sou · GXB334d2 · 2010-01-01 00:00:00 — I sådana aktiebolag drivs verksamheten i annat syfte än att ge aktieägarna vinst; reglerna syftar till att säkerställa att bolagets vinst huvudsakligen stannar kvar i bolaget. Lagstiftningen bör inte belastas med onödiga regler. Det är möjligt att inom ramen för ett privat eller publikt aktiebolag bedriva verksamhet i andra syften än att generera vinst till aktieägarna, se 3 kap. 3 § aktiebolagslagen. Denna omständighet liksom den hittillsvarande ringa användningen visar att det inte finns något egentligt behov av den särskilda bolagsformen aktiebolag med begränsad vinstutdelning. Reglerna i 32 kap. aktiebolagslagen bör därför tas bort. har i 32 kap. ABL funnits bestämmelser om aktiebolag med särskild vinstutdelningsbegränsning. Grundläggande för dessa bolag är att verksamheten drivs i ett annat syfte än att ge aktieägarna vinst. Reglerna syftar till att säkerställa att bolagets vinst huvudsakligen stannar kvar i bolaget. fanns det endast elva registrerade aktiebolag med begränsad vinstutdelning. Utredningen har framhållit att bestämmelsernas ringa användning medför att behovet kan ifrågasättas; speciellt mot bakgrund av att det redan enligt 3 kap. 3 § ABL finns möjlighet att inom ramen för ett privat eller publikt aktiebolag bedriva verksamhet i andra syften än att generera vinst till aktieägarna. Utredningen anför vidare att det inte har ingått i uppdraget att närmare överväga denna fråga. FAR SRS stöder Utredningens uppfattning att behovet av dessa bestämmelser kan ifrågasättas. Ett upphävande av dessa regler bör emellertid enligt FAR SRS mening ligga i linje med Utredningens uppdrag i övrigt och därför kunna genomföras redan i den nu aktuella översynen. 15 Ersättning till ledande befattningshavare i aktiemarknadsbolag avstyrker förslaget att bestämmelserna om ersättning till ledande befattningshavare i aktiemarknadsbolag ska utgå ur aktiebolagslagen och årsredovisningslagarna. Som en följd av den finansiella kris som vi nu upplever har stark kritik riktats mot ersättningssystem inom den finansiella sektorn. beslutade om dels en rekommendation om ersättningspolicy inom finanstjänstesektorn, K(2009) 3159, och dels en rekommendation om att komplettera rekommendationerna 2004/913/EG och 2005/162/EG när det gäller ordningen för ersättningar till ledande befattningshavare i börsnoterade bolag, K(2009) 3177. Det är i och för sig upp till den enskilda medlemsstaten att bestämma vilken metod som ska användas för att se till att börsbolagen följer rekommendationerna. anser att det sänder direkt felaktiga signaler till företagen och samhället i stort att föreslå en återgång till självreglering i en fråga som har så stor betydelse för förtroendet för aktiemarknaden och den finansiella sektorn. Informationskravet (årsredovisningslagarna) Bestämmelserna om utökat informationskrav för publika aktiebolag och finansiella företag har relativt införts i årsredovisningslagen (1995:1554), lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och väderpappersbolag och lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag. Bestämmelserna motiverades med att den självreglering som tidigare fanns på området visat sig inte ha utgjort en tillräckligt stark garanti för att aktieägarna fick en fullgod information i ersättningsfrågor samt att med vikten av att bolagens förhållningssätt i ersättningsfrågor präglas av öppenhet. Erfarenheten hade visat att efterlevnaden av Näringslivets Börskommittés regelverk i vissa avseenden var bristfällig. 