sou · GYB335 · 2010-05-25 00:00:00 — Med andra ord blir den springande punkten i varje förslag om metoder för jämställdhet en fråga om delaktighet och makten över genomförande och konsekvenser; vem definierar problemet med jämställdhet, vem definierar lösningen, och vem kontrollerar förändringsprocessen? En jämförelse med forskningsfältets konstaterade hierarkisering av subjekt är väl värd att uppmärksamma här, liksom den aktionsforskningsbaserade frågan om elevers obefintliga medverkan och inflytande i förändringsprocesser liksom lärares obefintliga inflytande över kunskapsproduktionen kring jämställdhet i skolan överlag. Utöver dessa skillnader mellan de båda studerade publikationerna och de frågor de väcker i termer av metoder för jämställdhet i skolan, finns också anledning att diskutera en särskild likhet som utmärker tidsperiodens båda ytterligheter. Båda analyserna försöker i möjligaste mån eftersträva att läromedlen på ett så korrekt och tydligt sätt återspeglar den samtida verklighetens faktiska och önskvärda situation. Med andra ord riktas kritik mot förlegade beskrivningar av familjestrukturer, arbetssituationer, och föreställningar om flickor och pojkar i rapport, medan analyser problematiserar beskrivningar av individer som enbart funktionshindrade, homosexuella, eller med en viss religiös uppfattning.34 I båda fallen förordas kunskaper som kan bidra till att eleverna kritiskt ifrågasätter rådande förhållanden35 i stället 34Den senare kritiken är inte ny utan har kontinuerligt upprepats i olika granskningar, se t.ex. SIL, 1987, s. 27. 35Fredriksson, 1969, s. 141. för oreflekterade och kunskapsdränerade beskrivningar som försvårar elevernas kritiska granskning så att de, i värsta fall, lämnas i total förvirring.36 Ambitionen är onekligen god och upprepas under hela den studerade tidsperioden, men det jämförelsen över en så påvisar är problemet med att försöka dekonstruera sin egen samtids normer. Ett förtydligande exempel kan här vara på sin plats. efterfrågar beskrivningar av familjer med två lönearbetande föräldrar av olika kön, i syfte att frångå normer kring den familjeförsörjande mannen och fördomar om kvinnors förvärvsarbetande (o)förmåga. Hon uppmärksammar också betydelsen av att skildra otraditionella val, exemplifierat med flickor och kvinnor som studerar och arbetar inom mansdominerade utbildningar och yrken. I analys problematiseras och kritiseras normer kring tvåsamhet, heterosexualitet och framställningar av individer som avvikande och normbrytare, det vill säga just de eftersträvansvärda normer saknar i läromedlen närmare . Uttryckt mer tillspetsat, och i relation till uppdragets karaktär, innebär jämställdhetsarbete och metoder för att bryta traditionella könsmönster i skolan inte bara en risk att även oönskade normer produceras; det är alltid redan en oavsiktlig, oundviklig och därför djupt problematisk konsekvens av jämställdhetsdiskursen som sådan. Att forskningsfältets kunskaper automatiskt leder till befrielse, till förändring i en mer grundläggande bemärkelse, är med andra ord långt ifrån självklart. Det blir tydligt när forskningsfältets publikationer, i samklang med andra dylika om jämställdhet och skola, diskuteras mer utförligt under nästa rubrik med fokus på fördelar och nackdelar med olika begrepp och metoder. 4.3Förförståelser, fördelar och nackdelar Arbetet med forskningsfältets publikationer har inneburit att två särskilda kunskaper utvecklats. Det gäller dels en närmare förståelse för kritiken av olika beprövade metoder för jämställdhet (som i huvudsak inte är forskningsbaserade), dels en möjlighet att ta del av en rad olika utvärderingar och granskningar av genomförda jämställdhetsprojekt i skolor. Det sistnämnda som en oavsiktlig och indirekt effekt av metaanalysens utgångspunkter. Det är angeläget att sammanställa och reflektera kring de antaganden som 36 , 2006, s. 46. strukturerar förslag om och faktiskt genomförda exempel på jämställdhetsarbete i skolan. Därtill