sou · GYB312 · 2010-02-23 00:00:00 — I det ingår resurser för en ny enhet för levande musik (ca 10 årsarbetskrafter), en enhet för elektroakustisk musik (ca fyra årsarbetskrafter) samt ett utökat dokumentationsuppdrag kopplat till Caprices backkatalog (ca två årsarbetskrafter). Den nuvarande anslagsposten till Statens musiksamlingar under anslaget 8.1 Centrala museer: Myndigheter bör också ersättas med ett nytt anslag för . Oavsett val av organisationsmodell är förslaget vidare att avsätts på ett särskilt anslag för samverkansprojekt i musiklivet av nationellt intresse. Anslaget disponeras av . I det följande sammanfattas de behov av personal som uppstår med utredningens förslag till ny plattform för musiken och ett förslag till resursförstärkning presenteras samlat. I föregående avsnitt har vi valt att i vissa delar lämna både ett huvudförslag och alternativa förslag. För de fall att alternativa förslag i stället genomförs kan det påverka resursbehoven i enskilda delar. För den del av verksamheten som avser främjandet av levande musik, är vår bedömning att oavsett vilket organisatoriskt förslag som väljs så är resursbehovet ungefär likvärdigt. Som nämnts ovan uppskattas verksamheten ha ett behov av ca 10 årsarbetskrafter. För att täcka detta samt vissa övriga kostnader är förslaget att totalt omfördelas från verksamhetsanslaget till Rikskonserter till myndighetsanslaget för Statens musiksamlingar/. Kostnaden är en överslagsberäkning baserad på underlag om den genomsnittliga kostnaden för en helårsmedarbetare i statsförvaltningen, som är runt en miljon kr.4 Denna siffra är egentligen i genomsnitt något lägre vid dagens Statens musiksamlingar. Det ger alltså totalt och i det ingår lön och sociala avgifter men inte lokaler och gemensamma overheadkostnader. Dessa kostnader i sin tur utgör i genomsnitt ca och per anställd. Normalt sett något mer i än i mindre städer. Vad gäller gemensam overhead som stöd för den operativa verksamheten, som t.ex. personalstöd, registratur, kontorsservice, reception samt IT och informationsverksamhet, så bör lösningar som är gemensamma med myndigheten i övrigt sökas. För att förstärka denna del, är bedömningen alltså att myndigheten utöver de rena personalkostnaderna behöver tillföras motsvarande . Summan bygger på att man räknar med en genomsnittlig overheadkostnad (inklusive lokaler) på per helårsmedarbetare och sedan drar av något med hänsyn till de effektiviseringsvinster som kan göras genom att utnyttja befintlig organisation vid Musiksamlingarna. 4 Se t.ex. , Nyckeltal för OH-kostnader (2005:3). Överväganden och förslag SOU 2010:12 Förslaget är alltså även att viss verksamhet förs över från Rikskonserter till /Statens musiksamlingar. Först och främst Elektroakustisk musik i (EMS). För detta uppdrag bör även tillföras myndigheten, vilket ungefär motsvarar vad som går till EMS. Det motsvarar också de nuvarande fyra årsarbetskrafter som används i verksamheten samt övriga kostnader för studiorna m.m. Vidare föreslår vi alltså att också bör tillföras för den del av Caprices verksamhet som föreslås föras över. Det motsvarar ungefär två årsarbetskrafter för att hantera marknadsföring/försäljning, bevarande samt administration av ersättningar m.m. Sammantaget ger detta alltså ett behov av resurser på . I detta innefattas alla personalkostnader, inklusive overhead och kontorslokaler. Dessa resurser bör omfördelas från verksamhetsbidraget till Rikskonserter och tillföras myndighetsanslaget för Statens musiksamlingar/. Den delvis nya inriktning som föreslagits för att öka integrationen mellan Statens musiksamlingar och verksamheten med levande musik, kan delvis åstadkommas genom förändringar i befintlig verksamhet (Svenskt visarkiv införlivas fullt ut i övrig verksamhet) och delvis genom de förstärkningar som erhålls i samband med att verksamhet förs över från Rikskonserter. Det senare gäller den verksamhet vid Caprice som nämnts ovan. Om det nya uppdragen i övrigt medför ökade kostnader bör det