sou · GXB375 · 2010-01-01 00:00:00 — Den motivering som framfördes var att, även om bostadsbandet var avskaffat, rent praktiska skäl borde tala för att undantaget skulle behållas.25 föreslog därvid att undantaget åter skulle föras in och kompletteras med riksdags- ledamöter och så beslutades i . hade i yttrande till anfört att det inte kunde bortses från att dessa personer ofta hade kommunala uppdrag på hemorten och skulle kunna komma att mista dessa på grund av mer eller 22Se NJA II 1894 s. 35. 23Se SOU 1990:50 s. 85 och prop. 1990/91:153 s. 100. 24SOU 1990:50 s. 84. 25Motion till 1990/91:Sk69. mindre tillfälliga uppdrag i eller i exempelvis kommittéväsendet. Också i dessa fall var det enligt Konstitutions- utskottet från demokratisynpunkt viktigt att rekryteringen till de politiska uppdragen inte försvårades av folkbokföringsskäl.26 Undantaget avseende riksdagsledamöter tillkom med motiveringen att det var fråga om en tillfällig vistelse som normalt inte medför ändrad bosättning och inte heller bör göra det . Vistelsen bedömdes vara av så speciell karaktär att den inte borde leda till ändrad bosättning.27 Liknande bestämmelser finns alltså även folkbokfö- ringslag, där uppdrag i statsdepartement numera preciseras som uppdrag som politiskt tillsatt tjänstemän eller politiskt sakkunnig. Avseende tjänstgöring enligt lagen om totalförsvarsplikt var motiveringen till undantaget att sådan tjänstgöring åläggs med stöd av tvångslag. Det torde därmed inte stämma överens med det allmänna rättsmedvetandet att en person anses bosatt där han eller hon placerats med tvång.28 Undantaget i femte punkten tillkom av samma skäl. Man menade att sådan vård som det är fråga om ofta sker tvångsvis. Även om vården sker frivilligt har den enskilde ofta inte möjlighet att välja var vården ska erhållas. Det ansågs därför inte att en person ska anses bosatt där han eller hon placerats med tvång.29 Vistelser som föranleds av vissa förhållanden leder inte till ändrad bosättning om personen har en bostad Undantaget i 10 § första stycket är tillämpligt endast i de fall den ändrade bosättningen föranleds enbart av de nämnda förhållandena, exempelvis att vara riksdagsledamot. Man fann dock efter folkbokföringslagens ikraftträdande att det även fanns situationer i vilka en person flyttade och stannade kvar på grund av exempelvis ett uppdrag som riksdagsledamot, men inte enbart på grund av detta uppdrag, utan också för att familjen flyttade med och etablerade sig på den nya orten eller att riksdagsledamoten bildade familj på den nya orten. Även i dessa fall var det önskvärt att riksdagsledamoten kunde vara fortsatt folkbokförd på den tidigare orten, i vart fall om någon sorts koppling till denna ort 1990/91:SkU28 s. 106. 27SOU 1990:50 s. 81 och s. 115. 1990/91:153 s. 100. 1990/91:153 s. 102. I den promemoria som upprättades inom med anledning av denna fråga föreslogs att det skulle krävas att personen i fråga hade en inte oväsentlig anknytning till annan fastighet.30 Med det avsågs samman- fattningsvis att det skulle vara en bostad, som inte var en fritidsbostad eller övernattningslägenhet och som inte var uthyrd. Ett sådant krav på samband ansågs dock av remissinstanserna som alltför svårtillämpat och man befarade att det skulle leda till svåra gränsdragningsfrågor. Man valde därför att uppställa endast ett krav att personen i fråga skulle ha anknytning till en annan fastighet genom att disponera en bostad där. I vissa fall kunde det också vara svårt att utreda om en flyttning gjorts enbart på grund av ett visst uppdrag; flyttningen kan ha föranletts exempelvis av att även maken fått ett arbete på orten. Regeringen konstaterade att det behövdes ytterligare en bestämmelse.31 I 10 § andra stycket finns därför en tilläggsbestämmelse om att en vistelse som föranleds av, men inte enbart av, något av de ovan nämnda förhållandena anses inte heller leda till ändrad bosättning. Villkoret härför är att personen har anknytning till en annan fastighet genom att disponera