är det viktigt att analytiskt beskriva antaganden för såväl de forskningsbaserade metoderna som för förståelser kring skillnad och förändring i forskningsfältet som helhet. Denna sammanställning redovisas i tabell 2 och består av två nivåer. Den ena nivån behandlar antaganden om jämställdhet och använda begrepp för att uppnå jämställdhet (lodrät) och den andra de förförståelser dessa positioneringar innebär samt vilka fördelar och nackdelar som skapas både i praktiken och rent teoretiskt (vågrät). Sammanställningen är inte tänkt att läsas som en fullständig bild av vare sig forskningsfältet eller de positioner som representeras. Den är i stället avsedd att fungera som en översiktlig mall för diskussioner och reflektioner kring skillnad och jämställdhet som praktik, med utgångspunkt i de dominerande diskurser som forskningsfältet producerar. Om inte annat bör framställningen kunna generera viktiga reflektionsytor inför valet av ett visst perspektiv och en särskild metod, exempelvis när olika idéer ska omsättas i lokal praktik eller då mer strategiska beslut ska tas för jämställdhetsarbete på lokal eller nationell nivå. Några korta kommentarer till tabellen förtjänar att framhållas i syfte att förklara och förtydliga ordval och de olika innerespektive uteslutanden som görs därmed. Övergripande sett, och det är förmodligen den viktigaste aspekten sammanställningen gör tydlig, innebär i princip varje positionering för jämställdhet att två dikotoma könskategorier alltid redan förutsätts och att risken därför är överhängande att uppdelningen återskapar de problem som jämställdhetsarbete syftar till att lösa. Denna analytiskt genererade beskrivning diskuteras betydligt mer utförligt i avsnitt 5.1 och 5.2 nedan. Men viktigt att framhålla redan här är att en stark tendens i forskningsfältet som helhet är en påtaglig avsaknad av en problematisering kring just denna aspekt. Risken är med andra ord stor, och analytiskt sett är det alltid redan så, att forskningsbaserade och andra metoder för jämställdhet aktivt motverkar sina egna syften att uppnå jämställdhet, särskilt i bemärkelsen rättvisa, lika villkor och lika värde för, respektive likabehandling av, två könskategorier. Begreppet likabehandling i tabell 2 bör förstås på flera olika nivåer. I konkret undervisning innebär likabehandling alltid redan olikabehandling eftersom exempelvis en elev kommer att lära sig mer, på andra vis och andra innehållsmässiga aspekter än en annan elev, beroende på de skillnader som präglar deras erfarenheter, skilda upplevelser av klassrummet, läraren och skolan, olika förkunskaper ämnesmässigt och diversifierade förförståelser språkligt, socialt, kulturellt, och så vidare. Som begrepp för policyformulerat förändringsarbete syftar det snarare till att skapa en gemensam ram för hur skolan bör fungera. Märkbart är att likabehandlingsbegreppet, som är relativt nytt inom skolans område, ofta översätts till eller anses betyda lika villkor just i syfte att avlägsna det från de konnotationer som beskrivs ovan.37 Men frågan bör ställas om den avsikten frånkänner likabehandlingsbegreppet dess fördelar och nackdelar i sig, särskilt efter tillkomsten av kravet om upprättande av likabehandlingsplaner i nya diskrimineringslagen. Tendensen på lokal nivå i enskilda skolor tycks vara att likabehandlingsbegreppet används som ett självklart och relativt oproblematisk begrepp. När det gäller biologiskt essentiell likhet eller olikhet är det teoretiskt sett inte alls givet att en sådan positionering är synonym med oföränderlighet. Tvärtom är det relativt väl beforskat att biologiska likheter och skillnader är föränderliga, och det är en utgångspunkt som både evolutionsbiologer och genusforskare förhåller sig till aktivt.38 Men i det studerade forskningsfältet om jämställdhet och skola är det uppenbart så att essentialistiska anspråk på framför allt olikhet avser oföränderlighet och statiska skillnader, bland annat uttryckt som könens olika kognitiva