sou · GYB333 · 2010-05-06 00:00:00 — Besvärande är, liksom i läroboken, bristerna i de historiska framställningarna. Lärarhandledning till SO Direkt. Kvinnors liv kommer bort Till avsnittet Ung – leva i finns en OH-bild som ska illustrera Människans åldrar och den långa tidsrymden mellan jägarsamhället å ena sidan och jordbrukssamhället, industrisamhället och tjänste/informationssamhället å den andra. Jägarsamhället illustreras med en pilbåge med två pilar, jordbrukssamhället med en grep ställd i jord, industrisamhället med en skiftnyckel och tjänste/informationssamhället med ett i som på en informationsskylt. Men när man använder termen jägarsamhället i stället för det brukliga jägar- och samlarsamhället, och symboliserar med pilbågen, kommer kvinnorna och deras liv helt bort. I samlarsamhället är det just, hävdar forskningen, kvinnorna som samlar in växter, frön, frukter, bär, smådjur och annan föda. Jordbrukssamhället kunde gärna ha illustrerats med en ko, en handkvarn, en mjölkbytta, en smörkärna eller rentav en slända eller spinnrock – alla står för arbeten som kvinnor utförde. Industrin kunde också ha symboliserats med något som hade visat arbete där kvinnor – och för den delen barn – dominerade, till exempel textil-, porslins- eller tändsticksindustrin. Samma genomgående manliga bild av arbetet i historien ges också i texten till avsnittet Ung – leva i . Där finns en historisk översikt över invandringen till , alltifrån samerna och framåt (3:7). Här nämns munkar, rådmän, borgmästare, svedjebrukare, gruvarbetare, vävare, glasblåsare och krigsfångar. Avsikten är säkert inte att påstå att det enbart var män som invandrade, men intrycket blir ändå just detta. Att sidenmanufakturerna lika väl som textilindustrin värvade kvinnliga arbetare från respektive kunde till exempel ha varit värt ett omnämnande. I den OH-bild, som ger upplysningar om den moderna invandringen till , finns ingen uppdelning på kön. Lärarhandledning till SO Direkt. Inget om kvinnors väg till inflytande Bristfällig ur kvinno- och jämställdhetssynpunkt är också den historiska framställningen i avdelningen Att delta i samhället – rättigheter och skyldigheter. Här finns en OH-bild som ska spegla den politiska och ideologiska diskussionen i samhället . Det handlar för respektive århundrade om personliga rättigheter, politiska rättigheter och sociala rättigheter. Men varken i exemplen eller i de tillhörande texterna finns någonting om kvinnors juridiskt, ekonomiskt och politiskt underordnade ställning och det arbete som ledde till att den gradvis försvann. Inte heller läroboken tar ju upp kvinnorörelse och kvinnoideologi förrän i nutid. Däremot finns i läroboken en uppställning över kvinnans ökade rättigheter och framåt, men den har tyvärr ingen motsvarighet i lärarhandledningen. Också i de avsnitt som gäller nutid finns få eller inga jämställdhetsaspekter. I Ung saknas sådana både i avsnitten om och om i-länderna generellt. Men det kan noteras att när en tillhörande OH-bild visar olika familjetyper finns inte bara en ensam mamma utan också en ensam pappa med. Liksom i läroboken nämns dock inte någonstans föräldraförsäkringen eller diskussionen om huruvida den borde vara individuell. Det finns inte heller här, lika litet som i något annat läromedel i granskningen, någon upplysning om samkönade äktenskap med barn. Ung har också ett avsnitt om att vara barn och ung i u- länder. I detta finns ett par uppgifter om kvinnor. ska eleverna pröva påståendet Kvinnorna brukar jorden och hämtar vatten i (3:34). Vattenförsörjningen och dess konsekvenser för kvinnor och barn i återkommer i ett exempel på vad som ska krävas för MVG på provet (3:45). En sida ägnas barnarbete och bristande skolgång i , där en kvinna och hennes barn får illustrera problemen. Att flickor har större svårigheter att få gå i skolan än pojkar nämns också. Avsnittet Barnens rätt i huvudavdelningen Att delta i samhället har ett par väsentliga jämställdhetsaspekter. Där finns en diskussion om att hantera