sou · GXB368d2 · 2010-01-01 00:00:00 — Om det finns vuxna placerade i det aktuella familjehemmet är det, enligt utredningen, en stark indikation på att hemmet inte är lämpligt för placering av ett barn. Utredningen anser även att det är mindre lämpligt att som upp- växtplacering för ett barn välja ett familjehem som regelmässigt tar emot flera barn med stora vårdbehov. Utredningen föreslår därför att det förs in en bestämmelse i LBU med krav på placeringskom- munen att samråda med andra kommuner som har pågående upp- drag i samma familjehem. Även den kommun som redan har placerat ett barn i ett familje- hem är betjänt av att informeras om att ytterligare barn kan komma att placeras i samma hem. Det skriftliga avtal mellan socialnämnden och familjehemmet, som föreslås längre fram, ger också möjlighet att avtala om att familjehemmet alltid ska informera och samråda med nämnden innan ytterligare barn placeras. 13.7.4Socialnämndens ansvar för utbildning till familjehem och jourhem Utredningens bedömning: Med hänsyn till familjehemmets ansvarsfulla uppdrag och stora betydelse för barnet är det ange- läget att familjehemsföräldrarna får goda förutsättningar för sitt uppdrag. Utredningens förslag: ska vara skyldig att till- handahålla utbildning till familjehemsföräldrar och jourhems- föräldrar. Detta ska framgå av LBU. bör även ställa som krav att familjehems- och jourhemsföräldrar genom- går utbildning innan ett barn placeras, eller i nära anslutning till 88 Enligt dess lydelse före då offentlighets- och sekretesslagen träder i kraft. placeringen samt se till att de får förutsättningar att delta. Soci- alstyrelsen bör ta fram lämpligt utbildningsmaterial. Barn och unga som placeras i familjehem behöver ett gott omhän- dertagande och möjlighet att utvecklas väl. Många barn och unga har levt i instabila miljöer, de kan ha varit utsatta för övergrepp och tidiga separationer från sina anhöriga. En placering kan ha föregåtts av en akut kris eller en längre tids svårigheter. Barnets problem kan vara av allvarlig karaktär såväl socialt, psykiskt som beteendemäs- sigt. Oavsett skälet till en placering ska familjehemmet kunna ge barnet relevant stöd och hantera svåra situationer som kan upp- komma. Familjehemmen måste ha kunskap och förmåga att förstå och möta såväl det enskilda barnet som dess föräldrar. Behovet av grundutbildning till familjehemsföräldrar har varit en återkommande fråga i olika utredningar . Familje- hemsutbildning ges i någon omfattning i knappt hälften av kom- munerna. Den tidigare redovisningen tyder på att stora och medel- stora kommuner med många familjehem och mer resurser tillhan- dahåller utbildning regelmässigt. Mindre kommuner tycks ha svårt att klara av att utbilda sina familjehem, men en lösning som också används kan vara att ansluta sig till utbildningar som ges i en större kranskommun. Det är inget krav eller någon självklarhet att familjehem genomgår utbildning innan ett barn placeras. Utredningen anser att socialnämnden ska vara skyldig att tillhandahålla utbildning till familjehem och jourhem. bör på olika sätt underlätta deltagande i utbildningen, t.ex. genom att erbjuda alternativa utbildningstillfällen på kvällstid eller . bör arbeta för att familjehemsföräldrar genomgår utbildning innan ett barn placeras, eller i nära anslutning till att barnet placerats. kan naturligtvis också ställa krav på genomgången utbildning innan ett hem godkänns. Om familje- hemmet har uppdrag åt flera kommuner kan frågan om vilken kommun som är ansvarig för att tillhandahålla utbildningen uppstå. Utredningen menar att det som är mest praktiskt lämpligt utifrån familjehemsföräldrarnas situation och önskemål bör vara det som avgör. Utredningen anser slutligen att bör ta fram lämpligt utbildningsmaterial. 