sou · GYB395 · 2010-12-16 00:00:00 — Hälsa, utveckling och kvalitet i förskolan. Hindberg, (2006) Sårbara barn – att vara liten, misshandlad och försummad. , , (2002) Barnmisshandel ur och barns perspektiv. , (2007) A non-violent upbringing for children. In: M, (ed) Parenting in contemporary Europe: A positive approach. (pp 37–57) : publishing , (2009a) Udsatte børn i dagplejen.En undersøgelse af viden, hverdagsliv og udveklingsmuligheder. , (2009b) A Nordic approach to (ECE) and socially endangered children. Education, vol 17, pp 7–21 , (2009c) Handlekompetencer i pædagogisk arbejde med socialt udsatte børn og unge : indsats og effekt: : en sammenfatning. : Pædagogiske Universi- tetsforlag , (2006) Socialt udsatte børn i dagtilbud. Killén, (2004) Sveket – omsorgssvikt er alles ansvar. Killén, (2009) Barndomen varar i generationer. Om före- byggande arbete med utsatta familjer. , (2003) Om små barns behov och utveckling – nyare utvecklingspsykologiska och neurologiska rön. Myndig- heten för skolutveckling, , (2004) Små barn i förskolan. I: Hindberg, (2004) Se till mig som liten är. Hälsa, utveckling och kvalitet i förskolan. , , , (2010) Förskola för de allra minsta. På gott och ont. Kjær, (2009) Basispladspædagogik og institutionskultur. Om god praxis i pædagogisk arbejde med børn i psykosociale vanskeligheder i Kommune. for Almen Pædagogik, Special- og Specialpædagogik, , (2001) Åtgärdsprogram vid misstanke om sexuella övergrepp på barn. En pedagogisk handbok. , (2005) Utsatta flickor och pojkar – en översikt av aktuell svensk forskning. för arbetsliv och social- vetenskap , (2004) Att identifiera omsorgssvikt hos förskole- barn. Akademisk avhandling, , universitet , (2009) Konstruktionen av det avvikande förskole- barnet. En kritisk fallstudie angående utvecklingsbedömningar av yngre barn. Licentiatuppsats, , högskola , (2005) Förskolan som normaliserings- praktik. En etnografisk studie. Akademisk avhandling, Studies in Pedagogic Practices, No 1, , (2007) Att förstå förskolan – vardagslivets institutionella ansikten. Palludan, (2005) Børnehaven gør en forskel. , (2008) Barnfattigdomen i . , , Tuula (2004) Framtiden skapas i barnen. nr 12, , , , Tuula (2007) Hem och förskola. Samverkan i förändring. , (2001) Pedagogical quality in preschool: an issue of perspectives. studies in educational sciences 160, Akademisk avhandling, , (2007) Dimensions of pedagogical quality in preschool. , vol 15, no 2, pp 197–217 , 2004, Förskola i brytningstid – en nationell utvärdering av förskolan. , 2005, Allmänna råd och kommentarer för kvalitet i för- skolan. , 2010, Erfarenheter av samverkan kring barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa. , 2004, Socialt arbete med barn och unga i utsatta situa- tioner. Förslag till kompetensbeskrivningar. , 2009, Folkhälsorapport . , 2010 (a), Barn som utsätts för fysiska övergrepp. , 2010 (b), Ledsna barn. Socialtjänstlagen, 2001:452, kap 14, § 1 Sommer, (2005) Barndomspsykologiska fasetter. , , (2008) Suspected Child Maltreatment: Preschool Staff in a Conflict of Loyalty. , vol 36, pp 25–31 , (2009) No parent left behind: Föräldradeltagande för inkludering och effektivitet. Educare 2009:2–3, 221–240 , , (2009) Förskolans metoder för att förebygga psykisk ohälsa hos barn. En nationell invent- tering. , (2008) Dealing with uncertainty: challenges and possibilities for the early childhood profession. , vol 16, no 2, p 135–152 , 2010, Förslag till vissa förtydliganden och kompletteringar av förskolans läroplan Skolans arbete med utsatta barn – ett samverkansperspektiv Rapport till utredningen av skolans arbete med utsatta barn Författarna till denna rapport har genomfört studier av i första hand offentliga aktörers samverkan kring barn där behovet av samverkan är stort. De möjligheter och hinder för samverkan som forskningen visar tyder på att det föreligger stora problem med att få till stånd en långsiktig struktur för samverkan. Det finns ett mönster av svårigheter som kommer igen