sou · GXB399 · 2010-01-01 00:00:00 — Han minns hur ledsen och förtvivlad han kände sig. Ur referat person 325, man, född . Det är 190 personer som har berättat om att de har blivit inlåsta på olika sätt, antingen som straff eller för att det var någon regel som skulle följas. Nära hälften () av alla intervjuade har således blivit inlåsta under sina placeringar. En del har blivit hänvisade till en plats som straff för något men långt ifrån alla har preciserat var de blev inlåsta. Av dem som mer ingående beskrivit inlåsningen hade 48 personer stängts in i kor- ridor, mörk skrubb, pannrum, bastu, jordkällare eller liknande. Här följer ett exempel på detta: berättade att han ofta blev inlåst. , sommaren och hösten blev han inlåst i vedboden och blev han inlåst i en jordkällare utan vare sig lyse eller dagsljus. Han uttryckte tacksamhet över att fosterföräldrarna var snälla som låste in honom i jordkällaren och inte i vedboden så att han inte skulle frysa ihjäl. Ur referat person 319, man född . Andra platser som intervjupersonerna har nämnt i samband med inlåsning är hönshus, uthus eller ladugård, vedbod, torkrum med värmen påslagen. Det är 7 personer som har berättat att de blev hänvisade till ett hörn av ett rum, där de fick ligga på golvet eller bara stå mot väggen. Att på detta sätt bli hänvisad till en viss plats har i resultatredovisningen jämställts med inlåsning. Här följer ett exempel på hänvisad till ett hörn av ett rum: berättar att blev utsatt för straff. Han fick sitta på en stol i barnhemmets dagrum och titta in i väggen. De andra barnen lekte bakom hans rygg. Det var som en sorts skamvrå. Ur referat person 200, man född . Många som bott på institution och rymt har berättat att personalen ofta haft som rutin att låsa in barnen när de återkommit till insti- tutionen. De har isolerats under en . Försummelse och övergrepp – resultat ningar och isolering har till viss del sanktionerats av lagar och förordningar. Läs mer om detta i kapitel 4 Vanvård ur ett historiskt perspektiv. var placerad i ett barnhem. Han berättar att han när han kom tillbaka efter en rymning blev han inlåst. kom först till det som kallades . Detta var som en arrest, med en säng, en stol och ett bord. Fönstren var låsta. Inlåsningen kunde vara mellan en och . Ur referat person 15, man född . Andra på institution har berättat att de blivit inlåsta i en garderob eller skrubb efter att ha gjort något som personalen inte tyckt om. Flera har berättat att de låsts in i mörker, ibland i timmar utan att veta hur länge de skulle sitta där. blev de utan mat i samband med inlåsningen. Ytterligare några har blivit inlåsta utan att förstå vad anled- ningen till inlåsningen har varit. Slutligen har flera berättat att de oavsett vad de gjort blivit inlåsta av personal eller fosterföräldrar. En intervjupersons berättelse, att en representant från den sociala barnavården uppmanat fosterföräldrarna att låsa in och bestraffa henne, är anmärkningsvärd. minns att personerna i personalgruppen på barnhemmet var mycket stränga. En typ av bestraffning var att låsa in barnen i en skrubb. Barnen straffades med inlåsning om de inte hade ätit upp maten eller gjort något som personalen inte tyckte om. kom pappa på besök . minns hur hon vid ett sådant tillfälle blev jätteglad och klängde sig fast vid pap- pan. För detta blev hon inlåst i skrubben. Hon skulle, enligt per- sonalen lära sig hålla sig i skinnet. kom sedan till ett fosterhem. Hon berättar att hon där utsat- tes för ständiga bestraffningar av fosterföräldrarna. menar att det till viss del berodde på uppmaningar från representanten från den soci- ala barnavården. Hon minns i fosterhemmet. Barna- vårdsmannen stannade över middagen. beskrev barna- vårdsmannen vilka bestraffningar som barnhemspersonalen använt sig av. tolkade det som att fosterföräldrarna blev uppmanade att fortsätta med samma behandling. Fosterföräldrarna började omedel- bart bestraffa henne på olika sätt, för minsta företeelse. Det räckte med att fosterföräldrarna tyckte att hon var för långsam för att hon skulle låsas in i en klädgarderob. Båda fosterföräldrarna var mycket stränga, men mest bitter är hon på fostermodern. Det räckte med att hon skrattat eller råkat prutta för att hon skulle bli inlåst i skrubben. Olika former av matbestraffningar var också vanliga i familjen. Ur referat person 79, kvinna född . Försummelse och övergrepp – resultat Det här är det enda beskrivna samtalet mellan fosterföräldrar och en representant från den sociala barnavården där fosterföräldrarna uppmanas att straffa barnet. Vi kan inte dra några slutsatser av detta men intressant är ändå att intervjupersonernas rapportering av inlåsning är som störst (63 personer) och 1950- talet (72 personer). Detta var som var pla- cerad. Det är 37 personer som har berättat att de har blivit utelåsta. Ute- låsningar har enligt intervjupersonernas berättelser förekommit under alla årtionden. Vissa har berättat om enstaka utelåsning, andra om flera utelåsningar som straff. Det finns också rapporter om personer som ofta blev utelåsta som regel. De fick som barn inte vistas inomhus under vissa tider av dagen. Flera har berättat om att de blivit nerkylda, rädda, kiss- nödiga under utelåsningarna utan att någon av fosterföräldrarna, eller i färre fall, institutionspersonalen, brytt sig om detta. En person berättar om att han blev utelåst på balkongen i det fosterhem där han bodde. En gång var han på balkongen och då bad hans fostermor honom att komma in. gjorde inte det. Då låste hon honom ute och drog för gardinerna: var när jag hade badat och ville springa omkring naken och råkade springa ut på balkongen. Då låste foster- modern mig ute. Jag började gråta och skrika helt vilt så att grannarna tittade för att se vad som stod på. Ur referat person 275, man född , övriga . En kvinna berättar att hon och hennes bror ofta skickades ut för att leka under de år de växte upp i fosterhemmet. De fick inte komma in i huset utan tillåtelse från sin fostermor, även om de behövde gå på toaletten. minns hur de frös när de tvingades vara ute med nedkissade kläder. Ur referat person 159, kvinna, född . Hur många av intervjupersonerna som varit sängvätare som barn är okänt men 39 personer har berättat att de har blivit straffade eller förnedrade för att de var sängvätare. Bland annat har de blivit gnug- Försummelse och övergrepp – resultat gade med sina egna nedkissade lakan eller underbyxor. blev sängvätare när hon kom till barnhemmet. Hon berättar att när hon lämnades av sin mamma var hon så otroligt ledsen att hon kissade på sig. Hon blev då genast örfilad av personalen. Därefter var hon sängvätare. kom därför personalen och drog upp för att hon skulle kissa. Väckningen skedde inte sällan med slag i ansiktet. Om hon trots detta hade kissat i sängen gnuggade personalen hennes kissvåta byxor i hennes ansikte. utsattes även för inlåsning i en skrubb på grund av att hon kissat på sig. Skrubben låg i källaren, var mörk och full med råttor. Ur referat person 396, kvinna född på 1920- talet. Andra har rapporterat om att de tvingats ligga i sina blöta och ned- kissade lakan nästkommande natt eller flera nätter, tvingats tvätta sina lakan och kläder själva, blivit inlåsta som straff, blivit utelåsta och tvingats sova i ladugården, slagna eller hånade inför andra. En person har berättat att fosterfadern brukade kissa på honom när han hade kissat i sängen. Fosterfadern menade att han borde gilla det eftersom han själv hade kissat i sin säng. Beskrivningar om straff för sängvätning har tagits emot från personer födda fram till och med 1960-talet. Där- efter finns inga rapporter om straff för sängvätning. De flesta rap- porterna kommer från personer födda . Flera har berättat att de varit sängvätare under hela pla- ceringstiden och fått utstå diverse straff. Så snart de lämnat foster- hemmet eller institutionen har de slutat att kissa i sängen. En per- son har berättat att det värsta som drabbade henne var att bli hånad för sängvätning: Jag kissade fortfarande i sängen då när jag var hemma, men på barn- hemmet blev det . Då stod jag bredvid sängen och väntade på att syster skulle komma och skälla ut mig inför alla barnen. var en anställd med grå knut i nacken. Det var förfärligt skämmigt för en liten flicka att få skäll inför andra. Jag kan fortfarande bli för- bannad för detta. Så ska man inte behandla barn och det är min uppgift att berätta för andra att så får man inte behandla barn. Ur referat person 385, kvinna född . Försummelse och övergrepp – resultat Fostermödrar och institutionspersonal har pekats ut som de största förövargrupperna när det gäller tvång, regler och straff. Därefter kommer fosterfäder. Det är i huvudsak kvinnorna som rapporterat fostermödrar som förövare. Männen har rapporterat