13.7.5Stöd till familjehem och jourhem Utredningens bedömning: ansvar för stödet till familjehem och jourhem behöver markeras tydligare med en självständig bestämmelse om socialnämndens skyldighet att lämna råd, stöd och annan hjälp till familjehems- och jourhems- föräldrar. Med hänvisning till det som sagts om utbildningens bety- delse är det angeläget att familjehems- och jourhemsföräldrar även får nödvändigt stöd för att kunna ge barnet eller den unge god vård. är med dagens bestämmelser skyldig att ge familjehems- och jourhemsföräldrar råd, stöd och annan hjälp de behöver. Bestämmelsen är utformad som en gemensam bestäm- melse för familjehem, jourhem och föräldrar. En kontinuerlig kontakt mellan familjehemmet och socialsek- reteraren är betydelsefullt för en öppen dialog och för att kunna ge ett stöd som är anpassat efter familjehemmets uppdrag och behov. Om kommunen är specialiserad är det ofta familjehemssekretera- ren som står för det vardagliga stödet. Utredningen vill i samman- hanget understryka behovet av kontinuitet i kontakt med familjehemmet. Kontakt med familjehemmet i samband med de halvårsvisa omprövningarna eller övervägandena av vården torde i de flesta fall knappast vara tillräckligt. har också som ansvarig för placeringen en viktig uppgift att se till att familje- hemmet inte åläggs mer ansvar än vad som ingår i uppdraget och som de har förutsättningar att klara. Behovet av stöd till familjehemmen i form av handledning är ofta stort. Vanligen sker handledning av egen per- sonal, men ibland kan familjehemmet behöva extern handledning. Möjligheten till handledning för familjehemsföräldrarna tycks dock ha blivit bättre . Familjehemsföräldrar kan därutöver behöva stöd även efter kontorstid och stöd i akuta situationer, t.ex. vid plötsliga konflikter eller hotande sammanbrott. Familjehems- föräldrar kan också behöva avlastning om barnet har stora vård- behov. bör på olika sätt också underlätta för familje- hem och jourhem så att de kan delta i fortbildning och andra akti- viteter som arrangeras. Med tanke på att familjehem och jourhem har en annan roll och andra behov än föräldrarna bör stödet till familjehems- och jour- hemsföräldrar regleras i en särskild bestämmelse. 13.7.6Skriftliga avtal för att garantera barnet god familjehemsvård Utredningens bedömning: Barn som är placerade i familjehem är ofta i behov av kompletterande insatser och kan även behöva insatser från flera huvudmän. Uppdraget till familjehemmet är härvidlag inte alltid tydligt. Ansvars- och arbetsfördelningen mellan och familjehemmet behöver regleras, så att barnet får det stöd och de insatser, som framgår av vårdplanen och genomförandeplanen. Utredningens förslag: ska vara skyldig att upp- rätta ett skriftligt avtal med familjehemmet, för att tydliggöra vad som är familjehemmets respektive socialnämndens ansvar och åtaganden när det gäller insatser och stöd till barnet. En be- stämmelse om detta förs in i LBU. För barn som är placerade i familjehem ska det finnas en vårdplan och en genomförandeplan där det framgår vilka insatser barnet behöver för att få sina behov tillgodosedda. Vård- respektive genomförandeplanen är grunden för familjehemmets uppdrag. Det är socialnämnden som har ansvaret för att de insatser barnet behö- ver kommer till stånd. Familjehemsföräldrarna sköter mycket av den dagliga vården av barnet. Det är därför angeläget att det klar- görs vilket ansvar och vilka uppgifter familjehemsföräldrarna respektive har. När det gäller diskussion och över- läggningar om insatser som andra huvudmän ansvarar för, menar utredningen att detta huvudsakligen måste vara en fråga för social- tjänsten. Utredningen vill betona att det är som har det övergripande ansvaret för insatserna, och att detta inte kan delegeras till familjehemsföräldrarna. Det betyder att noga måste överväga vilka uppgifter som kan läggas på familje- hemsföräldrarna. rekommenderar Kommuner och Landsting att socialnämnden tecknar avtal med familjehemmet om uppdragets omfattning, uppsägningstid, parternas rättigheter och skyldigheter samt uppgifter om ersättningen. Utredningen anser att det i avtalen mellan socialnämnden och familjehemsföräldrarna därutöver