i studie efter studie. I föreliggande rapport bekräftas den generella bilden av samverkans- problematiken. Rapporten ger en tydlig bild av komplexiteten i samverkansprocessen. Svårigheterna och dess lösningar varierar bero- ende på målgrupp och typ av problem. Samverkansbehovet tenderar att öka i takt med att det stöd som barnen och familjen är i behov av fragmentariseras. Ett annat skäl till att behovet av samverkan är stort är att problembilden är komplex. Ofta sammanfaller olika pro- blem så att ett barn har t.ex. missbruksproblem och mår psykiskt dåligt vilket leder till hög otillåten frånvaro. De externa experternas (professorerna ) bidrag till denna rapport har på ett påtagligt sätt – empiriskt och teoretiskt – bidragit till att centrala frågor belysts på ett mer kvalificerat sätt. Rapporten visar på strukturella hinder som ligger utanför den enskilde individens möjlighet att påverka. Dessa hinder behöver på ett tydligt och konkret sätt adresseras. Det är därför med stort in- tresse vi ser fram emot utredningens förslag till hur en förbättrad samverkan kan uppnås. I de delstudier som genomförts inom ramen för uppdraget framgår att samverkan kring målgruppen är i stort behov av utveckling. För de olika områden för samverkan som särskilt fokuserats i denna rapport (missbruk, psykisk ohälsa, ogiltig frånvaro samt kriminalitet) upplever pedagogerna att problemen ökat , i synnerhet avseende psykisk ohälsa. Åtta av tio pedagoger upplever att sam- verkan om utsatta barn är otillräcklig och att behovet att utveckla samverkan är mycket stort. Detta trots har två av tre projekt som erhållit stöd från dåvarande Myndigheten för skolutveckling fort- satt att utveckla samverkan även efter den externfinansierade projekt- tidens slut. Som ett resultat av uppdraget till forskargruppen förväntades för- djupade kunskaper inom tre områden. 1.Hindrande och främjande faktorer i en samverkansprocess kring utsatta barn. Hindrande faktorer är såväl strukturella som individuella. Exempel på viktiga hinder är kunskapsbrist, gäller såväl om andra aktörer som om det man samverkar om, och brist på tid för samverkan. Andras synsätt är också central vilket aktualiserar frågan om professionens legitimitet i den aktuella frågan. Elevens, men framför allt föräld- rarnas, förhållningssätt är också vanliga hinder. Regelverket är även det hindrande. Det kan också noteras att (det bristande) stödet från skolledningen i förhållandevis stor omfattning upplevdes som ett hin- der. Omfattningen och graden av dessa hinder varierar mellan pro- blemområde och komplexiteten av frågan. Ett strukturellt hinder är den mycket fragmentariserade organisationen kring utsatta barn. De främjande faktorerna är delvis en spegelbild av de hindrande. Det vi särskilt vill peka på är skolledningens centrala roll för en fun- gerande samverkansprocess. Många skolledare tycks inte vara rus- tade i form av kunskap och erfarenhet för denna krävande uppgift. Den statliga rektorsutbildningen bör inkludera samverkanskunskap i sitt utbildningsprogram. 2.Vilka de betydelsefulla faktorerna är för en långsiktig samverkan kring utsatta barn. Långsiktig och strukturellt uppbyggd samverkan som är person- oberoende byggs såväl uppifrån och ned i organisationen som ner- ifrån och upp. Den politiska ledningens och förvaltningsledningens roll är central. Samverkan på ledningsnivå mellan de olika aktörerna är en förutsättning för samverkan på lägre nivå i organisationen. är det viktigt att de som operativt, i sitt dagliga arbete samverkar, dokumenterar och sprider sina erfarenheter av samverkan uppåt i organisationen. För att detta skall komma till stånd måste dock hindren i form av t.ex. kunskapsbristerna och tidsbristen undanröjas. 