konflikter och man ställer frågan: Handlar tjejer och killar olika i denna situation? (5:16). I avsnittet diskuteras också Lärarhandledning till SO Direkt. sexuella övergrepp mot barn, bland annat exemplifierat med ett övergrepp från en äldre pojke mot en yngre flicka (5:33). Jämställdhetsaspekter saknas i avsnittet Den privata ekonomin och där finns inga jämförelser mellan flickor och pojkar. Liksom i läroboken saknas jämställdhetsaspekter på olika medier och journalistyrket i huvudavdelningen Att umgås med medier. Däremot finns liksom i boken några upplysningar och uppgifter om flickors och pojkars olika läs- och medievanor (7:8, 7:10, 7:14). Jämställdhetsfrågor aktualiseras inte heller i huvudavdelningen Du och miljön. Få verkliga personer är nämnda vid namn i lärarhandledningen, detta fåtal är huvudsakligen män. Däremot finns ett relativt stort antal fiktiva namn, för det allra mesta på flickor och pojkar i olika tänkta situationer. De används för att illustrera förhållanden för ungdomar i och internationellt. Sammanlagt finns 47 fiktiva pojknamn och 24 flicknamn, alltså nästan dubbelt så många pojknamn som flicknamn.2 Övervikten förklaras delvis av ett fiktivt exempel på ungdomsbrottslighet i huvudavdelningen Lag och rätt, där både gärningsman och vittnen är pojkar, och där de följs genom hela rättsprocessen. Men trots detta kan övervikten inte vara helt motiverad av innehållet; de exempel som i övrigt används rör sig om ungdomar i olika situationer, som i varje fall enligt texten inte skiljer sig mellan flickor och pojkar. Jämförelse lärobok och lärarhandledning Jämställdhetsaspekterna i lärarhandledningen till A-kursen i SO Direkt. är alltså få, med undantag för i huvudavdelningen Lag och rätt. Läroboken verkar i detta avseende mer blandad och vittnar i vissa delar om en klar ambition att om inte alltid beakta och diskutera jämställdhetsfrågor så åtminstone ta upp flickor/kvinnor som exempel. Det samlade intrycket blir tyvärr att en del av detta försvunnit på vägen till lärarhandledningen. 2 När ett namn finns på samma sida har jag bara räknat det en gång. Om ett namn skulle ha räknats med varje gång det nämns skulle övervikten för pojknamn bli ändå större. , avsedd för A-kursen (2009), är ytterligare ett exempel på de svårigheter för en helhetsbedömning som samhällskunskapsämnets disparata karaktär kan innebära.1 På bokens försättsblad finns elva författare nämnda. Fyra av dem är kvinnor. Till skillnad från övriga böcker i granskningen finns en presentation av författarna (s. 361), och man kan därför se deras formella kompetens, och att de representerar ämnena kriminologi (2 personer), nationalekonomi, sociologi och statsvetenskap (2 personer)2. Dessutom finns en riksdagsreporter, en frilansjournalist och två gymnasielärare utan angiven inriktning.3 Enligt baksidestexten behandlar Exposé Samhällskunskap A ämnesområdet med utgångspunkt i dagsaktuell forskning, belyser demokrati och värdefrågor, ger faktakunskaper och analys samt historisk bakgrund, samtid och framtid. Huruvida någon fackhistoriker finns bland författarna framgår inte. I baksidestexten uppges också att demokratifrågor ägnas stort utrymme. Exposé Samhällskunskap A har 367 sidor och är indelad i tre huvudavdelningar med följande kapitel: Människan, samhället och kulturen Arbete och pengar 1Andersson, , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , . Exposé Samhällskunskap A. Liber, 2009. 2Sociologen tycks i praktiken inte ha medverkat i boken, med honom skulle det bli 2 sociologer. 