övervägas om ytterligare resurser ska tillföras myndigheten från det nuvarande verksamhetsbidraget till Rikskonserter. En särskild fråga gäller övertagandet av samlingar från Svensk Musik och utgivningen av noter m.m. Dessa frågor bör övervägas i särskild ordning mot bakgrund av att det handlar om kostsamma uppgifter. I samband med att en ny verksamhet startar är förslaget också att den nuvarande anslagsposten till Statens musiksamlingar under anslaget 8.1 Centrala museer: Myndigheter, tas bort och att ett nytt anslag i stället skapas för . På så vis markeras att myndigheten inte längre (enbart) är en musei- eller kulturarvsmyndighet. Förslagsvis inrättas i stället ett nytt anslag under området för teater, dans och musik. Detta kommer bl.a. att påverka i vilket sammanhang regeringen ska redovisa verksamheten till och möjligheten att föra över resurser till eller från andra områden. Oavsett val av organisationsmodell är förslaget vidare att omfördelas från verksamhetsbidraget till Rikskon- serter till ett särskilt anslag för samverkansprojekt i musiklivet av nationellt intresse. Anslaget disponeras i huvudförslaget av . Ett särskilt råd fattar beslut om till vilka ändamål dessa medel ska användas. Dessa resurser ska, som nämnts ovan, alltså inte gå till administration utan tillfalla musiklivet. 6.8Förstärkning av Statens kulturråds bidrag till musiklivet Enligt direktiven ska utredaren utöver det som berörts ovan även analysera vilka konsekvenser förslagen får för andra statliga insatser på musikområdet och bedöma eventuellt övriga insatser som bör ingå i en ny plattform för musiken. Mot denna bakgrund har vi inom ramen för den tid som stått till buds, även övervägt om det är motiverat med förändringar även på andra områden än de som behandlats ovan. Med denna utgångspunkt är det tydligt att de förslag som lämnats ovan bör få konsekvenser för vissa av Statens kulturråds bidrag på musikområdet. Hur dessa bidrag ser ut påverkar indirekt hur den föreslagna plattformen kommer att kunna arbeta. Som vi ser det är det framför allt viktigt att stärka verksamhetsbidragen till det fria musiklivet så att denna sektor kan bli en part på samma villkor som länsmusiken i de samarbetsprojekt som plattformen ska stödja. Förslag om förstärkningar av dessa bidrag samt bidrag för arrangörer, samarbete med tonsättare och fonogramstödet lämnas nedan. Inledningsvis kommenteras dock vissa av de förslag som lämnas av . 6.8.1Bidrag till regional musikverksamhet m.m. Bedömning: Inom ramen för den nya kultursamverkansmodellen för bidrag till regional kulturverksamhet bör ställa upp tydliga kriterier för fördelningen av resurser för regional musikverksamhet till respektive län. Sådan verksamhet bör prioriteras som bidrar till att ny musik framförs och innefattar deltagande i turnéer och gästspel samt samverkan med fria arrangörer och musikgrupper. fördelar som angetts i kapitel 3 bidrag till bl.a. landsting och musikverksamhet (länsmusik). Sammantaget fördelades 2009 totalt ca för ändamålet. Dessutom fördelar verksamhetsbidrag till ett antal orkestrar och musikteaterinstitutioner. fördelades ca 108 respektive i verksamhetsbidrag på dessa områden. går dessa stöd till av regeringen utpekade institutioner. Vidare går ytterligare medel från samma anslag (anslag 2:2) till utvecklingsbidrag till bl.a. musikområdet. Hela detta fördelningssystem påverkas av de förslag som lämnas av , som har haft i uppdrag att utarbeta ett förslag till införande av den nya modell för fördelning av statliga bidrag till kulturverksamheter på regional och lokal nivå som beslutade om. föreslår att en ny modell för fördelning av statliga medel till regional kulturverksamhet införs . Modellen innebär att de bidrag som går till regional teater-, dans- och musikverksamhet, regionala museer, regionala arkiv, kulturkonsulentverksamhet, regionala resurscentra för film och video samt länshemslöjdskonsulenter samlas under ett anslag till regional kulturverksamhet. Den nya modellen