förmågor, motoriska färdigheter och antaganden om könsskillnader i utveckling. Det sistnämnda brukar ofta anföras för att förklara pojkars brist på skolmognad, sämre prestationer och resultat, samt svårigheter att fungera i skolmiljön överlag. Utan att fördjupa diskussionen alltför långt här, kan konstateras att möjligheterna att förändra en sådan diskurs om pojkar omöjliggörs var gång en essentialistisk förförståelse anammas i bemärkelsen statiska förmågor och oföränderlighet. Problemet med att förändra den som a priori beskrivs som statisk är tämligen uppenbart. Förändrade undervisningsformer och läromedel eller radikalt nya pedagogiska utgångspunkter hjälper ju föga om det subjekt som avses alltid redan anses lida brist på förmågor som är oföränderliga och statiska. Här berörs också en annan sida av problemet med essentialism. Det inbegriper inte sällan en internalism, det vill säga problemen med jämställdhet och pojkars prestationer placeras inuti den individuelle pojken och hans biologiska och statiska egenskaper. Risken är uppenbar att pojkar därigenom blir problemet som ska lösas. En dylik individualiserande och internaliserande tradition, vanligtvis med liberala förtecken, undgår att problematisera såväl denna vetenskapsteoretiska positionering i sig som de 37Begreppet likabehandling är i själva verket en eftergift för en uppsättning (2000/48, 2000/78, 2002/73) som också ligger bakom utformandet av särskild lagstiftning i inom skolan (SFS, 2006:67) och högskolan (SFS, 2001:1286). Se vidare i regeringens proposition, 2005/06:38. 38Se , 1999; , 2005; , 2008. övriga normer och strukturer vilka gör det möjligt att förstå pojkars situationer på andra vis. Utgångspunkten frånvaro av orättvisa är ett särfall eftersom det i egentlig mening saknas exempel på förändringsstrategier med denna position som grund i det studerade forskningsfältet. Men det är angeläget att framhålla idén om frånvaro av orättvisa ändå, eftersom den utgör en än så länge oprövad och väl utvecklad positionering i den vidare genusteoretiska och feministiska teoribildningen.39 Tankarna kring förändring genom kris och möjligheterna att arbeta normkritiskt i denna bemärkelse beskrivs mer utförligt i avsnitt 5.2.4 och 5.2.6. 4.4Sammanfattning av antaganden för metoder Med metaanalysen av hela forskningsfältet som bakgrund, i samklang med de fördelar och nackdelar som diskuteras i tabell 2, går det slutligen att konstatera en rad olika aspekter inför valet av särskilda metoder i syfte att bryta traditionella könsmönster i skolan. Tanken med sammanställningen nedan är dels att utgöra en koncentrerad sammanfattning av båda metaanalysernas resultat, dels att inte förespråka en särskild metod framför en annan utan i stället att belysa de aspekter som är avgörande att förhålla sig till vid utformandet av konkreta förslag för jämställdhet i skolan.40 1.All svensk forskning om skolan som inte problematiserar kön eller skillnad utgör, med få undantag, ett väsentligen större problem än alla de invändningar som framförs mot särskilda antaganden inom forskningsfältet jämställdhet och skola i föreliggande arbete. Alla förslag inom forskningsfältet jämställdhet och skola är – med reservation för de förslag som i jämställdhetens namn i själva verket bygger på fördomar, förakt för kvinnor, antifeminism eller motsvarande – därför att föredra framför föregående alternativ. Det senare gäller dock med förbehåll för nedanstående aspekter. 39Denna etiska rättvisepositionering utgör en central moralfilosofisk diskurs i framför allt feministisk teoribildning, kanske mest intensivt profilerad av (1997) och hennes identitetspolitiska förförståelse som betonar erkännande av identitetskategorier som kontrast till (1997) socialistiska positionering med krav på en redistribution av materiella resurser. Se vidare i , 2003, s. 117ff för en utförligare diskussion i anslutning till det utbildningssociologiska sammanhanget. 40Just denna avgränsning motiveras av de överväganden kring forskning och politik som görs i avsnitt 2.2. 