3.Hur skolan förmår att hävda och upprätthålla sitt pedagogiska uppdrag i en samverkansprocess kring utsatta barn samt hur ett pedagogiskt perspektiv kan stärkas i en samverkansprocess kring utsatta barn. Forskningen inom området är mycket eftersatt. Vår generella kun- skap om denna centrala aspekt är därför mycket begränsad. Vad som framkommit i denna rapport visar dock att det föreligger hinder för detta. och skolan i stort har svårigheter att hävda sitt pedagogiska uppdrag. Detta sammanhänger bl.a. med komplexi- teten i problemen, i ojämna maktförhållanden i förhållande till andra aktörer med andra uppdrag och mål för sin verksamhet. Ett utjäm- nande av maktförhållandena mellan de inblandade aktörerna och professionerna, t.ex. i form av lagstiftning och tydligt klargörande av ansvarsfrågan skulle kunna vara till hjälp. Grundläggande är också att pedagogerna ges goda förutsättningar för att fullgöra sitt pedagogiska uppdrag i samverkan med andra aktörer. För att detta skall komma till stånd fordras bl.a. att de hinder för samverkan som nämnts ovan undanröjs och att roll i samverkan tydliggörs av skolledningen. Det är också skolledningens uppgift att kommunicera detta till andra aktörer. Den kunskap om samverkan kring utsatta barn som finns bör, på ett mycket tydligare sätt än vad som är fallet , spridas såväl inom skolans värld som bland andra aktörer som är involverade i samverkan kring utsatta barn. Vidare bör skolans centrala roll i sam- verkansprocessen kring utsatta barn på ett tydligare sätt än vad som är fallet tydliggöras. Förteckning över figurer och tabeller Figur 1: Organisationen av Barn- och elevhälsan i kom- mun, 2010 Genomsnittlig tid som ägnas åt samverkan, internt med yrkesverksamma från egen organisation och externt med yrkes- verksamma från andra organisationer Figur 3: Samverkan med socialtjänst, skola, BUP och polis fungerar mycket bra, procent (n= 79) Tabell 1: Sammanfattning av positiva och negativa erfarenheter av samverkan med socialtjänst, skola, BUP och polis Figur 4: Upplevt behov av att utveckla samverkan med socialtjänst, skola, BUP och polis, procent (n=79) Tabell 2: Några karaktäristika för respondenterna Figur 5: Erfarenhet av problemområden, procent (n=94) Figur 6: Upplevelse av ökade problem inom de olika samverkans- områdena, procent Figur 7: Upplevelse av otillräcklig samverkan, procent Figur 8: Upplevelse av ett stort behov av att utveckla samverkan, procent Figur 9: Upplevelse av pedagogiskt hinder, procent Tabell 3: Upplevda hinder för samverkan, procent Tabell 4: Parter med vilka pedagoger anser att det föreligger stort samverkansbehov, procent Figur 10: Problemtyngd – index Figur 11: Behov av samverkan med extern part, procent (n=94) Hur ofta externa ger stöd upp till /månad till barn i behov av särskilt stöd (antal gånger, procent) Frågan om samhällets insatser för barn som far illa eller riskerar att fara illa har varit i fokus . Ett flertal utredningar har granskat olika aspekter av frågan. Som ett resultat av detta har rege- ringen tillsatt en särskild utredare med uppdraget att bl.a. kartlägga hur kommunala och fristående huvudmän inom förskoleverk- samheten, förskoleklassen och skolor inom skolväsendet för barn och ungdom (nedan benämnt skolan) samt skolbarnsomsorgen arbetar med barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa. Utredaren ska vidare kartlägga hur kommunala och fristående huvudmän inom för- skoleverksamheten, skolan och skolbarnsomsorgen samverkar med social- tjänsten, polisen samt hälso- och sjukvården. Utredaren ska analysera de hinder för samverkan som fortfarande återstår och lyfta fram fram- gångsfaktorer samt lämna förslag på åtgärder som underlättar samverkan med berörda myndigheter. (Kommittédirektiv 2009:80. Översyn av skolans arbete med utsatta barn, s. 1). I utredarens uppdrag ingår som nämnts att inkludera arbetet med barn i förskolan. En svårighet med detta är att det inte finns några bra kriterier för vilka de utsatta barn eller barn som far illa är. I synnerhet gäller detta för de yngre barnen. En fråga som vi åter- kommer till längre fram i rapporten (se avsnitt Barn i förskola). Som ett led i detta arbete har utredaren vänt sig till forskare vid , , Hälsoakademin, för att belysa