2005/06:186 s. 55–56). De invändningar som tidigare framförts mot självreglering i fråga om ersättningar till aktiemarknadsbolagens ledande befattningshavare äger alltjämt aktualitet. års intensiva samhällsdebatt om ersättningar i näringslivet har knappast ökat allmänhetens och myndigheternas tilltro till att marknadsaktörerna själva är rustade att ta hela ansvaret för denna fråga. Den finansiella marknaden och värdepappersmarknaderna utgör navet i samhällsekonomin. För dessa marknader är förtroende är inte bara en fråga för företagens ägare, utan även för företagens kunder, allmänheten samt, inte minst, samhället i stort. God insyn i ersättningssystemen har stor betydelse för detta förtroende. erfarenheter har visat att självreglering inom det här området varit otillräcklig. Även om reglerna angående information om ersättningar till ledande befattningshavare överlämnas till självreglering, kommer detta att vara föremål för revision i de finansiella företagen och omfattas av revisionsberättelsen så länge kravet på revision finns kvar. Det finns dock en överhängande risk för att det med tiden kommer blir svårt att jämföra information om ersättningar till ledande befattningshavare mellan olika företag. Praxis kan utvecklas olika beroende av till exempel bransch och företagsstorlek. förespråkar därför att de utökade kraven på information alltjämt ska gälla för såväl finansiella företag som aktiemarknadsbolag samt att dessa krav ska framgå av lag för att betona vikten av genomsynlighet. har däremot inga synpunkter på om lagregleringen kan utmönstras för andra företag. Beslutsordning (Aktiebolagslagen) I likhet med (SOU 2004:47) anser att en lagreglering är nödvändig för att understryka att styrelserna ovillkorligen måste ta ansvar för utformningen och övervakningen av ersättningssystemen. Näringslivets självreglering kan på sin höjd fungera som ett komplement till en sådan reglering. Förutom nivåerna på ersättningarna i näringslivet så har frågan om styrelsernas kontroll av företagens riskhantering generellt varit omdiskuterad . Det får inte råda någon tvekan om att det yttersta ansvaret för att riktlinjerna om ersättningssystem följs åvilar styrelsen i ett aktiemarknadsbolag. Så länge de grundläggande bestämmelserna om detta återfinns i ABL har aktieägarna i sista hand möjlighet att utkräva personligt skadeståndsansvar från en styrelse som inte tar sitt ansvar. Denna möjlighet har betydelse för att få styrelserna att aktivt engagera sig i risker förknippade med ersättningssystem. motsätter sig därför att bestämmelserna om styrelsens skyldigheter i dessa avseenden tas bort, såvitt gäller finansiella företag och aktiemarknadsföretag. Första AP-fonden stödjer utredarens förslag. Eftersom Svensk kod för bolagsstyrning numera omfattar samtliga börsbolag är inte lagstiftarens huvudsakliga argument för lagstiftning i frågan inte längre giltigt. Varken lagstiftning eller kodregler kan vara anpassade för samtliga aktiemarknadsbolag oavsett deras storlek, struktur och verksamhet. En möjlighet att avvika från vissa regler i koden bör därför ses som en fördel i jämförelse med en mindre flexibel lagstiftning. Första AP-fonden instämmer också i utredarens slutsats att självreglering bättre kan anpassas efter rådande förhållanden. I det fall en framtida skärpning av kraven skulle anses nödvändig är det enklare och, framför allt, snabbare att göra detta inom ramen för självreglering än genom lagstiftning. BFN noterar att utredningen föreslår ändringar i 5 kap. 20 och 22 §§ ÅRL. Ändringar i dessa paragrafer har också föreslagits i SOU 2008:67 Enklare redovisning. De däri föreslagna ändringarna är inte lika långtgående som de som föreslås i denna utredning. I Enklare redovisning motiveras behandlingen av frågan i avsnitt 2.4.3.1 Personalrelaterad information på sidorna 119-120. tillstyrker, dock med viss tvekan, utredningens förslag om att aktiebolagslagens och årsredovisningslagens regler om beslutsordningen m.m. för ersättning till ledande befattningshavare upphävs. En förutsättning är dock att motsvarande regler införs i självreglerande bestämmelser och att det finns sanktioner som kan vidtas gentemot bolag som inte följer reglerna, t ex genom att de självreglerande reglerna, liksom , blir en del av avtalen mellan börsen och bolagen. Den praktiska effekten av denna ändring blir då att publika bolag som inte är börsbolag inte behöver iaktta de ifrågavarande reglerna. I betänkandet föreslås att