behö- ver framgå vad som är nämndens respektive familjehemmets åta- gande för att uppnå målen i barnets vårdplan och genomförande- plan. Det bör t.ex. framgå vem som är ansvarig för att olika insatser till barnet kommer till stånd, såsom hälso- och sjukvårdsinsatser och skolgång. En annan del bör vara att nämnden i avtal förvissar sig om att inte ytterligare barn placeras i familjehemmet eller komma överens om att samråd måste ske innan familjehemmet tar emot fler barn. Utredningen anser att socialnämndens skyldighet att upprätta ett skriftligt avtal med familjehemmet ska regleras i lag. Bestämmelsen förs in i LBU. 13.7.7Socialnämndens ansvar för privatplaceringar bör förändras Utredningens förslag: Vid en placering som sker på privat initi- ativ ska socialnämnden även i fortsättningen vara skyldig att undersöka om förhållandena i hemmet är tillfredsställande samt besluta om medgivande. Detta ska framgå av LBU. skyldighet att lämna råd, stöd och annan hjälp som hemmet behöver samt att överväga vården ska inte längre omfatta privatplaceringar. Placering i ett privat enskilt hem ska inte heller omfattas av möjligheten till flyttnings- förbud. har , både när det gäller familjehems- och pri- vatplaceringar ansvar för att utreda hemmens lämplighet och där- utöver samma långtgående ansvar när det gäller att stödja och över- väga placeringen. Grunderna för en familjehemsplacering respek- tive en privatplacering skiljer sig väsentligt. De bakomliggande orsakerna till en familjehemsplacering är ofta komplexa och barnets vårdbehov stort. En privat placering sker på vårdnadshavarens initi- ativ och något behov av stöd eller skydd behöver inte föreligga. Som tidigare framgått finns det ingen nationell statistik som kan ge information om antalet privatplaceringar. Enligt uppgift från social- tjänstens företrädare är antalet privatplaceringar försvinnande få. finns det skäl att anta att inte har känne- dom om alla sådana placeringar. Hur stort mörkertalet är går inte att säga och är knappast möjligt att ta reda på. Regler till skydd och stöd för barn som placeras på privat initia- tiv har funnits i vår lagstiftning i nästan . Samhället har genomgått stora förändringar inte minst genom social- och familjepolitiska reformer som inneburit att stödet till barn- familjer på olika sätt byggts ut. Inom har utveck- lingen gått mot att allt fler barn, unga och deras föräldrar ska kunna få tillgång till tidigt stöd. Vidare finns tydliga bestämmelser när det gäller myndigheters ansvar att uppmärksamma barn som far illa eller riskerar att fara illa. Socialtjänstlagen har också reviderats och försetts med ett tydligt barn- och nätverksperspektiv. Utredningen anser att det finns behov av förändringar vad gäller socialnämndens ansvar vid privata placeringar. Utredningen har övervägt att ta bort alla bestämmelser som rör sådana placeringar. Skälen till detta är flera. Det gäller inte minst svårigheten att kon- trollera efterlevnaden av bestämmelsen och att ofta får vetskap om placeringar när de redan skett. Dessutom får det anses vara mer eller mindre slumpartat vilka placeringar som kom- mer till kännedom och att roll i de flesta fall blir högst oklar. Utredningen har å andra sidan inte till- räckligt underlag för att bedöma vilka konsekvenser ett sådant för- slag skulle kunna få. Utredningen anser därför att socialnämndens ansvar för medgivandet ska behållas. ska genom medgivandet försäkra sig om att för- hållandena i hemmet är tillfredsställande. Bestämmelserna om information och samråd med andra kommuner, som gäller för en familjehemsplacering ska också gälla vid medgivande till en privat- placering. Om i samband med medgivandet upp- märksammar att barnet har behov av stöd kan behöva inleda en utredning av barnet. Det kan leda till bedömningen att bistånd ska erbjudas i form av t.ex. en familjehemsplacering. Utredningen vill i detta sammanhang betona ansvar när det gäller de ensamkommande barnen. Det faktum att de flesta av dessa