samverkansaspekten i uppdraget. Forskargruppens arbete förväntas resultera i fördjupad kunskap -om hindrande och främjande faktorer i en samverkansprocess kring utsatta barn -vilka de betydelsefulla faktorerna är för en långsiktig samverkan kring utsatta barn -hur skolan förmår att hävda och upprätthålla sitt pedagogiska uppdrag i en samverkansprocess kring utsatta barn -hur ett pedagogiskt perspektiv kan stärkas i en samverkans- process kring utsatta barn Syftet med föreliggande rapport är att redovisa resultaten av de stu- dier som genomförts inom ramen för uppdraget samt att ge under- lag för de förslag på åtgärder som utredningen skall lämna. I detta arbete har erfarenheter från forskargruppens tidigare kart- läggning av samverkan inom 92 projekt, som erhållit medel från regeringen för att utveckla samverkan kring barn som far illa eller riskerar att fara illa, tillvaratagits (Danermark et al. Rapporten tar fortsättningsvis upp samverkan som begrepp och några olika dimensioner av samverkan. Vidare refereras några studier vars resultat är relevanta för denna rapport. Därefter beskrivs de tre olika delarna av kunskapsunderlaget till rapporten. Syftet, metoden och resultaten presenteras. I den avslutande delen sammanförs resultaten från delstudierna i en gemensam sammanhållen analys utifrån forskargruppens uppdrag. Uppdraget i ett teoretiskt perspektiv Att samverka är ett komplext fenomen och det kan analyseras utifrån olika infallsvinklar och frågeställningar. Likaså är innebör- den av begreppet Samverkan mångfasetterad. Här ges endast en kortfattad beskrivning av hur samverkan ses i denna kontext, skolans samverkan kring barn som far illa eller riskerar att fara illa. Generellt kan samverkan definieras som: medvetna målinriktade handlingar som utförs tillsammans med andra i en klart avgränsad grupp avseende ett definierat problem och syfte (Danermark, 2000). Denna övergripande definition tar inte fasta på nivån på samverkan som kan spänna över endast informationsutbyte till byggandet av en ge- mensam organisation. Definitionen vill i stället peka på att det skall handla om (i) målinriktade handlingar, (ii) en avgränsad målgrupp samt (iii) ett definierat problem och ett klart uttalat syfte. De tre aspekterna riktas mot tre för samverkan grundläggande frågor: Vilka samverkar vi om?, Varför samverkar vi? och Vad gör vi när vi samverkar? Vilka man samverkar med är en konsekvens av bland annat hur målgruppen definieras. I regeringens direktiv anges att målgruppen är barn som far illa eller riskerar att fara illa. Detta är dock, som framhålls i direktiven, en heterogen grupp. Det kan vara barn och unga med allvarliga skolsvårigheter eller som utsätts för mobbning, hot, våld eller andra övergrepp av jämnåriga. Det kan också vara barn och unga som utsätts för fysiskt eller psykiskt våld, hedersrelaterat våld och förtryck, sexuella övergrepp, kränkningar eller fysisk eller psykisk försummelse. Det kan handla om barn och unga med ett socialt nedbrytande beteende som missbruk, kriminalitet eller annat självdestruktivt beteende. Vidare kan det handla om barn och unga som bevittnat våld av eller mot närstående vuxna och barn och unga som lever med skyddade personuppgifter. (Kommittédirektiv 2009:80 Översyn av skolans arbete med utsatta barn, s. 2). Denna breda beskrivning av målgruppen försvårar en mer precis ana- lys av samverkan eftersom samverkan gestaltar sig olika beroende på målgruppens sammansättning och karaktär. Som kommer att framgå av resultatredovisningen har vi här fokuserat på de fyra huvud- grupper av barn som tidigare regeringssatsning omfattade: missbruk, ogiltig frånvaro, psykisk ohälsa samt kriminalitet (se Danermark et al. Vi har dock även inkluderat, om än perifert, andra aspekter av målgruppen. I ett gemensamt dokument om samverkansstrategier, Strategi för samverkan – kring barn som far illa eller riskerar att fara illa (Myn- digheten för skolutveckling, och , 2007), lyfts tre för samverkan grundläggande förutsättningar