de befintliga reglerna om ersättning till ledande befattningshavare i aktiemarknadsbolag, publika bolag och finansiella företag i aktiebolagslagen m.m. upphör att gälla då motsvarande reglering införs i självreglering. uppfattar den befintliga regleringen av ersättning m.m. som i hög grad konstruerade ad hoc. Enligt fakultetsnämndens mening finns det skäl att anta att reglering i självreglering – då torde främst avses i Svensk kod för bolagsstyrning – kan fungera väl så bra. De försök att lagstiftningsvägen reglera ersättningar som gjorts, särskilt i den amerikanska Sarbanes-Oxley Act, har inte varit särskilt lyckosamma. Det har till och med antagits att förekomsten av lagreglering så att säga öppnar fritt för alla tänkbara lösningar som inte omfattas av lagregleringen. Möjligheten finns då att självreglering leder till större reflektion i näringslivet över ersättningsnivåer och ersättningars utformning. noterar vidare att det redan inom det befintliga regelsystemet finns regler som, beroende på situationen i det konkreta fallet, kan tillgripas som remedier mot excessiva ersättningar. Exempel på detta är skadeståndsreglerna och generalklausulerna. avstyrker att kraven på beslutsordningen för ersättning till ledande befattningshavare i aktiemarknadsbolag och upplysningar i årsredovisningarna om vissa löner och ersättningar avskaffas. sympatiserar visserligen med att detaljkraven på årsredovisningarna kan minskas, men anser att den senaste tidens debatt i dessa frågor talar för att den rätta tidpunkten för att överlämna dessa frågor till självreglering ännu inte har infunnit sig. Utvecklingen, även internationellt, behöver stabilisera sig innan det finns anledning att införa lättnader i dessa avseenden. Det vore olyckligt om det kort efter ett borttagande av krav av detta slag skulle komma mer eller mindre tvingande propåer från den internationella scenen som talar för bibehållna eller till och med skärpta regler i författning. avstår från att yttra sig i denna fråga. Samfundet tillstyrker förslaget att bestämmelserna om beslutsordningen för ersättningen till ledande befattningshavare i aktiemarknadsbolag och bestämmelser för publika bolag m.m. om uppgifter om löner m.m. i årsredovisningen avskaffas. Enligt samfundets uppfattning bör dock denna lagändring inte villkoras av att frågeställningarna först behandlas genom självreglering. Även bortsett från det principvidriga i att på det föreslagna sättet villkora lagändringen av åtgärder av privata aktörer, framstår åtgärden som överflödig. Om frågeställningen inte är värd att reglera i lagstiftning, bör de aktuella reglerna avskaffas oberoende av en eventuell behandling genom självreglering. Det är av stor vikt att det associationsrättsliga regelverket i möjligaste mån säkerställer att personer i bolagets ledning inte missbrukar det förtroende de fått från aktieägarna och att reglerna främjar en aktiv ägarroll genom t.ex. en tillfredställande transparents i fråga om Handelskammaren menar dock att det på detta område finns en väl fungerande självreglering, särskilt genom den svenska kod för bolagsstyrning som omfattar alla börsbolag. Någon ytterligare reglering krävs därför inte. Handelskammaren tillstyrker förslaget. Utredaren föreslår att bestämmelserna i aktiebolagslagen om beslutsordningen för ersättning till ledande befattningshavare i aktiemarknadsbolag samt i årsredovisningslagar om information avseende sådana ersättningar ska upphöra att gälla. motsatte sig lagreglering när detta föreslogs 2004 och menade att självreglering var att föredra. Det är därför glädjande att utredaren nu föreslår en avreglering som innebär dels att kraven på att informera om utgivna löner m.m. i årsredovisningslagarna återförs till självreglering för börsnoterade bolag och tas bort helt för övriga publika aktiebolag, dels att bestämmelserna om beslutsordningen tas bort ur aktiebolagslagen och överförs till självreglering. delar bedömningen att fördelarna med självreglering överväger och att