barn mer eller mindre permanent kommit att skiljas från sina föräldrar gör att de måste betraktas som särskilt utsatta. Det finns därför anledning att anta att de ensamkommande barnens situation måste utredas och att stödet till dem i många fall bör utformas som bistånd, i form av familjhemsplacering eller placering i särskilda gruppboenden. I de fall socialnämnden försäkrat sig om att förhållandena i pla- ceringen är tillfredsställande anser utredningen att nämndens ansvar att fortlöpande lämna stöd inte längre ska omfatta privatpla- ceringar. Detta betyder inte att vårdnadshavaren och barnet ska lämnas utan stöd. Ett eventuellt fortsatt stöd och hur det i så fall ska utformas är dock en fråga för vårdnadshavaren och barnet, i mån av ålder och mognad, att själva ta ställning till. uppgift blir i sådana fall att informera om vilket stöd som kan erbjudas. Dagens regler innebär att en privatplacering regelbundet ska övervägas. Uppgiften för socialnämnden är att överväga om vården fortfarande behövs. Utredningen menar att den nuvarande bestämmelsen är utformad med utgångspunkt från att nämnden tillhandahåller vård. Den omständigheten gäller inte vid en privat- placering. Utredningen menar att det ligger inom ramen för vård- nadshavarens ansvar att bedöma hur länge placeringen behövs. Mot bakgrund av ovanstående anser utredningen att dagens bestämmelser om att socialnämnden är skyldig att lämna råd, stöd och annan hjälp som hemmet behöver samt att överväga vården inte längre ska omfatta privatplaceringar. Utredningens förslag innebär att nämnden efter medgivandet i princip inte har någon insyn i placeringen. Bestämmelserna om flyttningsförbud som också omfattar privatplaceringar blir enligt utredningen därmed knappast möjliga att tillämpa. Det kan, enligt utredningen, tänkas förekomma fall där det är olämpligt att barnet flyttar hem till vårdnadshavarna på grund av att vårdnads- havarens brister i omsorgen om barnet. har då möj- lighet att ansöka om att barnet ska vårdas enligt LVU eller att omhänderta barnet. Av utredningens direktiv framgår att utredningen ska ta ställning till hur villkoren för familjehemmen kan förbättras. Vid utredning- ens kontakter med företrädare för familjehemsorganisationerna har det framförts att villkoren är oklara när det gäller ersättning från såväl arbetslöshetsförsäkringen som socialförsäkringarna. Familje- hemsföräldrar har också påtalat att försäkringskassorna i landet gör olika bedömningar. Utredningen har begärt klarläggande från av vilka regler som gäller vid bedömning av sjukpenning, föräldrapen- ning och sjukersättning. svar har redovisats tidigare i detta kapitel. Vid utredningens kontakter med Försäk- ringskassan i dessa frågor har det framkommit att det kan finnas bristande kunskap om tillämpningen av socialförsäkringsrättsliga regler när det gäller familjehemsföräldrar. Familjehemsfrågor utgör en mycket liten del av de försäkringskassornas ärenden. Försäk- ringskassan avser därför att komplettera sin vägledning till perso- nalen i dessa delar. Frågan om arbetslöshetsersättning har behandlats inom med representanter för Arbetsmarknads- och Socialdepartementen och har resulterat i en departementsskrivelse, som f.n. bereds inom Regeringskansliet.89 Förslaget innebär att uppdrag som familje- och jourhem ger rätt till överhoppningsbar tid och därmed under vissa förutsättningar rätt till arbetslöshetsersättning. Utredningen bedömer att uppdraget i direktivet vad gäller för- säkringarna därmed är tillgodosett. Utredningen vill i samman- hanget även nämna att regeringen har aviserat att man avser att till- sätta en parlamentarisk utredning för en översyn av hela strukturen för socialförsäkringarna. Statens ansvar för familjehemsvårdens utveckling Utredningens bedömning: bör inom ramen för sitt uppdrag ta ett kontinuerligt och långsiktigt ansvar för familjehemsvården vad gäller normering, förmedling av ny kun- skap samt tillsyn. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt risker och missförhållanden i vården. Det har riktats återkommande kritik mot att staten varit alltför passiv i sitt stöd och i sin tillsyn över familjehemsvården. revisorer har kritiserat statens bristande engagemang i familjehemsfrågan och framfört att den förändring och utveckling som skett inom familjehemsverksam- heten har skett utan att det har funnits någon uttalad nationell strategi. aktiviteter på området har huvudsakligen styrts av tre regeringsuppdrag, 1993–95, 1999 och 2005. 89 Ds 2009:26. uppdragen gällde uppföljningar av aktuella lagändringar; dels upp- följning av bestämmelsen om nätverksplaceringar dels treårsregeln vid vårdnadsöverflyttningar. Det uppdrag som pågick under perio- den till 1995 var ett gemensamt projekt mellan och länsstyrelserna i avsikt att stärka och utveckla familjehemsvår- den. Förutom en nationell kartläggning av familjehemsvården initi- erades några utvecklingsarbeten. Bland annat testades inom ramen för ett engelskt intervjumaterial för att följa upp barns utveckling i familjehemsvård. Utvecklingsarbetet fort- satte genom i samarbete med ett antal kommuner, i vilket ett heltäckande verksamhetssystem utprövades av Socialsty- relsen . har därefter påtagit sig ansvaret att förvalta BBIC. Därutöver har tillsammans med länsstyrelserna gjort årliga sammanställningar från länsstyrelsernas tillsynsarbete. Ett tvåårigt nationellt tillsynsuppdrag, det s.k. Barnuppdraget 2006–2007, som omfattade hela barn- och ungdomsvården genomfördes av länsstyrelserna. pågår fyra regeringsuppdrag vid där familjehemsfrågor ingår. IMS har ett uppdrag att utveckla ett bedömningsinstrument för familjehemsutredningar. Ett uppdrag gäller utveckling av statistiken inom barn- och ungdomsvården och ett annat utvecklingen av kvalitetsindikatorer. I det senare arbetet utgör indikatorer för placeringar utanför det egna hemmet en cen- tral del. Ett annat pågående uppdrag är att ta fram material som tydliggör bestämmelsen om eftervård efter avslutad placering som infördes . egna initiativ och normativa roll har under peri- oden varit betydligt mer nedtonad. Bland annat gav ut föreskrifter om socialnämndens skyldighet att föra för- teckning över barn som vistas i familjehem eller annat enskilt hem. Senaste allmänna råd Familjehem publicerades . Nämnas kan också att gav ut allmänna råd med till- hörande handbok som vägledning till i att utreda, planera och följa upp beslutade insatser för barn och unga i social- tjänsten. Där behandlades till en del placeringar i familjehem. träffade och Kommu- ner och Landsting en överenskommelse om en plattform för sam- ordnade och långsiktiga insatser till stöd för en evidensbaserad praktik. ska återkommande överenskommelser träffas mellan staten och kommunerna kring angelägna utvecklingsområ- Utredningen menar att familjehemsvården är ett sådant ange- läget utvecklingsområde. Utredningen anser att det är nödvändigt med en fortlöpande uppföljning och utvärdering av familjehemsvården på nationell nivå i syfte att bidra till ökad kunskap, utveckling och förbättring. Det finns också ett uppdämt behov av normering när det gäller familje- hemsfrågor. Utredningen har i betänkandet angivit ett antal områ- den där detta är motiverat. Fr.o.m. övertar Soci- alstyrelsen länsstyrelsernas tillsyn över och får där- med bl.a. tillsyn över hur kommunerna handhar sin familjehems- verksamhet. förväntas även få ett bemyndigande att för vissa grupper och verksamheter, däribland barn i samhällsvård, meddela föreskrifter till skydd för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa. får därigenom en utökad viktig roll för den sociala barn- och ungdomsvården. Genom att även är tillsynsmyndighet för hälso- och sjukvården finns också goda förutsättningar för att samordna tillsynen, t.ex. över hur pla- cerade barns behov av insatser från både socialtjänst och hälso- och sjukvård tillgodoses. Familjehemsvårdens fundamentala betydelse när det gäller att ge stöd och skydd till en av