3Exposé Samhällskunskap A, s. 361. Demokrati, ideologier och politiska partier Det svenska statsskicket Den tredje avdelningen är i sin helhet skriven av en författare, en statsvetare, medan övriga två avdelningar har flera författare. Alla kapitel har i innehållsförteckningen flera underrubriker, sammanlagt 72. En av dessa, i kapitlet Social välfärd, heter Jämställdhet och jämlikhet. Avsnittet är i sin helhet författat av statsvetaren . Här finns en inledande del om jämställdhets/ jämlikhetsfrågor, där den gemensamma diskrimineringslagen presenteras liksom diskrimineringsombudsmannen. Ett underavsnitt diskuterar könsdiskriminering under , med exempel på diskriminering från olika områden, till exempel löneskillnader mellan kvinnor och män och negativa reaktioner mot både kvinnor och män som tar ut föräldraledighet. I fortsättningen tas också sexuell läggning och identitet upp, och lagstiftning som förbjuder diskriminering på grund av sexuell läggning. Under rubriken påtalas i ett annat underavsnitt hur vissa kulturella och religiösa övertygelser kan leda till lagstridiga handlingar, kränkningar och våld mot framför allt flickor (s. 146–150). Avsnittet Jämställdhet och jämlikhet beledsagas av en ruta som och framåt relativt detaljerat redovisar lagstiftning mot diskriminering (s. 151). Eftersom gifta kvinnors myndighet finns med, borde man också ha upplyst om att ogifta kvinnor i blev myndiga , sänkt till . Kapitlen i Exposé Samhällskunskap A har ytterligare en mängd underrubriker förutom de som finns i innehållsförteckningen. I en text om postmoderna ideologier finns underrubriken och queerteori som även tar upp kvinno/jämställdhetsfrågor. Här behandlas modern feministisk ideologi och dess teorier om samhällets orättvisa maktordning byggd på kön – patriarkatet. Feministernas mål beskrivs som ett samhälle där män och kvinnor inte tvingas att vara rosa eller blå, och där var och en fritt kan utveckla personlighet och förmågor. Med användningen av begreppet queer vill man gå bortom manligt och kvinnligt och visa att en individs könsidentitet och sexuella läggning är personlig (s. 178–179). Närläsning av övrig text Som framgått i stycket ovan är det således få rubriker och enskilda avsnitt som ägnas åt kvinnor och jämställdhet. Men rimligtvis bör läroboken också på andra ställen i texten ta upp jämställdhetsaspekter. I en bestämning av omfång och karaktär hos dessa inslag, liksom deras integration i texterna, redovisar jag en närläsning av övrig text i boken. Här är utfallet ojämnt. Ett par författare tar med perspektivet på några ställen, andra utelämnar det helt eller nästan helt. Det är svårt att se att sammanhanget i sig avgör om jämställdhet tas upp eller inte; det verkar snarare bero på författarnas inställning och kunskaper. Någon genomgående eller konsekvent jämställdhetslinje eller diskussion om kön finns inte. Människan, samhället och kulturen Individen – den första av bokens tre huvudavdelningar – inleds med kapitlet Människan, samhället och kulturen (s. 8–29). Här aktualiseras jämförelser mellan kvinnor och män på några ställen; män har större makt och tjänar mer pengar än kvinnor (s. 14), och man ställer frågan: Har kvinnor och män olika roller? (s. 16). Kön finns med i en uppräkning av värderingar i samband med diskriminering (s. 17). I en summering av djupgående värderingar uppmanas eleverna diskutera vad som förväntas av män och kvinnor, vad de bör eller inte bör göra, vilka arbetsområden de har och hur de ska klä sig (s. 21–22). I ett avsnitt om kulturmöten ges som exempel på behandling av kvinnor i andra kulturer att inte få visa ansiktet eller få arbeta, och det nämns att män i vissa kulturer inte tar kvinnor i hand (s. 23–24). Det finns också en bild på en demonstration för att hedra minnet av (s. 25). I arbetsuppgifter som hör till avsnittet ställs frågor om stereotyper av män och kvinnor i vårt samhälle . Skulle samhället förändras om det satt kvinnor på alla ledande poster där det finns män? En fråga om det biologiska respektive sociala arvets betydelse innefattar också kvinnor och män (s. 28). I det följande kapitlet, Arbete och pengar (s. 30–63), finns ett enda stycke som tar upp jämställdhet mellan kvinnor och män. Det är i anslutning till en diskussion om föräldraförsäkringen. Att mamman i regel tar ut en större del av föräldraförsäkringen än pappan och de konsekvenser detta kan få för hennes arbete utanför hemmet i fortsättningen kommenteras. Författaren ställer frågan