huvudsak lämnat föreskriftsrätten vidare till . Nästan samtliga nationella detaljföreskrifter om fiske finns därför samlade i Fiskeri- verkets författningssamling, FIFS. Även ger möjlighet att reglera fisket ur bevarande- eller restaureringsperspektiv men som princip gäller att fiskelagstiftningen bör användas vid förvalt- ning av fisket. Fiskelagen har som en följd av medlemskapet i EU ändrats ett antal gånger. har vidare lämnat ytterligare förslag till modernisering av fiskelagstiftningen. Skärpta straffbestämmelser på fiskets område infördes genom ändringar i fiskelagen (prop. 2002/03:41, bet. 2002/03: MJU16, rskr. 2002/03:173). Dessa ändringar innebar att straffen för över- trädelser skärptes i flera avseenden. Straffmaximum för normal- brott höjdes från fängelse till . En bestämmelse om grovt brott infördes, enligt vilken fängelse i högst kan utdömas. Vidare tillkom bestämmelser om återkallelser av yrkesfis- kelicens och fartygstillstånd samt om varning och en sär- skild avgift för otillåtna fångster. Fiskelagen tar sin utgångspunkt i och reglerar i första hand rätten till fiske. I de delar som avser fiskevård och resursvård innehåller lagen i huvudsak bemyndiganden att vidta åtgärder. Den svenska fiskeripolitiken är tydligt inriktad mot ett ekologiskt håll- bart nyttjande av fiskeresursen. är det viktigt att även målen om ett ekonomiskt och socialt hållbart nyttjande beaktas och möjliggör en ekonomiskt lönsam näringsverksamhet vilket kan bidra till regional utveckling. Fiskelagen behöver därför anpassas efter vad de nationella behoven och gemenskapsrätten kräver. Som jämförelse kan nämnas att målet för den reviderade gemensamma fiskeripolitiken, som började gälla , innebär att levande akvatiska resurser ska utnyttjas på ett hållbart sätt i eko- nomiskt, miljömässigt och socialt hänseende. Nationellt kan jämfö- relser göras med både skogsvårdslagen (1979:429) och vilka båda har portalparagrafer som klargör att målsättningen är ett hållbart nyttjande. Motsvarande paragraf saknas i nuvarande fiske- lag. Mot denna bakgrund finns ett behov av en ny fiskelagstiftning. En sådan ska reglera verksamheter inom fiske och vattenbruk vilket direkt eller indirekt påverkar fiskbestånd och den akvatiska miljön. Lagen ska inom ramen för bibehållna eller restaurerade ekosystem reglera dessa verksamheter så att de ger bästa möjliga långsiktiga avkastning. Det långsiktiga målet om att de kommersiella fisk- bestånden inom ovan given ram ska byggas upp till en optimal nivå är gemensamt för en framtida lönsam näringsverksamhet, fritids- fiske och hållbar utveckling. har många av de inom EU kommersiellt nyttjade fiskbestånden minskat som allt effektivare fångstmetoder tillämpas. Mot den bakgrunden bedrivs inom EU:s fiskeriförvalt- ning ett aktivt arbete med kontinuerligt ökande miljöhänsyn för att skapa ett hållbart nyttjande. Detta har medfört förändringar av den övergripande gemenskapslagstiftningen, särskilt genom de nya systemen för t.ex. tillståndsgivning, fiskeansträngningsreglering, fördelningen av fiskemöjligheter samt kontrollverksamhet för medlemsstaterna. Dessutom är det troligt att medlemsstaterna får behov av att i en ökande utsträckning behöva ingripa även mot verksamheter som har beröring med fisket men inte är en del av den direkta fångstverksamheten. Genom detta ställs krav på en mer flexibelt utformad fiskelagstiftning. Därtill kommer att en effekti- vare lagföring vid överträdelser av fiskebestämmelser är en av EU prioriterad fråga. har riktat kritik mot att över- trädelser av fiskelagstiftningen inte beivras i tillräckligt hög grad av svenska myndigheter. I en dom (NJA 2005 s. 33) fann att regeringsformen inte tillåter att blankettstraff- stadganden med fängelse i straffskalan fylls ut med myndighets- föreskrifter