sou · GYB342 · 2010-06-23 00:00:00 — Som angetts ovan är fiskefartyg varje fartyg som är utrustat för yrkesmässigt nyttjande av levande akvatiska resurser. Här bör anmärkas att gemen- skapens fiskefartyg och levande akvatiska resurser definieras i grund- förordningen enligt följande. Gemenskapens fiskefartyg som varje fiskefartyg som för en medlemsstats flagg och är registrerat i gemen- skapen. Levande akvatiska resurser som tillgängliga och åtkomliga levande akvatiska arter, inklusive anadroma och katadroma arter under deras liv. Det är flaggmedlemsstaten som ska utfärda och hantera fiske- licenser för gemenskapens fiskefartyg. Den ska se till att uppgifterna i fiskelicensen är korrekta och överensstämmer med uppgifterna i det register över gemenskapens fiskeflotta som avses i artikel 15 i förordning (EG) nr 2371/2002 (grundförordningen). Det är i arti- Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner kel 15 i grundförordningen som det anges att varje medlemsstat ska föra ett register över de gemensamma fiskefartyg som för dess flagg. Här finns också regler om återkallelse av fiskelicens (artikel 6), bl.a. under vilka förhållanden flaggmedlemsstaten ska återkalla fiske- licensen tillfälligt eller slutgiltigt. I artikel 6.5 anges att flaggmed- lemsstaten ska utfärda, förvalta och dra in fiskelicensen i enlighet med de tillämpningsföreskrifter som antas i enlighet med förfarandet i artikel 119. Fisketillstånd regleras i artikel 7. Här anges att ett gemenskapens fiskefartyg som är verksamt i gemenskapens vatten under vissa för- hållanden endast ska ha rätt att bedriva en specifik fiskeverksamhet om denna anges i ett giltigt fisketillstånd. Detta när fiskeriet eller de fiskezoner där verksamheten är tillåten omfattas av ett system för förvaltning av fiskeansträngning, en flerårig plan, ett område med fiskebegränsning, fiske i vetenskapligt syfte och andra fall som reg- leras i gemenskapslagstiftningen. Vidare sägs att om en medlemsstat har infört en särskild nationell ordning för fisketillstånd ska den, på begäran, till kommissionen lämna in en sammanfattning av de uppgifter som lämnas i det utfär- dade tillståndet och de samlade uppgifterna om fiskeansträngningen i samband med detta. Dessutom finns en bestämmelse som säger att om flaggmedlemsstaten har antagit nationella bestämmelser i form av en nationell ordning för fisketillstånd för att kunna göra en indi- viduell fördelning till fartyg av de fiskemöjligheter som medlems- staten tilldelats ska den till kommissionen på dess begäran sända in vissa angivna uppgifter. Ett fisketillstånd får inte utfärdas om far- tyget i fråga inte erhållit en fiskelicens i enlighet med artikel 6 eller om dess fiskelicens tillfälligt eller slutgiltigt har återkallats. Artikel 8 gäller märkning av fiskeredskap. Här slås fast att ett fiskefartygs befälhavare ska respektera villkor och begränsningar av- seende märkning och identifiering av fiskefartyg och deras redskap. Vidare sägs att närmare bestämmelser för märkning och identifiering av fiskefartyg och deras redskap ska antas i enlighet med förfaran- det i artikel 119. I artikel 9, som gäller satellitbaserat kontrollsystem för fartyg, sägs att medlemsstaterna ska använda ett satellitbaserat kontroll- system för fartyg för att på ett effektivt sätt kunna övervaka den fiskeverksamhet som bedrivs av fiskefartyg som för deras flagg, oavsett var dessa fartyg befinner sig, samt fiskeverksamhet i medlems- staternas vatten. Ett fiskefartyg vars största längd är eller mer ska ha en fullt fungerande anordning installerad ombord. Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner finns dock vissa undantag angivna. Varje medlemsstat ska inrätta och driva centrum för fiskerikontroll med uppgift att övervaka fiske- verksamheten och fiskeansträngningen. I artikel 10 finns en bestämmelse om att ett fiskefartyg med en total längd eller mer ska vara utrustat med och ha i drift ett automatiskt identifieringssystem. Systemet ska införas i enlig- het med bilaga II del I punkt 3 i direktiv /59/EG och det ska införas gradvis. Först för de största fartygen och för fartyg . Artikel 11 gäller system för positionsbestämning. Medlemsstaterna ska använda ett sådant system om de har tydliga belägg för att ett sådant skulle medföra lägre kostnader än traditionella metoder för bestämning av fiskefartygens position. I artikel 12 regleras dataöverföring i övervakningssyfte och i artikel 13 finns bestämmelser om ny teknik. Avdelning IV innehåller bestämmelser om kontroll av fiske (artik- larna 14–55). Avdelningen är uppdelad i fem kapitel som i sin tur är indelade i olika avsnitt. Kapitel I (artiklarna 14–37) gäller kontroll av utnyttjandet av fiskemöjligheter och består av fyra avsnitt. Avsnitt 1 innehåller allmänna bestämmelser (artiklarna 14–25). Här finns bestämmelser om fiskeloggbok och vilka fartyg som omfattas av kraven på sådan, förhandsanmälan, omlastning och omlastnings- deklaration, landningsdeklaration och vilka fartyg som undantas från kraven på landningsdeklarationer. I artikel 14 regleras vilka fartyg som ska föra fiskeloggbok och vilken information som ska finnas i denna. I artiklarna 17, 18 och 19 finns regler om förhandsanmälan för vissa typer av gemenskapsfartyg. Befälhavare på gemenskapens fiskefartyg med en total längd eller mer som bedriver fiske på bestånd som omfattas av en flerårig plan, vilka är skyldiga att på elektronisk väg registrera fiskeloggboksuppgifter i enlighet med bestämmelserna i artikel 15, ska lämna vissa uppgifter till de behöriga myndigheterna i sin flaggmedlemsstat minst innan fartyget beräknas anlända hamnen. Vilka uppgifter som ska lämnas framgår av artikel 17. Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner I artikel 20 sägs att omlastning till havs är förbjuden i gemen- skapens vatten. Omlastning ska vara tillåten endast enligt de regler som slås fast i förordningen. Artiklarna 21 och 22 innehåller regler om omlastningsdeklara- tioner. Befälhavare på gemenskapens fiskefartyg med en total längd eller mer och som deltar i en omlastning ska fylla i en omlastningsdeklaration med viss angiven information. I artiklarna 23, 24 och 25 regleras landningsdeklarationer och vilka som är undantagna från bestämmelserna om landningsdekla- ration. Befälhavare på ett av gemenskapens fiskefartyg med en total längd eller mer ska fylla i en landningsdeklaration. Denna ska lämnas in och senast efter av- slutad landning. Varje medlemsstat ska genom provtagning övervaka den verksamhet som bedrivs av fiskefartyg som är undantagna från kraven på landningsdeklaration. Befälhavare på ett av gemenskapens fiskefartyg med en total längd eller mer ska ge in land- ningsdeklaration på elektronisk väg timmar efter avslutad landning. Avsnitt 2 (artiklarna 26–32) gäller kontroll av fiskeansträngning- en. Här kan nämnas att definitionen av fiskeansträngning i grund- förordningen är produkten av ett fiskefartygs kapacitet och aktivitet. För en grupp av fartyg är fiskeansträngningen summan av fiske- ansträngningen för alla fartyg i gruppen. Medlemsländerna ska kontrollera efterlevnaden av fiskeansträng- ningssystem i de geografiska områden där högsta tillåtna fiske- ansträngning är tillämplig (artikel 26). I avsnitt 3 (artiklarna 33–34) regleras medlemsstaternas registrering och utbyte av uppgifter. Här finns bestämmelser om registrering av fångstuppgifter och fiskeansträngning och uppgifter om uttömning av fiskemöjligheter. Varje flaggmedlemsstat ska registrera alla relevanta uppgifter, speciellt de uppgifter som avses i artiklarna 14, 21, 23, 28 och 62, om de fiskemöjligheter som avses i detta kapitel, uttryckta både i landningar och, i förekommande fall, fiskeansträngning, och bevara originalen eller längre i enlighet med nationella bestämmelser (artikel 33). Medlemsstaterna ska informera kommissionen utan dröjsmål om de upptäcker att fiskemöjligheterna håller på att uttömmas (artikel 34). I avsnitt 4 (artiklarna 35–37) regleras stängning av