innebär att , liksom , beslutar om nivån på de statliga medel som ska gå till regional kulturverksamhet och att regeringen fastställer anslagsvillkor i regleringsbrevet till t.ex. . Däremot ska regeringen inte peka ut enskilda institutioner eller verksamheter i länen. I stället ska det i respektive län tas fram en flerårig plan för hur kulturverksamheten ska bedrivas i länet, hur man vill att de statliga medlen ska användas samt hur kulturverksamheterna ska finansieras av kommuner och landsting. Dessa regionala kulturplaner ska bilda underlag för de beslut som fattar om medelsfördelning till respektive län. ska inför beslutet föra en dialog med i det berörda länet, eller det organ som valt att delegera uppgiften till. Vid dialogen kan eventuella behov av att justera eller förtydliga kulturplanen diskuteras. Dialogen kan även röra andra statliga bidrag som har koppling till den regionala kulturverksamheten. De avsiktsförklaringar som tecknat med ett antal län kan här tjäna som förebild. Den regionala kulturplanen ska ta fram efter samråd med kommunerna i länet. Det ska också finnas möjlighet för repre- sentanter för kulturutövare och civilsamhälle att bidra med synpunkter. På motsvarande sätt ska samverka med andra statliga myndigheter vars verksamhetsområden berörs av bidragsgivningen till regional kulturverksamhet. Utredningens bedömning är att förslag kan bidra till en ny dynamik på musikområdet. Den regionala fördelningen av de statliga bidragsmedlen som den ser ut är historiskt betingad med hänsyn till den institutionsstruktur som har funnits. Hänsyn måste även framgent tas till detta men utrymmet bör kunna öka för att prioritera sådan verksamhet som uppfyller de kulturpolitiska målen och de kriterier som föreslår ska gälla för fördelningen. Utredningen stöder alltså förslag men menar att det i sammanhanget är viktigt att det ställs upp tydliga kriterier för fördelningen av resurser för regional musikverksamhet till respektive län. Den regionala musikverksamhet bör prioriteras som bidrar till att nyskapande musik framförs och som t.ex. innefattar deltagande i turnéer eller gästspelsverksamhet samt samverkar med det fria musiklivet. Utifrån de målsättningar som regeringen anger blir det i den föreslagna modellen, Statens kulturråds ansvar att prioritera sådana regioner som har en musikverksamhet som uppfyller dessa mål. Samverkan ska enligt förslag också ske med andra ansvariga myndigheter på respektive område. I detta sammanhang bör det övervägas hur det nya kan vara representerat eftersom myndighetens uppgift blir att ha nationell överblick och att främja, i stort sett, samma mål på musikområdet som gäller för fördelningen av bidrag till regional kulturverksamhet. Bedömning och förslag: Utredningen stöder förslag om att en översyn bör göras av statens stöd till arrangörer. Förslaget är att överförs från Rikskonserters verksamhetsbidrag till Statens kulturråds anslag 2:3, ap. 1 för att förstärka arrangörsstödet. De nya medlen bör användas för att stödja arrangörer som kan bli av strategisk betydelse och festivaler. beslutar om verksamhetsbidrag till arrangörer för engagemang av fria grupper (se kapitel 3). uppgick stödet till musikarrangörer till ca och har ökat kraftigt. föreslår att en översyn görs av stödet till arrangörer. Motivet är att dagens system bygger på en uppdelning mellan olika genrer som i hög grad är historiskt betingad. Även stödet till musikarrangörer, där en stor del av medlen fördelas till fyra riksorganisationer som i sin tur fördelar medlen till lokala arrangörer, har vissa nackdelar. En sådan nackdel är att systemet inte tar hänsyn till att utvecklingen inom konstområdet innebär att olika uttryck blandas och korsbefruktar varandra. Vi stödjer tanken om en översyn och menar att statens stöd bör ta hänsyn till de musikaliska uttryck som har svagt stöd på institutionell nivå, men att det inte bör bidra till ett alltför starkt fokus på genreuppdelning. Ett problem som har uppmärksammats är att starka