om hur framtidens arbetsmarknad ska bli mera jämställd: Löser det problemen om t.ex. staten tvingar pappor att ta ut fler pappamånader? (s. 40). Formuleringen är märklig – staten tvingar ju ingen, vare sig kvinna eller man, att ta ut föräldraledighet. Om avsikten är att problematisera jämställdhet kunde kanske en diskussion ha varit på sin plats om orsakerna till, och konsekvenserna av, att föräldraförsäkringen väl är den enda samhälleliga försäkring som inte är individualiserad. När föräldraförsäkringen presenteras mer ingående längre fram i texten definieras pappamånaderna som att endast fadern kan ta ut dem (s. 58). Den korrekta beskrivningen är att föräldrarna förväntas dela på ledigheten med bestämmelsen att det minsta en av dem kan ta ut är . Ingen punkt eller fråga i de tre sidor arbetsuppgifter som följer på kapitlet tar upp jämställdhet mellan könen. Kapitlet Lag och rätt (s. 64–96) tar inte explicit upp jämställdhet, men nämner kvinnor och män i några sammanhang. I en kort historisk tillbakablick nämns tidelag, utomäktenskapliga förbindelser, homosexualitet och fosterfördrivning som exempel på brott som tidigare straffades hårt. Att tidelag gav dödsstraff för män tas upp, men att kvinnorna – och de utom äktenskapet födda barnen – drabbades hårt av straffen för utomäktenskapliga förbindelser kunde också ha nämnts (s. 64–65). Litet längre fram påstås att 1600-talets häxbränningar skulle ha tolkats som ett sätt att i oroliga tider återupprätta känslan av samhörighet (s. 67). Detta sätt att återupprätta samhörighet har knappast stöd i forskningen, där hårdnande kontroll av lokalsamhället från staten och ökad kontroll av kvinnor är några förklaringar som framförts. För nutiden redovisas skillnader mellan kvinnor och män som brottsoffer, bland annat mellan flickor och pojkar i årskurs 9 (s. 78). Ytterligare sådan statistik finns längre fram (s. 80). Flickor uppges i båda fallen vara något mindre utsatta för brott än pojkar. Att kvinnor och män drabbas av olika typer av brott redovisas också, och det finns diskussioner om kvinnor som brottsoffer, framför allt offer för våld i hemmet från närstående. Texten uppehåller sig utförligt vid förövarna av olika brott, fångars sociala bakgrund, variabler som kan tänkas förutsäga brott, eventuell inverkan av olika strafformer osv. Detta sker genomgående utan angivelse av kön. Att de flesta brotten begås av män nämns på ett ställe. Där presenteras en undersökning av personer födda som visade, att av männen och av kvinnorna hade blivit straffade (s. 79). Men när det gäller förövare av brott och frekvensen straffade innehåller i övrigt vare sig text eller statistiska redovisningar några uppgifter om skillnader mellan kvinnor och män. Tvärtom är texten så genomgående skriven utan personliga pronomina eller markeringar av kön, så könsneutral, att det är omöjligt att göra jämförelser eller diskutera brottslighet utifrån ett könsperspektiv. Det kan möjligen finnas motiveringar till ett sådant förfaringssätt, men skillnaden mellan könen i brottslighet måste kunna diskuteras ur ett könsperspektiv, bli föremål för reflektion och kanske också leda till slutsatser och insikter. I arbetsuppgifterna finns ett enda fiktivt exempel på våldsbrottslighet: ett gift par i konflikt med varandra. I ilskan över att kvinnan mot mannens önskan låtit bli att ta p-piller och blivit gravid, slänger han in familjens katt i tvättmaskinen, så att den dör. Kvinnan blir då arg och drämmer en stekpanna i huvudet på mannen (s. 94). Här framställs parterna som jämställda ifråga om våld, alltså långt ifrån överensstämmande med det stora flertalet våldsbrott i hemmen. I övrigt finns på de tre sidorna arbetsuppgifter ingenting som handlar om kön. Huvudavdelningen Samhället inleds med ett omfattande kapitel om Massmedier (s. 98–126). I detta kapitel aktualiseras överhuvudtaget inte jämställdhetsaspekter och skillnader mellan kvinnor och män, vare sig det gäller vilka medier som finns, vilka händelser och företeelser som