en bostad på den tidigare orten. Bestämmelsen gäller endast för den enskilde personligen, dennes familj folkbokförs enligt vanliga bestämmelser. När bestämmelser om familjeanknytning aktualiseras är det riksdagsledamotens faktiska vistelse som ska anses vara den anknytning som ska tillämpas. I lagstiftningsarbetet konstaterades att den föreslagna bestämmelsen kunde medföra problem för den person som tillsammans med sin familj flyttar och vill vara folkbokförd tillsammans med familjen på den nya orten. Man införde därför också en möjlighet för den enskilde i dessa fall att kunna ansöka om att bli folkbokförd på den ort där familjen var bosatt och där han eller hon enligt huvudregeln i 7 § skulle anses vara bosatt. 30Några folkbokföringsfrågor, promemoria inom , , dnr 2351/94, s. 11 ff. 1994/95:94 s. 8 ff. Vistelse i statsministerns tjänstebostad Enligt 10 § tredje stycket anses en vistelse av statsministerns familjemedlemmar i statsministerns tjänstebostad inte leda till ändrad bosättning. På ansökan får dock besluta att en sådan person ska folkbokföras på den fastighet som inrymmer tjänstebostaden. Statsministern omfattas av undantagsbestämmelsen i första stycket 2 och behöver därför inte ändra folkbokföring på grund av en flytt som uppdraget som statsminister innebär. Statsministerns familjemedlemmar däremot omfattas inte av nämnda bestämmelse, utan deras folkbokföring ändras i samband med flytten till tjänstebostaden. Det så kallade i iordningsställdes , bland annat genom att de nödvändiga säkerhetskraven avseende statsministerns person tillgodosågs. Avsikten var att huset skulle bli tjänstebostad åt statsministern. Säkerhetsaspekterna kring statsministerämbetet gäller numera inte endast statsministern personligen utan även dennes familje- medlemmar. Det har därför ansetts att inte bara statsministern utan även dennes familj bör ha sitt boende i . Denna icke självvalda flyttning till för statsministern och dennes familj kan innebära personliga uppoffringar. För stats- ministern själv finns redan ett undantag beträffande folkbok- föringen, men för den övriga familjen leder flyttningen enligt tidigare gällande regler till att de folkbokförs på . Man fann därför att det var önskvärt med ett undantag som omfattade även statsministerns familj. Med tanke på att undan- tagets tillämpning av naturliga skäl kommer att gälla en synnerligen begränsad krets menade man att ett sådant undantag skulle få mycket små negativa effekter på folkbokföringssystemet som helhet.32 Bestämmelsen trädde i kraft . 10.1.7Studerande barn, 11 § Ett undantag finns för personer som bedriver grundskole- eller gymnasiestudier på annan ort än den där han eller hon har sitt egentliga hemvist. Undantaget gäller även efter det att personen fyllt , så länge han eller hon genomgår grund- eller 32 Utskottsbetänkandet 2006/07:SkU20. gymnasieskola eller motsvarande utbildning. Dessa personer ska anses bosatta där de har sitt egentliga hemvist tillsammans med föräldrar eller andra anhöriga, trots att dygnsvilan på grund av skolgången tillbringas på en annan fastighet. Före folkbokföringslagens ikraftträdande kunde detta undantag gälla alla studerande oavsett ålder. I samband med lagens tillkomst begränsades undantaget till omyndiga och sådana vuxna som föräldrarna fortfarande har försörjningsplikt för enligt 7 kap. 1 § andra stycket . Undantaget motiverades bland annat med skolförhållandena i glesbygden.33 Att en elev som är bosatt i glesbygd är tvungen att vistas på annan ort för att genomgå normal skolgång bör inte medföra att han eller hon kan anses bosatt på studieorten.34 aktuellt undantag är tillämpligt även på medföljande barn till personer som är utsända utomlands i statens tjänst och som för skolgång vistas i utlandet på annan ort än den där den utsände är stationerad, 14 § tredje stycket. 