nätverk inom kulturlivet också riskerar att ha en utestängande effekt. Det kan t.ex. innebära att unga musikarrangörer som inte organiserar sig efter genretillhörighet inte heller får möjlighet att ta del av olika stöd – trots att de kan ha mycket hög kompetens när det gäller att skapa möten mellan den levande musiken och en publik. Det finns många tecken på att uppdelningen i fasta genrer är av mindre betydelse för de unga generationer som kommer utgöra framtidens musikliv. I sig ska detta inte ses som ett problem, även om det måste finnas ett utrymme att värna de musikaliska arv som också finns i traditionella genrer. Ett annat skäl som talar för att den nuvarande ordningen bör ses över är att resurserna på regional nivå behöver samordnas bättre. I mindre län kan det uppstå situationer där olika offentligt stödda verksamheter med i stort sett liknande verksamhet konkurrerar om samma publik och samma scener. En bättre samordning och en närmare koppling mellan de ideellt verkande musikarrangörerna, och de regionala teatrarnas och musikinstitutionernas verksamhet bör vara mer gynnsam för kulturlivet i hela landet. En närmare relation mellan bidragsfördelande instans och de enskilda föreningarna är också generellt att föredra när dessa är många och små. Utredningen stöder även av dessa skäl förslaget om en översyn. Ur ett nationellt perspektiv är det dock av betydelse att det på musikområdet även fortsättningsvis finns vissa resurser på central nivå som kan fördelas till arrangörer. Resurserna bör användas för att stärka vissa framgångsrika arrangörer så att de kan utveckla arbetet i professionell riktning. Dessa bör på detta sätt kunna få strategisk betydelse för att större turnéer och arrangemang ska kunna komma till stånd i olika delar av landet. En satsning i denna riktning måste dock kombineras med en insikt om betydelsen av tillfälliga (om än ofta återkommande) arrangemang som festivaler. ger främst bidrag till arrangörer som har en omfattande, permanent och regelbunden konsertverksamhet. På det vis detta kriterium är utformat har det tidigare inneburit att musikfestivaler haft svårt att få stöd. Förhållandet har dock förändrats och ett antal festivaler som bedöms vara av nationellt intresse får stöd. Detta är rimligt i där festivaler har kommit att bli av allt större betydelse för utbudet av musik på många håll. Särskilt för nyskapande musik och konserter med utländska artister är festivalerna av stor betydelse. Därför bör det tydligt framgå att även arrangörer med tillfällig verksamhet ska kunna prioriteras om verksamheten annars svarar upp mot kulturpolitiska mål om t.ex. kvalitet och mångfald. För att möjliggöra särskilda satsningar på arrangörer av strategisk betydelse är förslaget att överförs från Rikskonserters verksamhetsbidrag till för att förstärka stödet till arrangörer (anslag 2:3, ap. Rikskonserters verksamhetsbidrag justeras för pris- och löneutvecklingen (PLO-omräknas). Förslaget är mot denna bakgrund att den del som omfördelas även fortsättningsvis bör PLO-omräknas. Resurserna kommer även fortsättningsvis att användas för löner, lokalhyror m.m. vars kostnader följer pris- och löneutvecklingen, enda skillnaden är att det nu sker inom ramen för det fria musiklivet. Därför kan det även anses motiverat att hela anslaget 2:3, ap. 1, pris- och löneomräknas. Av den föreslagna förstärkningen bör reserveras för verksamheten på folk- och världsmusikscenen Stallet, se mer om detta i nästa avsnitt. De ökade resurserna bör i övrigt användas för att stödja professionaliseringen av arrangörer som är eller kan förväntas bli av strategisk betydelse för att större turnéer och arrangemang ska kunna genomföras i hela landet. Den ökning som föreslås bör inte gå till vidare fördelning genom de tidigare nämnda paraplyorganisationerna, eftersom en översyn av detta system bör göras. Resurserna bör också användas för att förstärka stödet till festivaler som är av nationell betydelse. Förslag: bidrar till att ge ekonomiska