fram (s. 17–19): a.styrning – här framhålls behovet av tydlig styrning på alla led- ningsnivåer, att ledningen för verksamheten legitimerar sam- verkan och att de efterfrågar uppföljning och utvärdering, att centrala överenskommelser finns som reglerar frågor om bl.a. ansvar. Nödvändigheten av ett gemensamt mål poängteras. b.struktur – att samverkansarbetet har en tydlig struktur ses som en förutsättning för framgångsrikt arbete. De verktyg som för- fattaren pekar på är exempelvis avtal, riktlinjer, handlingsplaner, samverkanskompetens och sektorsövergripande möten. c.samsyn – inom samverkan bör det råda enighet om vissa grund- läggande förhållanden såsom exempelvis hur ett problem skall uppfattas och angripas. I detta arbete kombineras dessa tre förutsättningar med tre grund- läggande faktiska förhållanden samverkan sker inom: den organisa- toriska struktur de samverkande parterna är verksamma inom; det regelverk de är underkastade; och de synsätt eller perspektiv som är dominerande inom den organisation de verkar i. Som nämndes inledningsvis skall utredningsmannen bland annat analysera de hinder för samverkan samt lyfta fram framgångsfak- torer. Forskning om samverkan visar relativt entydigt att det före- ligger vissa hinder för samverkan som verkar vara generella. Oav- sett målgrupp, syfte och problemområde föreligger i varierande grad hinder som kan kopplas till regelverk, organisation och synsätt. Dessa framkom även i en tidigare analys av samverkan kring barn som far illa (Danermark et al. De hinder som kopplas till regelverk utgörs ofta av inskränkningar i handlingsmöjligheter, exempelvis genom sekre- tesslagstiftning. Det finns också en rad interna regelverk, exempelvis beslutsmandat hos den enskilde aktören, som påverkar möjlighet- erna till samverkan. Den enskilde aktören är också underkastad en lång rad restriktioner genom det sätt respektive huvudman valt att organisera arbetet, dels generellt och dels specifikt med den aktuella målgruppen. Här har det visat sig att i detta sammanhang är stödet från ledningen och kollegor en viktig faktor. Resursfrågan är också central. Som regel tar den sig uttryck i tillgång på tid för samverkan. Att samverka kan effektivisera arbetet men det tar också tid i anspråk att utveckla och underhålla en effektiv samverkan. Den tredje typ faktor som vi lyfter fram är synsätt. Detta är ett vitt begrep och inklu- derar exempelvis kunskap, förhållningssätt, värderingar och emo- tioner. Det har inte varit möjligt att inom ramen för detta uppdrag belysa alla dessa aspekter av synsätt utan vi har här tagit fasta på kunskap och förhållningssätt. Tidigare studier om samverkan kring barn som far illa visar på stora brister i samverkan och svårigheter i att få till stånd en väl fungerande samverkan. Studien som gjordes på uppdrag av (dåvarande Myndigheten för Skolutveckling) visar bland annat på följande fak- torer som underlättande för samverkan: -Förankring av såväl projektet som projektets mål på såväl poli- tisk nivå som verksamhets- och förvaltningsledningsnivå är av central betydelse. -Tydliga beslutmandat. -I görligaste mån harmoniera aktörernas regelsystem. -Gemensamma mål som är tydligt uttalade och mätbara. -Öppenhet och vilja att ge andra aktörer tillgång till den egna orga- nisationens resurser. -Tydliga roller och naturliga mötesplatser som främjar dialog och kommunikation. -Kunskap om andra parters uppdrag och förutsättningar är viktig för respekt och förståelse. -Avtal/formella överenskommelser och konkreta handlingsplaner. -Löpande dokumentation och mätbara kriterier för framgångsrik samverkan (Danermark et al. Avseende den huvudfråga som regeringsuppdraget omfattade, huru- vida de extra resurserna som ställts till förfogande hade åstadkommit en utökad samverkan mellan parterna, visade studien att det på många avgörande punkter skett en utveckling av samverkan, i synnerhet inom aspekten kunskap. Utvärderarna konstaterade dock att projekten gene- rellt sett inom flera