på så sätt att den gärning som straffbeläggs anges helt eller i väsentliga delar i sådana myndighetsföreskrifter. Det finns därför anledning att se över fiskelagens bestämmelser om straff och särskild rättsverkan i syfte att identifiera eventuella otillåtna blan- Bilaga 1 SOU 2010:42 kettstraffstadganden och överväga behovet av författningsänd- ringar. I regeringens skrivelse Vissa fiskeripolitiska frågor m.m. (skr. 2005/06:171, bet. 2005/06:MJU27, rskr. 2005/06:391) har bedöm- ningen gjorts att man bör se över möjligheterna att låta Kustbevak- ningen bedriva förundersökning avseende vissa fiskebrott i syfte att möjliggöra en effektivare lagföring. Med stöd av regeringens bemyndigande har en särskild utredare tillkal- lats med uppdrag att göra en översyn av regleringen av Kustbevak- ningens befogenheter (Fö 2007:02). Genom beslut denna dag har regeringen gett utredaren i uppdrag att i tillägg till sitt ursprungliga uppdrag utreda möjligheten att ge rätt att bedriva förundersökning avseende vissa fiskebrott. Vidare har regeringen låtit utreda möjligheterna att införa administrativa sanktioner på yrkesfiskets område (SOU 2007:20). Förslagen syftar till att påskynda och effektivisera hanteringen vid överträdelse av fiske- bestämmelserna genom att ge möjlighet till administrativa sanktio- ner utan föregående domstolsförfarande. Såväl inom den gemensamma fiskeripolitiken som inom den svenska fiskepolitiken har ett ökat fokus successivt lagts på en ökad samverkan mellan förvaltare, forskare, olika kategorier fiskande och andra intressenter och ett ökat inflytande för brukare och intres- senter. –2006 har haft i uppdrag att leda och samordna ett antal pilotprojekt som syftar till att utveckla en lokal eller regional samförvaltning av fisket (dnr Jo2006/3424). I sin avrapportering av detta arbete har pekat på ett antal juridiska frågeställningar vilka bör analyseras för det fortsatta arbetet med samförvaltning i . En viktig fråga är hur stort inflytande som kan eller bör ges till ett samförvaltningsorgan för att syftet och målsättningen med ett ökat deltagande och brukar- ansvar ska uppnås. En annan aspekt av ett ökat brukaransvar och den enskilde fiska- rens möjligheter att själv styra sitt fiske inom ramen för gällande fiskeregler är det uppdrag redovisat avseende en änd- rad reglering av det pelagiska fisket, dvs. fiske efter sill, makrill, tobis etc. Även här pekar myndigheten på behov av analys av de rättsliga förutsättningarna, särskilt avseende vissa skattemässiga konsekvenser och om lagens systematik avseende licenser, fartygs- tillstånd och andra tillstånd samt kopplingarna mellan fiskeföreta- get och innehavaren av fartygstillståndet, vilket måste vara en fysisk person. Fiskevården i en större del av våra svenska inlandsvatten sker inom ramen för särskilda fiskevårdsområden. Dessa styrs i första hand av lagen (1981:553) om fiskevårdsområden. Den har satt som mål att de svenska företa- gens administrativa kostnader för samtliga statliga regelverk ska minska med av . Det är därför angeläget att förhindra att nya, kostnadskrävande regler ersätter de gamla. Syftet är att skapa ett bättre företagsklimat vilket gör det mer lönsamt och mindre krångligt att vara företagare. Ett liknande arbete med regelförenklingar bedrivs i EU:s regi. Detta syftar till att minska företagens administrativa kostnader . Det är angeläget att nya regelverk utformas enkelt men ändå uppnår sitt syfte lika effektivt. Om regelverket utformas på ett enklare och mer ändamålsenligt sätt kan företagen ägna mer tid och resurser till att driva och utveckla sin verksamhet och därigenom bidra till ökad tillväxt och sysselsättning. Detsamma kan i viss mening också gälla för utformningen av den nya fiskevårdslagstift- ningen. Utredaren ska se över den