förutsättningar att ta över och driva konsertlokalen eller motsvarande verksamhet i en annan lokal. För ändamålet tillförs ytterligare till Statens kulturråds bidrag till arrangörer, anslag 2:3, ap. Enligt Rikskonserters uppdrag ska Stallet, som nämns i kapitel 4, vara en arena för folk- och världsmusik. Programverksamheten sköts av (RFoD). RFoD har drivit verksamheten . Stallet hade 2009 ca i intäkter, inklusive stöd från bland annat till RFoD som arrangör samt bidrag från och . Rikskonserter stod för ett direkt stöd på . Rikskonserter har dock indirekt bidragit till Stallets verksamhet med mer resurser än så, främst genom att hjälpa till med annonsering och marknadsföring samt genom att finansiera sådant som försäkring, bevakning och lokalvård (se vidare kapitel 4). Stallet är en viktig scen för nordisk folkmusik och världsmusik. Främst riktas verksamheten in på musiker bosatta i och först i andra hand på att bjuda in artister från andra länder. Det kan anses vara av nationellt intresse att det finns en scen för dessa genrer som generellt är dåligt företrädda inom det institutionaliserade musiklivet. Det är också viktigt att det finns en plats där man kan arbeta med genreutveckling inom området genom t.ex. seminarier och träffar för utövare och andra intresserade. En professionell arrangör som kan bidra till att föra fram och stödja kompetensutveckling hos främst musiker och artister med utländsk bakgrund inom världsmusikområdet, är även framöver av stor betydelse. Även om utredningen generellt inte anser att de resurser som ska omfördelas från verksamhetsbidraget till Rikskonserter ska knytas till en enskild genre, så finns det ett värde i att verksamheten vid Stallet – som byggts upp med bl.a. statliga medel under – får möjlighet att fortsätta utvecklas. Om övertas av en ny hyresgäst med musikalisk uthyrning bör Stallet även fortsättningsvis kunna disponeras för samma verksamhet som . I detta läge kommer dock den subvention som Rikskonserter stått för att upphöra vilket måste beaktas. Om verksamheten ska fortleva på egna ben måste alla intressenter i verksamheten, både staden, och staten, se över sina bidrag. Utredningens förslag vad gäller statens insats är att i detta läge bör ge RFoD ekonomiska förutsättningar att ta över och driva konsertlokalen . För ändamålet är förslaget att bidrag till arrangörer, anslag 2:3, ap. 1, tillförs . Medlen bör pris- och löneomräknas (se skäl för detta i avsnitt 6.8.2). Krävs det ytterligare resurser så får det åstadkommas genom att andra intressenter skjuter till mer medel samt genom att Stallet ökar sina egna intäkter genom fler arrangemang och ökad uthyrning av lokalerna t.ex. Om den nya hyresgästen på 11 inte är intresserad av att låta RFoD disponera lokalerna mot ersättning, så bör bidragen till organisationen ändå kunna utökas. På detta vis skulle RFoD ges förutsättningar att söka en alternativ lokal på annat håll. 6.8.4Verksamhetsbidrag till fria grupper Förslag: verksamhetsbidrag till fria grupper, anslag 2:3, ap. 1, förstärks med från Rikskonserters verksamhetsbidrag. beslutar om bidrag till fria grupper på musikområdet. Som beskrivits i kapitel 3 fördelas stödet som verksamhetsbidrag och avser huvudsakligen gruppernas turnerande verksamhet i . Stöd kan även beviljas till internationellt kulturutbyte. fördelades ca i verksamhetsbidrag till fria musikgrupper. Enligt direktiven ska beakta vad regeringen anfört i propositionen Tid för kultur (prop. 2009/10:3) om att statens stöd till den fria scenkonsten, inklusive stödet till arrangörer tillsvidare bör hanteras på central statlig nivå. direktiven lämnas inga förslag om att statliga bidragsmedel till den fria scenkonsten som beslutar om ska fördelas av landstingen. Frågor som gäller finansieringen av den fria scenkonsten bör dock kunna diskuteras mellan staten och den kommunala nivån inom ramen för samverkansmodellen. Utredningen har tittat närmare på det nuvarande stödet till fria grupper och inhämtat synpunkter från