10.1.8Utsända i svenska statens tjänst, 14 § Huvudregeln beträffande personer som vistas utomlands är att den som kan antas regelmässigt tillbringa sin dygnsvila utom landet under ska avregistreras från folkbokföringen som utflyttad (20 § första stycket). Personer som är utsända i statens tjänst ska dock tillsammans med sin medföljande familj vara fortsatt folkbokförda. 14 § första stycket säger inte uttryckligen att dessa personer inte ska avregistreras, men pekar ut var de under utlandstjänstgöringen ska vara folkbokförda. De ska vara folkbokförda på den fastighet och i den församling där de senast var eller borde ha varit folkbokförda eller, om ändrade förhållanden föranleder det, endast i försam- lingen. Den sista bisatsen avser framför allt det fall att den utsände inte längre har kvar den bostad i vilken han eller hon var folkbokförd före utlandstjänstgöringen. Enligt andra stycket får den utsände efter ansökan folkbokföras på en fastighet där denne äger eller innehar fast egendom eller en bostad med bostadsrätt. Ursprungligen var regeln sådan att endast de som ägde fast egendom som var permanentbostad efter ansökan kunde folkbokföras där. Anledningen till detta var att möjliggöra 33SOU 1990:50 s. 82. 1990/91:153 s. 98. för den utsände att få göra avdrag för räntor på i fastigheten nedlagt kapital vid den kommunala taxeringen. är dock denna aspekt inte aktuell. Regeln kritiserades av utsända som under utlandsvistelsen skaffade sig bostadsrättslägenheter för att ha som bostad vid återkomsten och som ville vara folkbokförda där. När den nuvarande folkbokföringslagen trädde i kraft utvidgades undantaget till att omfatta även bostadsrättslägenheter. Motivet till denna bestämmelse är att man ville möjliggöra för den utsände och dennes familj att ändra sin folkbokföringsort under en pågående utlandsvistelse. Anledningen till detta är att familjen kanske vill stå i kommunala köer i den kommun man avser att bo när man kommer tillbaka till landet, eller vill ha rösträtt eller vara valbar där. Det konstaterades att det måste vara möjligt för myndigheten att konstatera anknytningen till bostaden, varför undantaget utvidgades till att gälla endast bostadsrätter.35 10.1.9Personer som bor i äldreboenden, 15 § Med äldreboende menas en sådan bostad för äldre människor som avses i 5 kap. 5 § socialtjänstlagen (2001:453). Där sägs att kommunen ska inrätta särskilda boendeformer för service och omvårdnad för äldre människor som behöver särskilt stöd. Före folkbokföringslagens ikraftträdande fanns ett undantag för personer som flyttade till för äldre med hel- inackordering (före detta ålderdomshem) i en annan församling än den där han eller hon var eller borde vara folkbokförd före flyttningen. Dessa personer hade rätt att välja om de ville vara folkbokförda i sin tidigare bostad, i servicehuset eller endast i den tidigare församlingen. Även i de fall servicehuset låg i samma församling som den tidigare bostaden fanns en möjlighet att välja att vara folkbokförd på en annan fastighet i församlingen. Undantaget gällde bara personer som var helinackorderade i kommunala mot en inkomstberoende avgift.36 När denna bestämmelse infördes anfördes både ekonomiska och humanitära skäl. En vårdtagare från en kommun kunde tas emot vid ett boende i en annan kommun. Den senare kommunen skulle då enligt socialhjälpslagen slutligen få bära kostnaderna för vårdtagaren. Detta befarades kunna medföra 35SOU 1990:50 s. 66 och s. 83 f. 1990/91:153 s. 101. svårigheter att bland annat få till stånd ålderdomshem gemen- samma för flera kommuner. De humanitära skälen bestod i att det inte var tilltalande att äldre personer tvångsvis skulle slitas från samhörigheten med sin gamla hemförsamling, att vid jordfästning i den gamla hemförsamlingen kantor och kyrkovaktmästare inte var skyldiga att tjänstgöra utan särskild ersättning och så vidare. Åldringarna skulle dessutom mista sin rösträtt i sin tidigare hemkommun.37 När folkbokföringslagen infördes behölls detta undantag. Man menade att särskild hänsyn bör tas till att det rör sig om äldre personer som av flera skäl kan känna stark anknytning till den tidigare bosättningsorten och