svenska fiskelagstiftningen och utarbeta förslag till en ny fiskevårdslag som inom ramen för bibehållna eko- system ska syfta till ett långsiktigt hållbart nyttjande av fiskeresur- serna vilket gynnar näringsverksamheten och fritidsfisket. Den nya lagstiftningen bör återspegla nu gällande mål för såväl den svenska som den gemensamma fiskeripolitiken. I sitt arbete bör utredaren beakta den internationella havsrätten, relevant EG-rätt, särskilt den gemensamma fiskeripolitiken samt EU:s miljö- och vattenpolitik, liksom regeringens arbete med landsbygdsstrategin och det miljöpolitiska arbetet, särskilt havs- miljöarbetet och miljömålsarbetet samt politiken för global utveck- ling. Utredaren ska vidare undersöka vilka möjligheter det finns att ta större regional hänsyn vid fördelning av fiskerättigheter i sam- band med stöd, tillstånd och licenser, att säkra ett lokalt inflytande i fiskeriförvaltningen, att skapa skilda former av samförvaltning, samt att öppna för nya samarbetsformer för fiskeriförvaltning, fredningsområden, fiskeriövervakning och fiskerikontroll. Samti- digt ska även behovet av andra förändringar beaktas, som principen om bästa tillgängliga teknik, miljökonsekvensbedömningar vid fiske etc. Dessutom ska utredas hur utbildningskrav kan anges för fiskelicens samt hur möjligheten att införa licens för t.ex. fiske- turismen ska utformas. Utredaren ska vidare i syfte att åstadkomma ett väl fungerande regelverk ägna särskild uppmärksamhet åt samspelet mellan fiskelagens bestämmelser om straff och särskild rättsverkan och fiskelagstiftningens olika normgivningsbemyndiganden. I denna del av uppdraget ingår att identifiera eventuella otillåtna blankett- straffstadganden i fiskelagen och i det sammanhanget överväga behovet av författningsändringar. Utredaren ska vidare överväga vilka åtgärder som ytterligare kan vidtas för att effektivisera lagföringen av brott mot fiskelagstift- ningen utöver de förslag som lämnats av utredningen om Admi- nistrativa sanktioner på yrkesfiskets område (SOU 2007:20) och den fråga om möjlighet för att bedriva förunder- sökning i fråga om vissa fiskebrott som omfattas av uppdraget till Utredningen om befogenheter (Fö 2007:02). Vidare ska utredaren göra en översyn av lagen (1981:553) om fiskevårdsområden och de bestämmelser i lagen (1957:390) om fiskearrenden och i förordningen (1998:1343) om stöd till fiske- vården som rör fiskevårdområden. Lagen om fiskevårdsområden behöver ändras för att bättre stämma överens med fiskelagen och med nuvarande politiska inriktning mot miljöhänsyn. Utredaren bör undersöka om det går att förenkla reglerna för bildande och förvaltning av fiskevårdsområden samt vidare överväga behovet av och möjligheterna till fördelning mellan medlemmarna av ett eventuellt ekonomisk överskott från fiskevårdsområden. En utgångspunkt för detta arbete ska vara utformningen av lagen (2000:592) om viltvårdområden samt beakta de författningsförslag och slutsatser rörande lagen om fiskevårdsområden, som utarbetats av Utredningen om det fria handredskapsfisket (SOU 2001:82). Utredaren ska överväga om förslagen till ny fiskelagstiftning för- anleder några förändringar i systematiken i lagen (1994:1709) om EG:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Utreda- ren ska ta ställning till om bestämmelserna i den lagen bör föras över till den nya fiskevårdslagen. I uppdraget ligger också att beakta förslag om, samt beredningar av, modernisering av fiskela- gen (dnr Jo2002/1494, Jo2005/2326) samt förslagen i rapporterna om Regional och lokal samförvaltning av fiske (dnr Jo2006/3424), Situationen och utvecklingen av bildandet av fiskevårdsområden i (dnr Jo2006/2401) och Ändrad reglering av det pelagiska fisket (dnr Jo2007/1917). Utredaren ska vidare följa beredningen inom av