viktiga aspekter av samverkan uppvisade endast marginella förbättringar eller ingen förbättring alls. Detta gällde fram- för allt avseende resurser, förankring och kommunikation. I en studie av samverkan och organisation av stöd kring barn i behov av särskilt stöd i kommun visar författarna (, 2010) att samverkan inom detta om- råde är en synnerligen komplex process. Antalet berörda aktörer är många, problematiken ofta svår och resurserna knappa. I nedanstå- ende figur illustreras den organisatoriska strukturen i samverkan sedd ur barn- och elevhälsoteamens perspektiv i kommun. Den illustrerar på ett tydligt sätt det fragmentariserade och speciali- serade stödet som ges till utsatta barn. Denna uppsplittring av stödet framtvingar ett komplext samverkansbehov. Några viktiga slut- satser av studien är att merparten av samverkan sker internt mellan olika delar i en organisation, exempelvis mellan rektorsgruppen och barn- och elevhälsoteamet. Den visar också på ett behov av att utveckla samverkan inom en grupp, exempelvis mellan rektorerna. Samverkan med olika externa aktörer varierar i omfattning och kvalitet. Mest problematisk ur ett skolperspektiv är samverkan med den myndig- hetsutövande delen av . Figur 1: Organisationen av Barn- och elevhälsan i kommun, 2010 Källa: , Germundsson & Danermark, 2010, s 13. I en kvalitativt inriktad studie (, 2003) om samverkan kring fem ungdomar (12–) med allvarliga psykosociala problem, framför allt kriminalitet, studerades samverkan mellan 23 professionella som var involverade i arbetet med ungdomarna (socio- nomer, barnpedagoger, psykologer, lärare, psykiatriker samt stude- rande vid högskolor). De förvaltningar som ingick i studien bestod av den kommunala barnavården, de statliga barnavårdsinstitution- erna, skolor på institutionerna och i lokalsamhället samt den psyki- atriska öppenvårdsmottagningen för ungdomar, dvs. samma typ av myndigheter som utredningen skall fokusera på. Författarna fram- håller vikten av att kunna tänja på professionella gränser men även omvärdering av egna ståndpunkter. Andra viktiga punkter var förtro- endefulla relationer. Därvid var tid för regelbundna möten nödvändigt. Flexibilitet framhålls som synnerligen centralt i sammanhanget, det var viktigare att vara flexibel än att hålla sig innanför de strikta pro- fessionsgränserna. Den ofta strikta ordning som de organisatoriska strukturerna leder till, exempelvis standardiserade tillvägagångssätt är inte anpassade till den flexibilitet som krävs för att möta indivi- duella behov. I en annan norsk studie av interprofessionellt samarbete mellan lärare, specialpedagoger, psykologer, socialarbetare, primärvårdens sjuksköterskor, läkare, samt barnomsorgsarbetare kring barn med psykiska problem visar Ødegård (2007) att de i genomsnitt ägnade av en arbetsdag åt samarbetsåtgärder, varav huvuddelen ägnades åt intern samverkan. Som framgår av figur 2 var det dock mycket stora skillnader mellan de olika yrkesgrupperna. Lärare, psyko- loger och specialpedagoger tillbringade i genomsnitt lika mycket tid (och en kvart) på intern samverkan. Socialarbetare ägnade och primärvårdens sjuksköterskor åt intern samverkan. För extern samverkan var det socialarbetare, specialpedagoger, primärvårdens sjuksköterskor och psykologer som tillbringade i genomsnitt . Det bör noteras att lärare i genomsnitt ägnade åt sam- verkan med andra organisationer. Det framgår tydligt att av de fem professionerna var socialarbetare den profession som använde mest tid åt intern samverkan och primärvårdens sjuksköterskor ägnade minst tid åt intern samverkan. Figur 2 Genomsnittlig tid som ägnas åt samverkan, internt med yrkesverksamma från egen organisation och externt med yrkesverksamma från andra organisationer Författaren ställer viktiga frågor kring lärarens roll i samverkan med andra organisationer eftersom denna yrkesgrupp är den som regel- bundet och ofta möter barn och ungdomar som det är den yrkesgrupp som ägnar minst tid åt extern samverkan.