fosterfäder och fostermödrar i ungefär samma utsträckning. Intervjupersonerna har också rapporterat föreståndare eller chef som förövare ett tjugotal gånger. Därefter kommer några enstaka rapporter om andra förövare; fosterbror, män eller pojkar i lokal- samhället, kvinnor eller flickor i lokalsamhället, tjänsteman i social barnavård och läkare eller sjukvårdspersonal. Rapporterna om för- övarna skiljer sig åt beroende på vilken vanvård som beskrivits. När det gäller nekats mat och/eller dryck, berövats ägodelar och presenter, utelåsning och straffad för sängvätning har intervjupersonerna till största del rapporterat fosterföräldrar som förövare. Därefter kommer institutionspersonal och några fall har även chef/institutionspersonal rapporterats som förövare. Här följer två exempel: Om fostermodern inte var hemma tvingades stå ute och vänta på henne. Detta hände sammanlagt 12-13 gånger att hon kom hem och fosterhemmet var låst. Värst var det under kalla vinterdagar. Då var också vedboden och ladugården låsta. Det hände att vid sådana tillfällen gick till någon av grannarna i grannskapet som var snälla. Men hon fick alltid aga av fostermodern efteråt. När hon varit på besök hos någon tant hände det att fostermodern kroppsvisiterade henne. fick stå naken medan fostermodern genomsökte alla hennes kläder. Om fostermodern hittade en peng som fått fick hon stryk. Ur referat person 369, kvinna, född . bodde i ett barnhem. Han har tydliga minnen av den vitklädda personalen med höga mössor och hårda nypor. Han minns att han fick örfilar, att han pratade dåligt för sin ålder och att personalen gjorde narr av honom för det. kissade också i sängen och minns att han blev bestraffad för detta med örfilar. Ur referat person 18, man född . Kollektiva straff och straffarbete har främst rapporterats från insti- tutioner. Institutionspersonal och föreståndare/chef har angetts som förövare. I några fall har även fosterföräldrar angetts som för- övare av kollektiva straff. Försummelse och övergrepp – resultat Även inlåsning har rapporterats i större utsträckning från insti- tution än från fosterhem. När det gäller rapporterade fall av inlås- ning har föreståndare/chef utmärkt sig. Här följer ett exempel som kan beskriva detta: berättar att han och andra barn blev inlåsta på sina rum om de varit dumma eller sagt något ofördelaktigt om föreståndaren. Väl i rummet tog de av barnen alla kläder förutom underkläderna och så låstes dörren: Då kunde man få sitta där till . Ur referat person 412, man född . I några fall har även fosterföräldrar uppgetts som förövare. berättade att hennes fostermors främsta bestraffningsmetod var att låsa in henne i hennes rum, i källaren och på toaletten. Detta skedde regelbundet. Under inlåsningarna i andra rum fick hon ofta inte lov att gå på toaletten. Om kissade på sig fick hon själv tvätta sina kläder. Som längst kunde få sitta inlåst . blev hon också inlåst i hönshuset . Ur referat person 409, kvinna född . I detta avsnitt rapporteras vanvård som innehåller absurd kropps- och hygienkontroll, absurda vardagsregler, absurda lekar och aktiviteter med djur. Det är 67 personer som berättat om vanvård från 70 olika pla- ceringar som presenteras i detta avsnitt. Beskrivningen av van- vården kommer från 43 kvinnor och 24 män varav 11 personer till- hör någon etnisk minoritet eller har utländsk härkomst. Majori- teten av de 67 personerna har berättat om att de varit utsatta för en eller ett par olika varianter av absurd vanvård. Av dessa personer har 14 beskrivit en vardag fylld med absurda regler och rutiner i kombination med övrig försummelse och över- grepp. Detta har utredningen valt att beskriva som bisarr vanvård. Deras berättelser kommer att beskrivas i ett eget avsnitt efter detta. Försummelse och övergrepp – resultat Absurd kropps- och hygienkontroll Det är 34 personer som har berättat om att de utsatts för ingående kroppskontroll och hygienkontroll. Varianterna är många. I de flesta fall gick det ut på att någon kontrollerade när och hur barnen kissade eller bajsade. Det är 12 personer som har berättat att de inte fick kissa ifred, 11 personer att de inte fick bajsa ifred. I dessa berättelser ingår beskrivningar av hur vårdarna styrt barnens tillträde till toaletten. De har hindrats att kissa/bajsa när de själva har önskat. De har även tvingats be om lov för att göra sina behov eller så har själva toalettbesöket granskats in i minsta detalj. Här följer två av intervjupersonernas beskrivningar av detta: och hennes bror fick inte gå på toaletten när de ville. De skulle ligga kvar i sängen till dess att de blev tillsagda att gå upp. De hände att barnen tvingades att kissa på golvet för att de inte kunde hålla sig. Ur referat person 357, kvinna född . Några intervjupersoner har berättat att deras kroppar utsattes för en extrem hygienkontroll. 