rekommendation (2004/913/EG om att främja en lämplig ordning för ersättningen till ledande befattningshavare i börsnoterade bolag) inte lägger något hinder för att genomföra den genom självreglering. Vår uppfattning är att inte heller kommissionens kompletterande rekommendation (2009/385/EG) hindrar detta. Det är uppenbart att de båda EU-dokumenten är just rekommendationer och inte ska betraktas som bindande regler. Detta måste beaktas vid självregleringen. Svenskt Näringslivs grundläggande inställning är att detaljerade regler rörande ersättningssystemens innehåll är olämpliga, och detta oavsett om det sker genom lagstiftning eller i form av självreglering (Koden). Ersättningarna till ledande befattningshavare i ett bolag är i första hand en fråga för aktieägarna genom sina representanter i styrelsen. Styrelsen måste alltid vara fri - och ta ett ansvar för - att besluta om innehållet i ersättningssystemen. Ordningen att stämman beslutar om riktlinjer för ersättningen till VD och övriga ledande befattningshavare innebär ett avsteg från principerna rörande ansvarsfördelningen mellan bolagsstämman och styrelsen. Stämman utser styrelsen och beslutar om styrelsens arvode. En av styrelsens viktigaste uppgifter är att utse en VD som ska sköta den löpande förvaltningen enligt styrelsens riktlinjer och anvisningar. Men det är alltså stämman - inte styrelsen - som bestämmer riktlinjer för VD:ns (och övriga ledande befattningshavares) ersättning. En alltför stor detaljnivå i stämmobeslutet både kringskär styrelsens handlingsutrymme och förskjuter ansvaret till stämman; styrelsen kan inte vara ansvarig för något som den inte kan besluta om. Detta kan medföra sämre styrning och kontroll av bolagets verksamhet. Tvärtemot vad som var syftet med nuvarande regelverk. Ersättningsfrågor är komplicerade. Ett ersättningssystem ska vara utformat på det sättet att det främjar det beteende hos de ledande befattningshavarna som ägaren önskar. Det kan dock vara tekniskt svårt att konstruera sådana system och det är inte lämpligt att diskutera dessa på stämman, särskilt inte i fråga om detaljer. Om stämman anser att styrelsen inte klarar sin uppgift kan stämman alltid avsätta styrelsen, alternativt inte medge styrelsen ansvarsfrihet. tillstyrker således utredarens förslag att upphäva nu nämnda lagbestämmelser. Vår uppfattning är att dessa frågor bäst hanteras inom ramen för en självreg- lering som tar sikte på att det i berörda bolag ska finnas en öppenhet om ersättningssystemen, såväl mot bolagets aktieägare vad gäller ersättningssystemens principiella innehåll, som generellt om utgivna ersättningar, samt att bolagen har strukturerade och ordnade processer för beredning och beslut i ersättningsfrågor. Självregleringen måste utformas med hänsynstagande till roll- och ansvarsfördelningen mellan bolagsorganen och ska inte innehålla detaljerade regler om ersättningssystemens innehåll. Utformningen av vissa bestämmelser I slutbetänkandet (sid. 318ff) diskuterar utredaren även hur vissa begrepp i bestämmelserna om tilläggsupplysningar i 5 kap. årsredovisningslagen och i 8 kap. 54 § aktiebolagslagen om revisorsyttrande bör tolkas. -omfattningen av kretsen samtliga personer i bolagets ledning där utredaren menar att det borde räcka att redovisa information beträffande styrelseledamöterna och VD:n. -begreppet tidigare styrelse och VD, styrelsesuppleanter och vice VD där utredaren anser det rimligt att det klargörs att fråga är om en funktionssyn, d.v.s. att det enbart är fråga om ersättning m.m. till tidigare styrelseledamöter och tidigare VD som dessa fått under räkenskapsåret för arbete i sin tidigare funktion som styrelseledamot eller VD. Det bör enligt utredaren direkt av lagtexten framgå att det enbart är fråga om sådana personer som avgått under räkenskapsåret. -begreppet vice VD och styrelsesuppleant där utredaren anser att det hade varit önskvärt med ett klargörande att redovisning endast behöver ske för vice VD som inträtt i VD:ns ställe