vill behålla den. Undantaget utvidgades till att gälla även dem som flyttar till kommunala för äldre eller privat drivna hem för äldre.38 10.1.10 Kvarskrivna, 16 § En person som av särskilda skäl kan antas bli utsatt för brott, förföljelser eller allvarliga trakasserier på annat sätt, får vid flyttning medges att vara folkbokförd på den gamla folkbok- föringsorten. Detta kallas kvarskrivning. Kvarskrivning kan ske endast efter ansökan från den enskilde. Kvarskrivning får även avse den utsatte personens medflyttande familj. Denna bestämmelse är alltså, även den, ett undantag från huvudregeln att personer ska vara folkbokförda där de regelmässigt tillbringar sin dygnsvila. Kvarskrivning redogörs för mer utförligt i avsnitt 12.2.2. Antalet flyttningar över församlingsgränserna har ökat . var det ungefär 380 000 flyttningar över en församlingsgräns, medan siffran uppgick till drygt 800 000 flyttningar. har församlingsindel- ningen ändrats och många församlingar har slagits samman, varför 1965:93 s. 6. 1990/91:153 s. 101. siffrorna inte är fullt jämförbara, utan siffrorna borde snarare vara högre om den äldre indelningen behållits. , ungefär då den nu gällande folkbokföringslagen trädde i kraft, har samtliga flyttningar, dock minst mellan fastig- heter, ökat . Flyttningar över församlingsgränserna har ökat , trots sammanslagningen av församlingar, och flyttningar över kommungräns men inom län har ökat med . Man kan alltså se att de relativt långväga flyttningarna, över kommungränserna men inom länen, har ökat mer än de kortväga flyttningarna över församlingsgränserna, men inom kommunerna. Människor flyttar alltså längre nu än sedan.39 Som mest flyttar personer . blir flyttningarna färre och kortare; där man bor , eller i närheten därav, kommer man med stor sannolikhet också att fortsätta att vara bosatt. De flesta som flyttar, , flyttar inom samma församling. av flyttningarna är till annan församling inom kommunen, till annan kommun i länet och 15procent till annat län.40 har det största flyttningsöverskottet, det vill säga att fler personer flyttar in än ut. 2006 var det drygt 5 000 personer fler som flyttade in än som flyttade ut ur länet. Även och har stora flyttningsöverskott. De två nordligaste norrländska länen är de som har det största flyttnings- underskottet. tappade till hela övriga landet och mest till utom . utom tappade i sin tur till alla regioner utom . Alla de tre storstadsregionerna hade störst flyttnings- överskott mot utom län.41 Trots att antalet flyttar ökar allt mer jämfört med tidigare bor de flesta ändå i stor utsträckning kvar i det län de är födda i. bodde av alla svenskfödda personer i samma län som de föddes i. Kvinnor är i något högre grad benägna att flytta – av kvinnorna bodde i sitt födelselän, medan siffran bland männen var . Högst andel som bor kvar i det län de föddes i finns i . Där är av de 39Tabeller över befolkning 2007, tabell 2.5.1. 40SCB: Beskrivning av befolkning 2006, s. 39. 41SCB: Beskrivning av befolkning 2006, s. 42. svenskfödda födda inom länet. Lägst andel finns i län, där endast 54 av de svenskfödda är födda inom länet. präglades av kraftig omflyttning. Då var det framför allt tvingande arbetsmarkandsskäl som bidrog till detta.43 Så är inte fallet längre. I en studie av hur ett beslut att flytta eller stanna sammanhänger med olika personers sociala situation med mera har följande framkommit angående vad som är orsaken till ett beslut att flytta.44 De flesta som har flyttat har uppgett att flytten varit frivillig. Sammanlagt av de svarande har uppgett att flytten berott på miljöombyte, flytt till släkt, flytta ihop eller flytta till annat boende. Endast en femtedel uppgav att flytten motiverats av nytt arbete eller byte av arbete och av dem var det av de svarande som uppgav att de saknade arbete och flyttade för att få ett. Ungefär lika många, en femtedel, uppgav studier som anledning till flytten. Hur många personer som är folkbokförda med stöd av respektive bestämmelse i folkbokföringslagen går inte att få fram uppgifter om. Svårigheten beror dels på att system inte kan presentera uppgifter om hur många som är folkbokförda med stöd av en viss paragraf, dels på att vissa paragrafer går ut på att en persons folkbokföring inte ska ändras, varför något folkbok- föringsbeslut inte fattas vid en sådan flyttning. var 15 600 personer, varav drygt 9 000 män och drygt 6 000 kvinnor folkbokförda i församling. Denna siffra hade minskat till drygt 12 000 personer.45 var antalet nere i 10 100 personer.46 42SCB: Beskrivning av befolkning 2006, s. 43. 