2.Varje förslag som eftersträvar likhet förutsätter olikhet och kommer per definition att återskapa den olikhet som utgör skälet till att eftersträva likhet. Denna paradoxala cirkelrörelse berör alla förslag för jämställdhet, men påverkar förslag som eftersträvar förändring mer än de som söker korrigera, kompensera eller förbättra. 3.Varje förslag som eftersträvar olikhet förutsätter en normerande likhet, kommer per definition att omöjliggöra likhet, och därtill återskapa föreställningar om olikhet som på ett våldsamt, diskriminerande eller annat negativt vis inkluderar/exkluderar subjekt. Berör särskilt förslag som problematiserar flickor eller pojkar eller som utgår från en statisk könsskillnad dem emellan. 4.Förslag som utgår från essentialism och/eller internalism som grund för likhet eller olikhet kommer per definition återskapa den utgångspunkt som motiverar förslag i sig. Berör särskilt förslag som formulerar likhet/olikhet som statiskt och oföränderligt. 5.Samtliga metoder för att bryta traditionella könsmönster som formuleras inom ramen för en svensk jämställdhetsdiskurs löper en väsentlig risk, eller kommer per definition, att återskapa två dikotoma könskategorier vilka alltid redan ger upphov till nya problem. Berör inte mer än marginellt de förslag som försöker korrigera, kompensera eller förbättra, men påverkar alla förslag som försöker förändra. 6.Varje förslag för förbättring/förändring som inte sammankopplar könskategorin med andra skillnadskategorier osynliggör och riskerar att återskapa alla de problem som är intersektionella snarare än endimensionella. Berör alla förslag inom ramen för jämställdhetsdiskursen. 7.Varje förslag som baseras på skillnad i termer av ett särskilt avvikande subjekt riskerar att osynliggöra de normer som gör det möjligt att förstå subjekt som avvikande. Berör alla förslag som utgår från en förförståelse kring en särskild avvikelse eller som eftersträvar tolerans för skillnader. Sammanställningen ovan är främst tänkt att tydliggöra problem och risker, inte att omöjliggöra förslag för jämställdhet i sig. Poängen är att på detta vis förtydliga både avsiktliga och oavsiktliga konsekvenser med forskningsfältets antaganden, i linje med uppdragets syfte, för att därigenom skapa ett nyanserat underlag som försöker väga in de otaliga komplexiteter frågan om jämställdhet innebär. Under denna rubrik diskuteras några av de delteman som metaanalyserna uppehåller sig vid, i syfte att nyansera framställningen och fördjupa resonemangen kring olika positioneringar. Viktigt att framhålla är att här utvecklas metaanalyserna utifrån särskilda teoretiska perspektiv som syftar till att omtolka de innebörder analyserna visat fram. Med andra ord överges här de deskriptiva metaanalyserna till förmån för en reflekterande ansats vilken på olika vis försöker belysa forskningsfältets begrepp, tillkortakommanden och möjligheter. Inledningsvis utvecklas en kritisk förståelse av jämställdhet, eftersom det är ett helt centralt begrepp i det studerade forskningsfältet. Syftet är att beskriva begreppets både teoretiska och politiska gränser för att på så vis kunna uttala sig om relevans, räckvidd och konsekvenser mer utförligt. Denna genomgång är dessutom sammankopplad med metaanalysernas resultat som bland annat påvisar en pågående utfasning av jämställdhetsbegreppet i forskningsfältet. Därefter diskuteras konsekvenser av olika metoder mer övergripande, genom att placera dem i ett teoretiskt ramverk. Genom denna analys framträder frågor om skillnad används som grund för förändring i ett delvis annat ljus, vilket föranleder en påföljande diskussion om de begrepp och arbetssätt som utmanar jämställdhet som fenomen. Avsnittet avslutas sedan med en kortare diskussion kring lärarutbildningar och deras förutsättningar att bidra till frågan om skillnad, makt och förändring. När ett särskilt problem ska avhandlas är det uppenbart avgörande att de begrepp som används