samhällets mest utsatta grupper bör enligt utredningen avspeglas i ett tydligt statligt engagemang. Det är angeläget att utifrån sitt övergripande ansvar för , inkl. den sociala barn- och ungdomsvården, bedriver ett samlat, kontinuerligt och långsiktigt arbete för familjehemsvår- dens utveckling och kvalitet. För detta behöver adekvata resurser avsättas. Utredningen har utifrån direktiven haft fokus på familjehemsvår- den. Utredningen anser dock att det även när det gäller HVB finns anledning för staten att ta ett betydligt större ansvar. Så har t.ex. privatiseringen av HVB utvecklats utan någon egentlig statlig inblandning. Utredningen ser det som angeläget att uppmärk- samma institutionsvården, dels därför att de ungdomar som vårdas vid dessa institutioner har stora vårdbehov, dels för att den vård som bedrivs huvudsakligen sker utan krav på systematiska utvärde- ringar av vårdens resultat. har i sin slutrapport från det nationella HVB-uppdraget aviserat att resultaten ska användas som underlag till fortsatta arbete på området. Det ska bland annat ske genom utvecklingen av kvalitetsindikatorer för barn och unga i och genom att föreskrifter och all- männa råd om HVB ska ses över. 13.8Konsulentstödda verksamheter inom familjehemsvården Enligt direktiven ska utredaren ta ställning till om de företag och organisationer som rekryterar och ger stöd till familjehem ska vara tillståndspliktiga. etablerades verksamheter för att rekrytera och stödja familjehem inom barn- och ungdomsvården. bedömde denna utveckling som positiv.90 Av betänkandet framgår att verksamheterna skulle stödja familjehem som hade komplicerade uppdrag, med många inblandade och barn med stora vårdbehov. Kommittén drog dock slutsatsen att dessa verksamheter lämpade sig bäst för tidsbegränsade placeringar av ungdomar och vuxna. har det skett en ökning av privata verksamheter som rekryterar och ger stöd till familjehem. uppskattade revisorer att det fanns ca 10–15 verksamheter för barn och unga91. uppskattades antalet verksamheter till 2592. De privata företag och organisationer som rekryterar och ger stöd till familjehem har varierande benämningar exempelvis para- plyorganisationer, konsulentstödda verksamheter respektive familjevårdsenheter. Verksamheterna bedrivs ofta i privat regi, i olika företagsformer eller som stiftelser. I utredningen används begreppet konsulentstödda verksamheter. Familjehem som får kompletterande stöd benämns i utred- ningen förstärkta familjehem. Stödet består främst av tillgång till tät handledning, dygnet-runt-stöd, utbildning och vid behov avlast- ning. Benämningen förstärkta familjehem kan också syfta på att det placerade barnet får kompletterande stöd och behandling. 91Riksdagens revisorer 2001/02: 16. 13.8.2Länsstyrelsernas granskningar av konsulentstödda verksamheter i granskade socialnämn- dernas handläggning av familjehemsplaceringar av en konsulent- stödd verksamhet. fann i sin granskning stora brister i de avtal som upprättats mellan nämnderna och den konsulent- stödda verksamheten. Det saknades exempelvis uppgift om i vilket hem som placeringen skulle ske. ansåg att social- nämnderna i praktiken överlät ansvaret för vården till den konsu- lentstödda verksamheten.93 Länsstyrelserna i , , , och genomförde tillsyn av socialnämndernas hantering av familjehemsärenden. Länsstyrelserna konstaterade att social- nämnderna överlämnade ansvaret till konsulentstödda verksam- heter när det gällde att utreda familjehem, utforma behandlingspla- ner samt att teckna avtal med de specifika familjehemmen. Länssty- relserna fann också flera skillnader mellan familjehem med stöd av konsulentstödda verksamheter respektive kommunen. Behand- lingsplaner upprättades i större utsträckning vid placeringar i familjehem som anlitats av konsulentstödda verksamheter. Famil- jehem som hade stöd enbart av kommunerna var i högre utsträck- ning utredda, bättre matchade till barnets behov och vårdnads- havarna hade haft mer insyn i placeringen.