43SOU 2005:28 s. 105. 44SOU 2000:87 Regionalpolitiska utredningens slutbetänkande, underlagsrapport 2, Värdet av att flytta och att stanna – om flyttningsbeslut, se betänkandet s. 47 f. Se också SOU 2005:28 s. 104 f. 45Skatteverkets PM Okänd bosättning, version , s. 4. 46Källa: SCB. Folkbokförda utan känt hemvist var 2 800 personer folkbokförda utan känt hemvist.47 Denna siffra ökade till 4 500 personer år 2000.48 var 9 622 personer folkbokförda utan känt hemvist.49 De personer som är folkbokförda utan känt hemvist är huvud- sakligen manliga svenska medborgare mellan 18 och 60 år.50 En stor del av dessa personer, , finns i (, , , och kommuner), (, och kommuner) och i . I flera av kommunerna finns en majoritet av dessa personer i ett fåtal församlingar i kommunen. 10.2.3Dubbel bosättning i skatterättsligt hänseende Det skatterättsliga begreppet dubbel bosättning är inte detsamma som det i folkbokföringslagen. Det används för att bedöma rätten till avdrag i inkomstdeklarationen för ökade levnadskostnader om den skattskyldige på grund av sitt arbete har flyttat till en ny bostadsort, och en bostad för den skattskyldige, dennes make, sambo eller familj har behållits (12 kap. 19 § inkomstskattelagen (1999:1229)). möjlighet att få avdrag för ökade levnadskostnader på grund av tillfälligt arbete och för hemresor. Samtliga dessa avdrag görs i samma ruta i inkomstdeklarationen. har sammanställt statistik utifrån de uppgifter som lämnats i denna ruta. Av denna statistik framgår bland annat följande.51 innehöll omkring 85 000 deklarationer yrkanden om avdrag. Den åldersgrupp som i störst utsträckning yrkar avdrag är gruppen 20–. I nästa åldersgrupp, 30–mer än halveras antalet, och fortsätter sedan att minska med åldern. Det är alltså framför allt yngre skattskyldiga som arbetar utanför hemorten. När det gäller könsfördelningen mellan dem som gör avdrag är männen i klar majoritet. Av de avdrag som görs står kvinnorna för och männen för resten. När det gäller beloppen som 47Källa: SCB. Uppgiften finns i PM Okänd bosättning, version , s. 4. 48Se föregående not. 49Källa: SCB. 50Skatteverkets PM Okänd bosättning, version , s. 4. 51Statistiken hämtad från Dubbel bosättning för ökad rörlighet, SOU 2005:28 s. 43 ff. och tabell 1–8 i bilaga 2. avdrag yrkas med är skillnaden ännu större, kvinnorna yrkar avdrag med av den totala avdragssumman och männen . När det gäller uppdelningen mellan könen i olika åldersgrupper kan man också se skillnader. Upp till är fördelningen fortfarande någorlunda jämn. I nästa åldersgrupp, 30–, sjunker andelen kvinnor som gör avdrag drastiskt, det är nästan så många män som kvinnor som gör avdrag. Denna skillnad består sedan. De flesta avdragen är hänförliga till de tre storstadslänen. När det gäller avdragen i förhållande till antalet personer som deklarerar i varje län har dock , och den största andelen skattskyldiga som gör avdrag. I dessa län är andelen som gör avdrag nästan så stor som i storstadslänen. Det finns knappt 4,5 miljoner så kallade kosthushåll52 i . Av dessa består knappt 2,1 miljoner av ensamboende (det vill säga utan barn som bor med dem) och drygt en miljon av sammanboende utan barn. Knappt 1,2 miljoner kosthushåll har barn. Av dessa utgörs 300 000 kosthushåll av ensamstående med barn.53 1991 var det 2,1 miljoner kosthushåll som bestod av en vuxen, med eller utan barn. 2007 var siffran drygt 2,4 miljoner.54 Det är en ökning med . Angående uppgifter om hur barn bor, se avsnitt 11.2. 