betraktas som nyheter, vilka intressen som styr medierna, fria mediers roll i demokratin, journalistisk etik eller massmediernas påverkan. Inte heller finns någon diskussion om kvinnliga respektive manliga journalister, en diskussion som vore på sin plats också ur ett historiskt perspektiv. Detta framstår som brister ur både ett jämställdhetsperspektiv och ett vidare samhälleligt perspektiv. Demokrati, ideologier och politiska partier Kapitlet Demokrati, ideologier och politiska partier är skrivet av den tidigare nämnda statsvetaren (s. 158–192). Efter en inledning om den atenska demokratin – att kvinnorna var utestängda från den nämns – och om olika typer av demokratiska konstitutioner, kommer ett avsnitt om De klassiska ideologierna och framåt. Här redogörs för liberalism, konservatism och socialism. Inga kvinnor nämns vid namn, och kvinnor förekommer endast i samband med liberalismen, där krav på allmän rösträtt för både män och kvinnor tas upp (s. 168). För svensk del nämns att liberaler i drev frågor om kvinnors rättigheter till utbildning och rätt att rösta på lika villkor som männen (s. 169). Men kvinnorörelsen, internationellt och i , som ju också tar sin början och utvecklas fram till nutid, finns inte med. Nästa avsnitt behandlar De totalitära ideologierna: kommunism, nazism och fascism. Inget sägs om deras inställning till kvinnor. En kvinna nämns: som en framstående ideolog inom det tyska (s. 172). Avsnittet Postmoderna ideologier presenterar nyliberalism, nykonservatism, de gröna (citationstecken i boken), feminism, queerteori, nynazism och anarkism. Avsnittet om feminism och queerteori har redan diskuterats ovan, eftersom det är ett av bokens få avsnitt som ägnas åt frågor av jämställdhetsintresse. I de övriga presentationerna nämns den amerikanska nykonservatismens motstånd mot abort och korståg mot feminismen (s. 176). Att kvinnor efter den muslimska revolutionen i inte fick gå barhuvade utomhus utan tvingades bära slöja nämns också (s. 181). I övrigt saknas upplysningar om inställningen till kvinnor inom respektive ideologiområde. Ideologi och praktisk politik i Feministiskt initiativ nämns som politiskt parti i avsnittet Ideologi och praktisk politik i (s. 183). Nästa avsnitt behandlar riksdagspartierna. Där nämns att haft en uttalad feministisk inriktning med krav på utbyggnad av daghem och sex timmars arbetsdag, att ideologi har feministiska inslag och att partiet har två språkrör, en man och en kvinna (s. 185–187). Ur socialdemokraternas partiprogram finns med ett citat om att målet är ett samhälle utan klasskillnader, könssegregation och etniska klyftor. I presentationen av erinras om att liberaler väckte frågan om införande av allmän lika rösträtt för män och kvinnor (s. 188). I presentationerna av , och moderata samlingspartiet finns däremot ingenting om deras inställning till jämställdhet. I de tre sidor frågor och uppgifter som hör till kapitlet Demokrati, ideologier och politiska partier finns ingenting explicit om vare sig jämställdhet eller kvinnor, även om några av frågorna möjligen skulle kunna aktualisera dessa områden. De politiska kvinnoförbunden har spelat en betydande roll . De och deras arbete för jämställdhet mellan kvinnor och män och för barns villkor hade varit värda ett omnämnande. Statsvetaren har även skrivit nästa huvudkapitel: Det svenska statsskicket (s. 193–228). Här lyser frågor som rör jämställdhet i stort sett med sin frånvaro. Några inslag finns, det mest markanta är ett avsnitt om den nya successionsordningen 1979 och dess införande av full kognatisk tronföljd, beledsagat av en bild på kronprinsessan med syskon (s. 196–197). I en översikt över den svenska författningshistorien till nutid finns en mening om genomförandet av den allmänna rösträtten 1919 (s. 200). På de två sidor med frågor som hör till kapitlet finns kön med bland faktorer avsedda att diskuteras under rubriken (s. 228). I övrigt saknas jämställdhetsaspekter. Också följande kapitel är skrivet av . Det har