fiske. Stäng- ning av fiske från medlemsstaternas sida (artikel 35), stängning av Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner fiske från kommissionens sida (artikel 36) samt korrigeringsåtgärder (artikel 37). Kapitel II (artiklarna 38–41) gäller kontroll av flottförvaltningen. Kapitlet är indelat i två avsnitt. Avsnitt 1 (artikel 38) reglerar fiskekapacitet. Här fastslås att med- lemsstaterna ska ansvara för genomförandet av de kontroller som krävs för att säkerställa att den totala kapacitet som motsvarar de fiskelicenser som en medlemsstat har utfärdat, i GT och i kW, inte överstiger den maximala kapacitet för den med- lemsstaten som har fastställts i enlighet med bestämmelserna i vissa uppräknade förordningar. I avsnitt 2 (artiklarna 39–41) regleras motorstyrka. Övervakning av maskinstyrka (artikel 39), certifiering av maskinstyrka (artikel 40) och verifiering av maskinstyrka (artikel 41). Medlemsstaterna ska vara ansvariga för att certifiera maskin- styrka och utfärda maskincertifikat för gemenskapens fiskefartyg vars maskineffekt överstiger 120 kW, förutom fartyg som endast använder fasta redskap eller skrapredskap, hjälpfartyg och fartyg som endast används i vattenbruk. Tillämpningsbestämmelser för detta av- snitt ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 119 (artikel 40). Det ska vara förbjudet att fiska med fiskefartyg med en motor vars maskinstyrka överskrider den som anges i fiskelicensen (arti- kel 39). Medlemsstaterna ska se till att den certifierade maskinstyrkan inte överskrids. I kapitel III (artiklarna 42–46) regleras kontroll av fleråriga planer. Här finns bestämmelser om omlastning i hamn, utsedda hamnar, separat förvaring av fångster av bottenlevande arter som omfattas av fleråriga planer, realtidsanvändning av kvoter och nationella kontroll- program. Varje medlemsstat ska utse hamnar eller platser nära land där de landningar som avses i artikel 43.2 ska äga rum (artikel 43.4). Med- lemsstaterna ska också utarbeta ett nationellt kontrollprogram för varje flerårig plan (artikel 46). Kapitel IV (artiklarna 47–54) gäller kontroll av tekniska åtgärder. Här hittar man bestämmelser om användning av fiskeredskap, kon- troll av områden med fiskebegränsning och realtidsstängning av fiskerier. Kapitlet är indelat i tre avsnitt. Avsnitt 1 (artiklarna 47, 48 och 49) avser användning av fiske- redskap. I artikel 49 finns bestämmelser om fångsternas samman- sättning. Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner I avsnitt 2 (artikel 50) regleras kontroll av områden med fiske- begränsning. Fiskeverksamheten som gemenskapens fiskefartyg och tredjeländers fiskefartyg bedriver i fiskeområden där rådet har fast- ställt fiskebegränsning ska kontrolleras av kustmedlemsstatens centrum för fiskerikontroll. Kustmedlemsstater ska ha ett system för att upptäcka och regi- strera att fartyg seglar in i, genom eller ut ur området med fiskebe- gränsning. Rådet ska fastställa ett datum från vilket fiskefartygen ska ha ett operativtsystem ombord för att underrätta befälhavaren om att fartyget seglar in i eller ut ur området med fiskebegränsning. Detta ska endast gälla fiskefartyg med en total längd eller mer. I avsnitt 3 (artiklarna 51–54) finns bestämmelser om realtidsstäng- ning av fiskerier. Här regleras realtidsstängning av medlemsstaterna (artikel 53) och av kommissionen (artikel 54). Kapitel V (artikel 55) reglerar kontroll av fritidsfiske. Här anges att medlemsstaterna ska se till att fritidsfiske på deras territorier, och i gemenskapens vatten bedrivs på ett sätt som över- ensstämmer med målen och bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken (artikel 55.1). Vidare slås fast att saluföring av fångster från fritidsfiske ska vara förbjuden (artikel 55.2). Utan att det påverkar tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 199/2008 ska medlemsstaterna på grundval av en provtagnings- plan övervaka fångster av bestånd som omfattas av återhämtnings- planer vid fritidsfiske