under räkenskapsåret. Uppfattningarna om hur nu nämnda begrepp bör tolkas och därmed vilka personers ersättningar som bolagen ska redovisa information om, och om det ska ske på individnivå, skiljer sig åt och har varit föremål för åtskilliga diskussioner mellan företrädare för börsbolag och deras revisorer. Detta har medfört stor osäkerhet för både bolagen och revisorerna. välkomnar därför ett klargörande. De förtydliganden som utredaren gör är de som våra berörda medlemsföretag efterfrågat. Angeläget är därför att dessa förtydliganden beaktas vid självreglering, eller om - mot förmodan - utredarens ovan nämnda förslag om avreglering inte genomförs, att förtydligandena möjligt görs i berörda lagbestämmelser. LRF avstår ifrån att yttra sig i denna del. FAR SRS tillstyrker Utdelningens förslag att bestämmelser i lagstiftningen om beslutsordningen för ersättning till ledande befattningshavare i aktiemarknadsbolag samt bestämmelser för publika aktiebolag och finansiella företag om uppgifter om löner m.m. till ledande befattningshavare i årsredovisningen upphör att gälla. Bestämmelserna bör dock upphävas först då frågeställningarna hanteras inom ramen för självreglering. Utredningen föreslår att de lagbestämmelser som finns beträffande beslutsordning och information avseende ersättningar till ledande befattningshavare i aktiemarknadsbolag ska upphöra att gälla. Frågorna ska i stället hanteras inom ramen för självreglering, lämpligen genom Svensk kod för bolagsstyrning. Även med beaktande av den finansiella krisen och det fokus på ersättningar till ledande befattningshavare som denna har medfört, ansluter sig FAR SRS till Utredningens uppfattning att självreglering är att föredra framför lagreglering. Med hänsyn till bl.a. mängden rekommendationer och riktlinjer från EU ger självreglering bättre förutsättningar för att enkelt och snabbt anpassa svenska regler till aktuella krav och förväntningar. Enligt gällande rätt finns regleringar angående beslutsordningen för ersättning till ledande befattningshavare i aktiemarknadsbolag i ABL samt utvidgade informationskrav i årsredovisningen för publika aktiebolag och finansiella företag i årsredovisningslagarna. I förarbetena till dessa regler (prop. 2005/06:186 s. 59) angavs att revisorns roll borde lyftas fram särskilt med hänsyn till bestämmelsernas vikt. Detta ledde till en lagstiftning där revisorn ska granska och avge yttrande om de riktlinjer för ersättning som styrelsen beslutat om har följts. I de fall styrelsen och verkställande direktören inte har följt dessa kan det leda till ersättningsskyldighet enligt 29 kap. ABL, vilket revisorn måste beakta i samband med uttalandet i revisionsberättelsen om ansvarsfrihet. Årsredovisningen ska innehålla särskild information om ersättning till ledande befattningshavare som revisorn ska granska i samband med ordinarie revision. Utredningen är något oklar med vilka delar av revisorns roll som den anser bör finnas kvar även vid självreglering. FAR SRS anser att revisorns roll även framöver inte får underskattas. Revisorn bör därför även framledes ha ett särskilt granskningsuppdrag när det gäller ersättning till ledande befattningshavare. FAR SRS samverkar gärna med Kollegiet för svensk bolagsstyrning kring den närmare utformningen av sådana regler. Avslutningsvis instämmer FAR SRS i Utredningens uppfattning att det finns behov av att se över vilka personer som ska omfattas av kretsen samtliga personer i bolagets ledning. Detta gäller särskilt oklarheter kring redovisning av ersättningar till vice verkställande direktörer. FAR SRS är beredd att även i denna del medverka vid den närmare utformningen av reglerna i Svensk kod för bolagsstyrning. finns lagkrav på att börshandlande aktiebolag vid årsstämman ska fatta beslut om riktlinjer för ersättning till ledande befattningshavare. Med riktlinjer avses principer för bestämmande av lön och annan ersättning. Det finns också särskilda lagkrav på publika aktiebolag och finansiella företag när det