diskuteras och tydliggörs i den mån det är möjligt. Det är kanske särskilt angeläget för begrepp som förekommer på flera olika arenor och brukas över , eftersom de då (re)konstitueras i så skilda tidrum. Är begreppet dessutom laddat med såväl teoretiska som politiska innebörder blir frågan än mer aktuell eftersom var och en som intresserar sig för ämnet i fråga då tenderar att vara (självutnämnda) experter. Jämställdhet är ett bra exempel på ett sådant begrepp. För analysens räkning fördjupas därför diskussionerna om jämställdhet i syfte att placera begreppet i en nyanserad och vederhäftig kontext. Det finns utförliga diskussioner om jämställdhet, liksom mer översiktliga introduktioner. Motsvarande gäller också för det ofta sammanblandade begreppet genus.1 I det här sammanhanget kretsar diskussionerna kring begreppet jämställdhet, snarare än naglar fast och preciserar det, för att på så vis eftersträva ett analytiskt närmande. Detta för att inte låsa fast begreppet från början, utan att för den skull förfalla till otydlighet. är det viktigt att poängtera att varje försök att återge ett begrepps formering och användning är dömt att misslyckas i den meningen att framställningen per definition kommer att reducera och förenkla de teoretiska traditioner, operationaliseringar och övriga komplexiteter som alltid vidlåder det. En rimlig ambition är kanske att bringa en för flertalet godtagbar ordning i det hela. Jämställdhetsbegreppet är sprunget ur det politiska fältet och kvinnorörelsen och är initialt nära kopplat till särskilda kvinnofrågor (ekonomisk självständighet, rätten till sin egen kropp och sexualitet, rätten till kontroll över reproduktion, m.m.) liksom frågor om jämlikhet överlag . sker en inledande byråkratisering, med lagfästandet av definitioner och krav, vilken accentuerats kraftigt med en rad olika konsekvenser för begreppets räckvidd och betydelser. Jämställdhet som begrepp tematiseras i samtida forskning ofta i termer av dess begränsningar, vilka bland annat har att göra med ett ensidigt fokus på arbetsmarknaden, kvinnors villkor, samarbete, frivillighet, konsensus i vid bemärkelse, samt en påtaglig tendens till att omsluta och översätta radikala anspråk på förändring till korrektionsförslag som knappt syftar till förbättring inom ramarna för rådande samhällsstruktur. 1 , 1995; Gothlin, 2001; , 2001; , 2000; , 2003. har flera forskare framgångsrikt problematiserat begreppet jämställdhet ur en rad olika infallsvinklar. I den politiska diskursen i går det till exempel att urskilja tre linjer i argumentationen kring jämställdhet: rättighet, resurs och intresse.2 Dessa är mer specifikt följande: Kvinnor utgör mer än halva befolkningen och bör därför (åtminstone) ha samma rättigheter som övriga befolkningen när det gäller representation (liksom motsvarande lagstadgade skyldigheter). Alternativt är jämställdhet viktigt eftersom kvinnor utgör en försummad arbetskraft, bidrar med något som tidigare saknats, är annorlunda, förordar särskilda perspektiv, eller ställer andra frågor än män. Kvinnor, som klart åtskilda från män, utgör därför en resurs som i jämställdhetens namn måste få komma samhället till godo. Den tredje linjen rör idéer om att kvinnor har andra intressen att bevaka. Kvinnor som grupp, utan att för den skull med nödvändighet vara essentiellt lika varandra, kan inte representeras av män som grupp (som inte heller de behöver vara lika varandra i en mer grundläggande bemärkelse). Sammantagna har dessa idéer kanske mer gemensamt än vad som i förstone verkar vara fallet. En kritisk blick visar enkelt att samtliga argumentationslinjer utgår från att jämställdhet är en fråga om två väl avgränsade könskategorier, vilket reducerar betydelsen av alla andra möjliga skillnader (klass, ras/etnicitet, sexualitet, religion, ålder, funktion, geografisk hemvist, arbetsförhållanden, etc., men även frågor om identitet, språk, kultur, genetisk predisposition, för att nu ange några andra populära, skillnadsskapande