som utförs från fartyg som för deras flagg och från tredjeländers fartyg i vatten som faller under deras över- höghet eller deras jurisdiktion. Fiske från land ska inte omfattas (artikel 55.3). Vidare slås fast att den vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) ska utvärdera de biologiska effekterna av det fritidsfiske som avses i punkt 3. Om det fram- kommer att fritidsfisket har betydande effekter, får rådet i enlighet med förfarandet i artikel 37 i fördraget besluta att underställa det fritidsfiske som avses i punkt 3 sådana särskilda förvaltningsåtgär- der som fisketillstånd och fångstdeklarationer (artikel 55.4). Slutligen sägs att tillämpningsföreskrifter för den här artikeln ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 119 (artikel 55.6). Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner Avdelning V (artiklarna 56–70) reglerar kontroll av saluföringen. Avdelning V är indelad i tre kapitel. I kapitel I (artiklarna 56–58) finns de allmänna bestämmelserna. Här finns principer för kontroll av saluföringen (artikel 56), gemen- samma handelsnormer (artikel 57) och spårbarhet (artikel 58). I artikel 56 anges att varje medlemsstat ska ansvara för att på sitt territorium kontrollera att bestämmelserna i den gemensamma fiskeri- politiken tillämpas i alla led av saluföringen av fiskeri- och vatten- bruksprodukter, från den första försäljningen till detaljhandelsför- säljningen, inklusive transporterna. Medlemsstaterna ska se till att alla fiskeri- och vattenbruksprodukter som fångas eller skördas delas upp i partier före den första försäljningen. Medlemsstaterna ska se till att produkter som omfattas av gemen- samma handelsnormer endast utbjuds och säljs om de uppfyller dessa normer (artikel 57). Utan att det påverkar tillämpningen av förordning (EG) nr 178/2002, ska alla partier med fiskeri- och vattenbruksprodukter vara spårbara i alla led av produktion, bearbetning och distribution från fångsten eller skörden till detaljhandelsskedet (artikel 58). Möj- lighet till undantag för produkter som säljs direkt från fiskefartyg till konsumenter finns förutsatt att dessa mängder inte överskrider ett värde på per dag. I kapitel II (artiklarna 59–68) regleras verksamhet efter land- ningen. Här finns bestämmelser om första försäljningen av fiske- produkter (artikel 59), vägning av fiskeriprodukter (artiklarna 60 och 61), avräkningsnotor (artiklarna 62–65), deklaration om över- tagande (artiklarna 66 och 67) och transportdokument (artikel 68). I artikel 59 anges att medlemsstaterna ska se till att alla fiskeri- produkter först saluförs eller registreras hos en auktionsinrättning, en registrerad köpare eller en producentorganisation. Dock är köp av upp till som därefter inte släpps ut på marknaden utan en- bart används för privat konsumtion undantaget från bestämmelsen. Registrerade köpare, registrerade auktionsinrättningar eller andra av medlemsstaterna auktoriserade organ eller personer med en årlig ekonomisk omsättning vid första försäljningar av fiskeriprodukter på som ansvarar för det första utsläppandet på marknaden av fiskeriprodukter som landas i en medlemsstat, ska efter den första försäljningen översända en avräk- ningsnota till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat på vars Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner territorium den första försäljningen äger rum. Dessa köpare, auk- tioner, organ eller personer ansvarar för att avräkningsnotan är korrekt (artikel 62). Enligt artikel 63 ska registrerade köpare, registrerade auktions- inrättningar eller andra av medlemsstaterna auktoriserade organ eller personer med en årlig finansiell omsättning vid första försäljningen av fiskeriprodukter på eller mer på elektronisk väg registrera de uppgifter som avses i artikel 64.1 och efter det att den första försäljningen avslutats på elektronisk väg översända dem till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat på vars territorium den första försäljningen sker. I