gäller att i årsredovisningen lämna uppgifter om det sammanlagda beloppet av räkenskapsårets löner och andra ersättningar till styrelse och bolagsledning. Utredaren föreslår att lagkraven ska upphöra att gälla och istället behandlas genom så kallad självreglering, i praktiken genom kompletteringar av Svensk Kod för bolagsstyrning. Utredaren argumenterar för att självreglering har fördelar genom att vara mer flexibel och snabbare kunna anpassas efter rådande förhållanden. Utredaren hävdar också att näringslivet har ett stort intresse av att öka förtroendet för den egna marknaden, vilket talar för starka påtryckningar på efterlevnad. Tyvärr visar erfarenheterna från den finansiella krisen att självreglering inte alltid är en effektiv metod att komma till rätta med osunda beteende. LO anser därför att det är klokt att stå fast vid dagens lagstiftning, som troligen är en mer lämplig metod än självreglering när det gäller att säkerställa att riktlinjer för ersättning till styrelse och ledning utformas på ett sätt som är i överensstämmelse med aktieägarnas intressen. Utredningen föreslår att bestämmelserna om beslutsordningen för ersättning till ledande befattningshavare i aktiemarknadsbolag samt de utvidgade bestämmelserna för publika bolag och finansiella företag om uppgifter om löner m.m. till ledande befattningshavare i årsredovisningen ska upphöra att gälla. Bestämmelserna bör dock upphävas först då frågeställningarna behandlas genom självreglering. som instämmer i utredningens förslag anser att ersättningsfrågor är sådana frågor som ägarna och företagens kontrollfunktion i första hand bör hantera. Det bör dock noteras att Europeiska kommissionen dels utfärdat en rekommendation om ersättningspolicy inom den finansiella sektorn, dels kompletterat rekommendationerna 2004/913/EG och 2005/162/EG när det gäller ordningen för ersättningar till ledande befattningshavare i börsnoterade företag. Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att främja tillämpningen av dessa rekommendationer . Vidare har Committee of Supervisors (CEBS) publicerat sina principer för ersättningspolicy inom den finansiella sektorn. Principerna bör, enligt CEBS, införlivas av företagen innan utgången av kvartal tre 2009. pågår även ett arbete med att revidera direktiven /48/EG och 2004/39/EG avseende bl.a. reglerna för ersättningssystem. Med hänsyn till det pågående regelförändringsarbetet avstår från att i detta läge att lämna ytterligare synpunkter. Enligt föreningen är självreglering ofta bättre och mer ändamålsenligt än lagreglering. Föreningen har därför inget att erinra mot förslaget om att bestämmelser i lagstiftningen om beslutsordningen för ersättning till ledande befattningshavare i aktiemarknadsbolag samt publika aktiebolag och finansiella företag förslås upphöra och när den kan ersättas av självreglering. Föreningen noterar dock att det pågår flera processer mot ökat reglering inom EU både vad gäller finansiella företag och börsföretags ersättningar till olika befattningshavare. Föreningen välkomnar den återgång till självreglering av frågor om ersättning till ledande befattningshavare som föreslås i betänkandet. Förslaget lämnas mot bakgrund av att Svensk kod för bolagsstyrning nu omfattar samtliga börsbolag, inte bara de största, att självregleringen har förutsättningar att snabbare kunna anpassas till rådande marknadsförutsättningar och att denna flexibilitet kan komma att minska företagens administrativa kostnader. En förutsättning för att avskaffa reglerna i aktiebolagslagen är att en motsvarande reglering införs i Svensk kod för bolagsstyrning och reglerna föreslås upphöra först när en sådan reglering införts. yttrade sig över det förslag som då presenterades om införande av regler om ersättning till ledande befattningshavare i aktiebolagslagen. Föreningen framförde då att självreglering var bäst lämpad att hantera ersättningsfrågor samt motsatte sig att bolagsstämman skulle fatta bindande beslut om riktlinjer på detaljnivå.