fenomen). Vidare formuleras de huvudsakligen utifrån det ena könets positioner – kvinnors erfarenheter, förutsättningar eller krav är en nodalpunkt för diskursen3 – med mäns motsvarande erfarenheter och förutsättningar som outtalad norm. Retoriken utesluter därför mer eller mindre effektivt en rad andra möjliga sätt att tala om och tänka kring jämställdhet. Kvinnor uppfattas alltjämt som grus i maskineriet och inte till exempel som navet i hjulet.4 2Kortfattat efter , 1997. med , 1986. Se även Ds, 1997:56, s. 33–34, där JÄST-gruppen (Arbetsgruppen för jämställdhet i högre utbildning och forskning) i sin slutredovisning gör en snarlik indelning. Märk väl att bilaga i samma rapport är betydligt mer utförlig i det här avseendet. 3Se vidare i , 2001, kap. 4. 4Se , 1994. Slutligen bör redan här påpekas att frågor om makt utesluts även de effektivt ur jämställdhetsdiskursen genom den beskrivna retoriken. Jämställdhet blir en fråga om konsensus, samarbete, vinst, lönsamhet, kompletterande anspråk, vilket sammantaget målar upp en strukturbefriad och lyckligt gestaltat värld där problemen är avvikande enskildheter som endast rör avvikande individer (av i huvudsak ett kön av två möjliga). På en mer detaljerad, alltjämt uttalat politisk, nivå går det att urskilja betydligt mer polyfona röster. Här finns ansatser som: –är könsneutrala och konsensusinriktade (alla människor ska få vara fria, självbestämmande individer, tvinga aldrig någon till något överhuvudtaget), –är demokratiförespråkande (jämställdhet är inte en kvinnofråga, det är en demokratisk fråga, egentligen en fråga för alla som alla också bryr sig om), –är individorienterade (alla har ett eget ansvar, det är en attitydfråga som var och en måste ta i efter eget intresse och behov), –vilar på argument om mer eller mindre fasta könsskillnader (förneka inte att det faktiskt är skillnad ändå, kvinnor kan nog bidra med något alldeles särskilt och män kan väl inte amma), –utgår enbart från mäns perspektiv (män tjänar på jämställdhet, män kan hjälpa kvinnor bli jämställda, män måste ta ansvar för andra mäns handlande och attityder, män begår flest självmord och utsätts för mest våld), –utgår enbart från kvinnors perspektiv (jämställdhet är en kvinnofråga och därför deras ansvar/angelägenhet), –närmar sig gränserna för vad jämställdhet får vara (tystnaden kring våld och övergrepp är öronbedövande när jämställdhet kommer på tal, det kan bara vara en särskild sorts kvinno- (frids)fråga).5 Här öppnar diskursen för fler och alternativa förståelser kring jämställdhet. sagt varje sammanhang, varje person, kommer att framställa diskursen ur en särskild vinkel, med en särskild retorik, må vara att de alla går att sammanföra i en eller annan kategorisering som reducerar komplexiteter och motsägelser till 5 Fritt efter , 1999. förmån för klarhet och ordning. Som om det inte var nog med det sammanblandas ofta olika uppfattningar om jämställdhet med varandra, trots att de är inkompatibla såväl logiskt som faktiskt. Vanligt är till exempel att tala om att kvinnor (eller män) behövs i den ena eller andra verksamheten för att de tillför något, som det påpekas att det viktiga är att alla har rätt att vara med. Men alltjämt är det inom de tidigare angivna gränserna och tystnaderna diskursen rör sig – rättviseansatsen är central, den polära könskonstruktionen är intakt, och frånvaron av makt, våld och struktur som alternativa tolkningsramar är påtaglig.6 Intressant att notera i sammanhanget kan kanske vara hur jämställdhetslagens (JämL) 1 § var uppbyggd (lagen upphörde att gälla med anledning av införandet av en ny diskrimineringslag). Första stycket i denna paragraf stipulerar lika rättigheter, möjligheter och skyldigheter oavsett kön, medan andra stycket påpekar att lagen främst syftar till att främja kvinnors villkor i arbetslivet. En åtgärd för jämställdhet får inte innebära att någon diskrimineras, och det oavsett kön, som lagen syftar till att främja villkoren för ett särskilt kön.