artikel 64 anges vad en avräkningsnota ska innehålla och i artikel 65 anges vissa undantag från kravet på sådan. För fiskeriprodukter som är avsedda att säljas i ett senare stadium gäller följande. Registrerade köpare, registrerade auktionsinrätt- ningar eller andra organ och personer med en årlig finansiell omsätt- ning vid den första försäljningen av fiskeriprodukter på som ansvarar för den första saluföringen av fiskeri- produkter som landats i en medlemsstat ska efter avslutad landning tillställa de behöriga myndigheterna i den med- lemsstat där övertagandet sker en deklaration om övertagande (arti- kel 66). Här anges också vilken information som ska finnas med i en sådan deklaration om övertagande. Om de i artikel 66 uppräknade ansvariga i stället har en årlig finansiell omsättning på eller mer ska deklarationen om övertagande ifyllas och överlämnas elektroniskt inom 24 tim- mar (artikel 67). I artikel 68 finns regler om transportdokument och när sådana krävs. Här sägs att alla fiskeriprodukter som landas i gemenskapen och för vilka varken avräkningsnota eller deklaration om övertagande har lämnats och som transporteras till en annan plats än landnings- platsen ska åtföljas av ett transportdokument. Det anges vidare vad ett sådant dokument ska innehålla. Kapitel III (artiklarna 69–70) gäller producentorganisationer samt prisregleringar och interventionsåtgärder. Här finns bestämmelser om övervakning av producentorganisa- tioner (artikel 69) och övervakning av prisregleringar och inter- ventionsåtgärder (artikel 70). Medlemsstaterna ska i enlighet med artikel 6.1 i förordning (EG) nr 104/2000 med jämna mellanrum genomföra kontroller för att se till att producentorganisationer upp- fyller de krav som ställs på dem. Det anges också vilka områden Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner som särskilt ska kontrolleras av medlemsstaterna när det gäller övervakning av prisregleringar och interventionsåtgärder. Avdelning VI (artiklarna 71–73) gäller övervakning. I artikel 71 regleras iakttagelser till havs och upptäckter som görs av medlemsstaterna. Här slås fast att medlemsstaterna ska övervaka de gemenskapsfarvatten som faller under deras överhöghet eller juris- diktion på grundval av iakttagelser av fiskefartyg som görs av inspektionsfartyg och övervakningsflygplan, ett satellitbaserat kontrollsystem för fartyg i enlighet med artikel 9, eller andra metoder för positionsbestämning och identifiering. Vid upptäckt ska medlemsstaten göra de undersökningar som krävs för att fastställa lämpliga uppföljningsåtgärder. Om iakttagelser eller upptäckter avser en annan medlemsstats eller ett tredjelands fiske- fartyg ska en rapport skickas till detta land utan dröjsmål. När en flaggmedlemsstat får en sådan övervakningsrapport som nämns i artikel 71 ska den omgående vidta åtgärder och även göra fortsatta undersökningar om detta behövs (artikel 72). Artikel 73 gäller kontrollobservatörer. Om ett gemenskaps- observationsprogram för kontroll har inrättats av rådet, ska kontroll- observatörer ombord på fiskefartyg kontrollera att fiskefartygen efterlever bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken. De ska utföra alla uppgifter som ingår i observationsprogrammet och särskilt kontrollera och registrera fartygets fiskeverksamhet och rele- vanta dokument. Kontrollobservatörerna ska ha de kvalifikationer som fordras för att de ska kunna utföra sina uppgifter. De får inte stå i beroendeställning till ägaren, fiskefartygets befälhavare eller någon besättningsmedlem. De får inte ha någon ekonomisk koppling till aktören. En kontrollobservatör som upptäcker en allvarlig över- trädelse ska utan dröjsmål informera de behöriga myndigheterna i flaggmedlemsstaten. Befälhavare på gemenskapens fiskefartyg ska även ge kontrollobservatörerna tillträde till relevanta delar av fartyget, inklusive fångsten, och fartygets dokument, inklusive elektroniska arkiv. Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner Avdelning VII (artiklarna 74–88) gäller inspektion och förfaranden. Avdelningen är uppdelad i fyra kapitel. Kapitel I (artiklarna 74–79) innehåller de allmänna bestämmel- serna. Här finns bestämmelser om genomförande av inspektioner (artikel 74), aktörens skyldigheter (artikel 75), inspektionsrapport (artikel 76), prövning av inspektions- och övervakningsrapporter (artikel 77), elektronisk databas (artikel 78) och gemenskapsinspek- törer (artikel 79). Varje medlemsstat ska enligt artikel 74 sammanställa en förteck- ning över tjänstemän med ansvar för att genomföra inspektioner och hålla den uppdaterad. Dessa tjänstemän ska utföra sina uppgifter i enlighet med gemenskapsrätten. De ska genomföra inspektionerna på ett icke diskriminerande sätt till havs, i hamnar, under transporter, i beredningsanläggningar och under saluföringen av fiskeriproduk- terna. I artikeln listas vad som tjänstemännen speciellt ska kontrollera och vilka områden de får kontrollera, t.ex. alla relevanta områden, däck och utrymmen. Inspektionerna ska utföras så de innebär minsta möjliga störning och olägenhet. Efter en inspektion ska tjänstemän- nen utarbeta en inspektionsrapport (artikel 76). Fartygsoperatören ska få en kopia av inspektionsrapporten arbetsdagar efter avslutad inspektion. Aktören ska enligt artikel 75 underlätta säkert tillträde till farty- get, transportfordonet eller rummet där fiskeriprodukterna lagras, bearbetas eller saluförs. Han eller hon ska värna om tjänstemännens säkerhet och inte hindra, hota eller störa dem i deras tjänsteutöv- ning. Övervakningsrapporter och inspektionsrapporter som har ut- arbetats av gemenskapsinspektörer eller tjänstemän från en annan medlemsstat eller kommissionens tjänstemän ska utgöra tillåtna bevis- medel i varje medlemsstats administrativa eller rättsliga förfaranden (artikel 77). Varje medlemsstat ska upprätta en elektronisk databas med alla inspektions- och övervakningsrapporter som utarbetats av deras tjänstemän och hålla den uppdaterad (artikel 78). Regler om gemenskapsinspektörer och deras befogenheter finns i artikel 79. Kapitel II (artiklarna 80–81) reglerar inspektioner utanför den inspekterande medlemsstatens vatten. Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner Utan att det påverkar kustmedlemsstatens primära ansvar får en medlemsstat inspektera fiskefartyg som för deras flagg i alla gemen- skapsvatten utanför vatten som faller under en annan medlemsstats överhöghet (artikel 80). En medlemsstat får dessutom antingen efter tillstånd från den berörda kustmedlemsstaten, eller när ett särskilt kontroll- och inspektionsprogram har antagits i enlighet med artikel 95, genomföra inspektioner på en annan medlemsstats fiskefartyg i alla gemenskapsvatten utanför vatten som faller under en annan medlemsstats överhöghet. En medlemsstat får vidare in- spektera ett av gemenskapens fiskefartyg som bär annan medlems- stats flagg i internationella vatten. Varje medlemsstat ska utse en behörig myndighet som ska fungera som kontaktpunkt med avseende på artikel 80 och se till att denna myndighet är tillgänglig dygnet runt. En sådan begäran om tillstånd som avses i artikel 80 ska enligt artikel 81 fattas av den berörda kustmedlemsstaten som huvudregel efter begäran. Begäran om tillstånd ska endast avslås om det är nödvändigt av tvingande hänsyn. Avslag med moti- veringar ska utan dröjsmål översändas till den ansökande medlems- staten och kommissionen eller det organ som den har utsett. I kapitel III (artiklarna 82–84) finns bestämmelser om överträ- delser som upptäcks vid inspektionerna. Enligt artikel 82 som gäller förfarandet vid överträdelser ska tjänstemannen, om den information som insamlas vid en inspektion eller andra relevanta uppgifter tyder på att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken har överträtts göra en anteckning om den misstänkta överträdelsen i inspek- tionsrapporten, vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkra bevis för denna miss- tänkta överträdelse,