rubriken samhället (s. 229–247). Inledningsvis diskuteras begreppet civilt samhälle, medan huvuddelen av kapitlet ägnas åt folkrörelser i vid bemärkelse, historiskt och i nutid. Här presenteras särskilt , och fackföreningsrörelsen. Under rubriken tidiga folkrörelser nämns rösträttsrörelsen och det påstås att den drev frågan om allmän och lika rösträtt för män och kvinnor medan kvinnorörelsen var inriktad på att föra upp kvinnofrågor på den politiska dagordningen (s. 236). På följande sida står åter att rösträttrörelsens män och kvinnor hade allmän och lika rösträtt som mål, men här görs förtydligandet att det fanns delade meningar om när kvinnor skulle få rösträtt, och i vilken ordningsföljd i förhållande till exempelvis manliga arbetare. Här finns också en bild av svenska kvinnor som går i demonstration för rösträtten (s. 236). Det är märkligt att kvinnorörelsen inte fått plats som en självständig folkrörelse – den hade ju stor anslutning och hade fullt medborgarskap och rättigheter för mer än halva befolkningen som målsättningar. Det är också ett märkligt påstående att kvinnorörelsen inte skulle ha politisk rösträtt som mål. I tillkom ju rösträtt just för detta ändamål, och kämpade för det med bland annat omfattande namninsamlingar fram till dess den allmänna rösträtten var genomförd. Efter omnämnanden av kvinnor i samband med rösträtten försvinner jämställdheten som tema ur kapitlet. Två sidor med frågor och uppgifter finns i slutet. Jämställdhet och kvinnor nämns inte. Nästa kapitel heter Samhällsekonomi och saknar helt jämställdhetsaspekter i både text och övningsuppgifter. Sådana aspekter kan kanske vara irrelevanta för delar av kapitlet, men borde kunna vara relevanta i avsnitt om ekonomiska sektorer i samhället, ekonomisk makt och till exempel arbetslöshet. Den tredje huvudavdelningen i Exposé Samhällskunskap A har . 279–360). Den innehåller fem kapitel som är skrivna av samma författare: politik, FN, EU, utrikespolitik och Internationell politik . Det finns inga underrubriker som handlar om jämställdhet och/eller kvinnor. På några ställen i texten finns dock aspekter som rör jämställdhet och kvinnor. I kapitlet Internationell politik nämns under , att påven under ett besök i uttalade sig kritiskt om landets abortpolitik (s. 305). I kapitlet om FN citeras , och dess passus om de mänskliga rättigheterna där lika rättigheter för män och kvinnor ingår (s. 313). I en ruta om insatser för att arbeta fram FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna berättas att hon var känd som en av främsta förkämpar för kvinnors lika rättigheter (s. 314). I samma ruta står också om hennes roll för att få medlemsstaterna att acceptera deklarationen. Bland de länder som vägrade underteckna nämns , och man får veta att landet motsatte sig lika rättigheter för kvinnor och män inom äktenskapet (s. 315). Längre fram i samma kapitel finns kvinnors rättigheter med i en uppräkning av de frågor som drivs av FN:s ekonomiska och sociala råd (ECOSOC, s. 320). I kapitlet om svensk utrikespolitik finns Jämställdhet och kvinnors roll i utveckling med i en ruta om målen för det svenska biståndet till (s. 353). På de sammanlagt sju sidorna med frågor och uppgifter som hör till huvudavdelningen Omvärlden nämns ingenstans explicit jämställdhet och kvinnofrågor (s. 309–310, 327–328, 349–350, 357). Det framstår som anmärkningsvärt, att ingenting sägs om FN:s kvinnokonferenser och arbete för kvinnor runt om i världen, eller EU:s insatser för kvinnor, till exempel för att gripa in mot trafficking och våld mot kvinnor i krig. Namngivna kvinnor och män I det följande redovisar jag en undersökning av namn på kvinnor och män i . Det bör påpekas, att texterna i stor utsträckning behandlar samhälleliga institutioner, organisationer och strukturer. Förutom att det då och då hänvisas bakåt i tiden saknas i stort sett både förändrings- och aktörsperspektiv. Det innebär att relativt få namn nämns; fördelningen av dessa på kvinnor och män kan dock vara av intresse.