förslagen från utredningen om Admi- nistrativa sanktioner på yrkesfiskets område (SOU 2007:20). Utredaren ska utarbeta fullständiga förslag till de författnings- ändringar som övervägandena föranleder. Förslaget bör vara så utformat att dess konstruktion och verkan är lätt att tillämpa för verksamhetsutövare, tillsynsmyndigheter och allmänhet. Vidare ska förslagen vara utformade på ett sådant sätt att den administrativa hanteringen för verksamhetsutövarna förenklas utan att syftet med regleringen urholkas. Vid utformningen av förslagen ska utredaren ta hänsyn till regeringens mål att minska de administrativa kostna- derna för företag. En konsekvensbedömning ska göras för samtliga förslag. Utreda- ren ska för samtliga förslag analysera såväl de samhällsekonomiska och finansiella konsekvenserna som konsekvenserna för uppfyllel- sen av miljömålen. Kostnader och intäkter för staten, kommuner eller andra berörda ska redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten och kommunerna ska utredaren presentera förslag till finansiering enligt gällande finansieringsprin- ciper. Vad gäller redovisning av förslagets konsekvenser för företa- gen ska utredaren samråda med . Utreda- ren ska vidare samråda med Utredningen om befogenheter (Fö 2007:02) och (M 2006:05) samt med berörda organisationer och myndigheter, särskilt med , och . Uppdraget ska redovisas . (Jo 2007:03) Ändrade villkor för redovisning av uppdraget Med stöd av regeringens bemyndigande gav jord- bruksministern en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag till en förändrad fiskelagstiftning (dir. 2007:125). Enligt tilläggsdirektiv (dir. 2008:47) och (dir. 2009:13) ska uppdraget slutredovisas . Inom EU diskuteras en ny förordning om reglerna för fiskerikontroll och sanktioner. Beslut förväntas och bör beaktas i förslaget till ny fiskelagstiftning. Utredningstiden bör därför förlängas. Villkoren för redovisningen av utredarens uppdrag ändras. De delar som avser en översyn av lagen (1981:553) om fiskevårdsområden och de bestämmelser i lagen (1957:390) om fiskearrenden och i förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården som rör fiske- vårdområden ska delredovisas . I övriga delar ska utredaren slutredovisa uppdraget . Fiskelagen och i skyddade områden – behovet av en lagvalsbestämmelse 1 Gällande lagstiftning................................................. 1.1Möjligheter att skydda arter, bestånd och 1.2Fiskelagens och förhållande till varandra och till andra lagar........................................ Svårigheter med dagens regler och möjligheter till Frågornas aktualitet – miljökvalitetsmålen................ 2.3Olikheter mellan fiskelagen och och möjligheter till samverkan mellan lagarna ................. Fiskelagens nuvarande lagvalsbestämmelse............... Fiskelagen och i skyddade områden – behovet av en lagvalsbestämmelse I arbete har frågan om vad som ska gälla be- träffande fiske inom skyddade områden tagits upp. Ska fiskelagens eller bestämmelser ha företräde inom områden som skyddats genom beslut enligt 7 kap. ? anser att om det fordras ingripanden mot fiske- verksamheter, bör det ske med stöd av fiskelagen. Enligt Fiskeri- verket bör fiskelagen ha företräde framför inom skyddade områden, och verket har föreslagit att det i den nya fiskevårdslagen införs en lagvalsparagraf som diskussionsvis skulle kunna ha en lydelse liknande denna. Denna lag ska tillämpas i första hand när det gäller att skydda fiskbestånd och naturen i övrigt mot verksamheter inom fiske och vattenbruk. I fråga om sådant art- och områdesskydd som inte går att införa med stöd av denna lag gäller föreskrifter som meddelats med stöd av 7 eller 8 kap. . Bestämmelser om att tillstånd krävs för vissa verksamheter och åtgärder finns i 7 kap. 28 a–29 b §§ .