många aktörer inom det fria musiklivet. Som vi har beskrivit i kapitel 2 är det statliga stödet till fria musikgrupper relativt lågt, sett till fördelningen till enskilda grupper. Inom musikområdet är de enskilda stöden jämförelsevis små och spridda på många mottagare. står grupperna för en stor del av konsertutbudet. Enligt sammanställning av bidragsredovisningar genomförde de 129 grupper som fick stöd det året sammanlagt 3 011 konserter. Utredningen menar att här finns en stor potential att genom ett ökat statligt stöd förbättra gruppernas möjligheter att turnera i landet och internationellt och på så sätt ge människor i hela landet möjligheter att möta olika musikaliska uttryck. En omständighet som också talar för ökat stöd är att en rad musikaliska uttryck som är svagt representerade inom det institutionella musiklivet i stort sett enbart får stöd i form av frigruppstöd och arrangörsstöd. Det gäller t.ex. pop, jazz, folk- och världsmusik, nutida musik och tidig musik. Det svenska musiklivet präglas av en genremässig uppdelning – både vad gäller musiklivets organisering i olika intressegrupper och i de olika musikgruppernas och scenernas repertoar. Trots en successiv utbyggnad av musikens infrastruktur genom länsmusik och ett ökat antal regionala och kommunala orkestrar och trots uppdrag för institutionerna med inriktning på genremässig bredd har kulturpolitiken inte fullt ut lyckats överbrygga de skilda villkoren för olika musikaliska uttryck. Flera olika organisationer inom musiklivet har också fört fram önskemål om särskilda nationella satsningar för att främja musikaliska uttryck med svag institutionell koppling t.ex. center med genrekompetens för folkmusik, en nationalscen för jazzen, en nationell ensemble för nutida musik och en annan för tidig musik samt ett nav för kammarmusiken. Utredningen har gjort bedömningen att det inom ramen för de medel som kan överföras från Rikskonserter till musiklivet inte finns tillräckliga resurser för att genomföra sådana satsningar, men att den nya plattformen bör ha i uppgift att genom olika typer av utvecklingssatsningar stödja bl.a. dessa musikaliska uttryck. Plattformens uppgift bör vara att främja samverkan mellan musiklivets olika delar och ett ökat stöd till det fria musiklivet bör kunna göra fria utövare till en starkare part exempelvis i olika typer av samverkan med musikinstitutionerna. Företrädare för det fria musiklivet har bl.a. fört fram de många fördelar som residensverksamhet för med sig. Residens på en institution innebär att en fri grupp kan få tillgång till en professionell infrastruktur med t.ex. teknik och marknadsföring. För grupper inom den nutida konstmusiken är det intressant med residens även utanför musikinstitutionerna, t.ex. på ett konstmuseum, där man också kan hitta en ny och intresserad publik. Utredningen föreslår mot bakgrund av ovanstående att överförs från Rikskonserters verksamhetsbidrag till anslag 2:3, ap. Medlen bör pris- och löneomräknas (se skäl för detta i avsnitt 6.8.2). Förstärkningen bör i första hand användas till strategiska insatser, som kan ge särskilt framstående grupper inom olika genrer möjlighet till en mer kontinuerlig verksamhet, förbättrade möjligheter att nå en ny publik eller fördjupa samarbetet med kulturinstitutioner t.ex. genom residensverksamhet. Förslag: Från verksamhetsbidraget till Rikskonserter omfördelas till Statens kulturråds fonogramstöd, anslag 2:3, ap. Regeringen bedömer i propositionen Tid för kultur (Ku2009/10:3, s. 66) att de anslagsmedel som frigörs när utgivningen av fonogram på märket Caprice och verksamhetsstödet till Rikskonserter upphör delvis bör användas till att förstärka ett reformerat inspelnings- och distributionsstöd på fonogramområdet. Mot bakgrund av att verksamhet med nyinspelning föreslås upphöra (se ovan avsnitt 6.5.2) är det önskvärt att övriga fonogramproducenter på marknaden ges möjlighet att genom fonogramstödet som fördelar få ökat ekonomiskt stöd för utgivningen av smalare musik.