52Med kosthushåll menas det hushåll som utgörs av alla personer som bodde i samma bostad och hade gemensam hushållning. I kosthushållet ingår barn som är eller äldre och bor hemma. Ett kosthushåll kan också bestå av flera generationer, syskon eller kompisar som bor tillsammans och har gemensamt hushåll. Personer som normalt tillhör kosthushållet, men som tillfälligt befann sig på annan ort på grund av arbete, studier eller militärtjänstgöring ingår i kosthushållet. Barn, som bor lika mycket hos båda föräldrarna, räknas med om de var folkbokförda i det aktuella hushållet. Källa: SCB, Hushållens ekonomi (HEK). 53SCB, Hushållens ekonomi (HEK). Siffrorna avser förhållandena . 54SCB, Hushållens ekonomi (HEK). Siffrorna avser förhållandena respektive 2007. Folkbokföringen ska spegla befolkningens verkliga bosättning. Som framgår ovan anser vi att bosättningen även ska vara det anknytningskriterium som ska gälla för folkbokföringen. En viktig princip för våra överväganden och förslag är därför att enskilda ska vara folkbokförda där de faktiskt är bosatta. Vi har i avsnitt 9.5 föreslagit att folkbokföring inte längre ska ske i territoriell församling inom , utan att den som folkbokförs på fastighet i stället ska folkbokföras även i kommun och att folkbokföring endast i församling ska ersättas med folkbokföring i kommun. I detta kapitel använder vi därför begreppet kommun, när det inte är gällande rätt som avses. Som vi redogjort för ovan innebär bestämmandet av var en person ska vara folkbokförd att man i första hand söker bestämma en fastighet där personen ska anses vara bosatt eller till vilken personen har anknytning. Finns ingen sådan fastighet försöker man i stället fastställa vilken kommun personen kan hänföras till. Endast i sista hand blir en person folkbokförd utan känt hemvist. Vi menar att det är betydelsefullt att så många som möjligt folkbokförs så långt ner i den föreslagna strukturen fastighet- kommun-utan känt hemvist som möjligt, det vill säga hellre på fastighet än i kommun och hellre i kommun än utan känt hemvist. Eftersom folkbokföringens syfte är att utvisa var en person är att anse som bosatt blir folkbokföringen mindre exakt och därmed mindre användbar i olika sammanhang om många personer folkbokförs högt upp i strukturen. Vi anser därför att det är väsentligt att enskilda så långt möjligt kan hänföras till en fastighet. Förslag: Hänvisningen i 6 § tredje stycket till 1 kap. 9 § ska tas bort. Ett nyfött barn folkbokförs enligt 6 § tredje stycket i den församling där modern är folkbokförd eller, om modern inte är folkbokförd, i den församling där fadern eller barnets förälder enligt 1 kap. 9 § är folkbokförd. Detta kallas barnets födelsehemort. Hänvisningen till bestämmelsen i , vilken tillkom , innebär förenklat att om två kvinnor är registrerade partner eller sambor och den ena av dem med den andras samtycke insemineras eller befruktas utanför kroppen ska kvinnan som har lämnat samtycket anses som barnets förälder, se kapitel 6. Denna kvinnas folkbokföringsort kan alltså i andra hand styra var det nyfödda barnet ska vara folkbokfört. Ändringen tillkom för att möjliggöra att detsamma som för andra föräldrar ska gälla för en kvinna som efter insemination eller liknande är att anse som förälder till barnet.55 Vissa bestämmelser reglerar vad som gäller för ett barns far, bland annat att ett barn ska kunna folkbokföras på grund av sin anknytning till fadern. Regeringen menade att samma bestämmelser borde gälla för nyssnämnda förälder. Föräldraskapet enligt nämnda bestämmelse ska fastställas genom bekräftelse eller dom. Normalt sker ett sådant fastställande först efter att barnet är fött. En bekräftelse kan, enligt 1 kap. 9 § , som hänvisar till 4 § samma kapitel, ske även före barnets födelse. rekommenderar dock att den sker först efter att barnet har fötts.56 För att ett nyfött barn över huvud taget ska folkbokföras krävs att modern eller fadern är folkbokförd (2 §).