4 personer har berättat att deras köns- organ inspekterades ingående, 2 personer har berättat att de tving- ades dra isär skinkorna för att någon skulle inspektera deras anal- öppning. Kontroll av barnens rörelsemönster ingick även i kropps- kontrollen. En person har berättat att hon var tvungen att titta rakt fram. 3 personer har berättat att de inte fick röra kroppen. 2 per- soner tvingades gå med ett träkors/krycka fastbunden på ryggen för att öva in en bättre hållning. fostermor tillät inte henne att gråta. Fostermodern kunde säga saker som: En regel vi har i huset är att här gråter vi inte. Våga ta mig fan inte att gråta – stå still!!! För varje gång du gråter ger jag dig ett nytt straff. visste att hon skulle bli slagen om hon grät och slutade därför att gråta. Ur referat person 277, kvinna född på 1970- talet. Några har också uppgett att de har hindrats att sova, tvingats till vattenlavemang, tvingats sova med plasthandskar eller blivit tvätt- ade med såpa i munnen. Två syskon som tillbringade sin uppväxt i ett fosterhem berättar: De fick inte prata med varandra. Gjorde de det fick de ha en hel tvål i munnen. Syskonen utvecklade i fosterhemmet ett hemligt teckenspråk för att kunna kommunicera med varandra. Försummelse och övergrepp – resultat person 107, kvinna född och person 399, man född på 1950- talet. Det är 16 personer som har berättat om att de varit utsatta för var- dagsregler som var överdrivna och kränkande. Varianterna av var- dagsregler är många. Vi kallar dessa regler för absurda vardags- regler. Intervjupersonerna har berättat att det kunde handla om att de inte hade tillträde till vissa ställen i huset eller att de inte fick synas. 6 personer har vittnat om att de inte fick använda badrum- met eller toaletten där de bodde. Så här var det för : När placerades i fosterhemmet fanns inget varmvatten indraget och behoven fick uträttas på ett utedass. byggde foster- föräldrarna ut och fick badrum med dusch och toalett. fick inte använda badrummet och för att kontrollera att han inte gjorde det spred fostermodern potatismjöl i badrummet när hon gick hemifrån. fick inte borsta tänderna, det tyckte fostermodern var onödigt, men han fick tvätta sig men då bara i kallt vatten. Ur referat person 319, man, född . En annan person har berättat att hon inte fick använda huvud- entrén utan fick gå in till sitt fosterhem genom källaringången eller genom ett fönster. berättar att hon aldrig fick använda fosterhemmets huvudingång. Fosterfadern hindrade henne från det. Hon skulle alltid klättra in genom ett fönster. förstod inte varför det var på det sättet:. Vi skulle tvätta våra kläder själva, rummen skulle vara minutiöst ren- gjorda, . Han skrek ner oss om han inte var nöjd. Han skrek så att ådrorna stod i pannan på honom. Ur referat person 337 kvinna, född . Fem personer har berättat att de inte fick se på TV och två per- soner har inte fått läsa böcker. Detta har någon löst genom att i hemlighet ligga med ficklampa och läsa under täcket. Böckerna var för många livlinan och drömmen om ett annat liv. Läsandet var en flykt från den extrema verklighet som de berättat om. berättar om sin situation: var isolerad på olika sätt. Fostermodern tillät inte henne att röra sig fritt i huset. När de hade besök skulle hon vara på sitt rum. Hon fick inte läsa tidningar, inte läsa böcker som handlade om kärlek och heller inte se på TV såvida det inte var ett naturprogram. Försummelse och övergrepp – resultat sitta på mattan på golvet, inte i soffan. fick inte heller svara eller prata i telefonen. Ur referat person 357, kvinna, född . En person har berättat att hon var tvungen att invänta straff på en särskild plats och hon fick inte riktig mat utan tvingades låtsas att hon åt mat som den övriga familjen åt riktig mat. Andra absurditeter kunde vara att tvingas erkänna falska lögner. Det är 15 personer som har berättat att de utsattes för absurda skämt eller tvingades att leka absurda lekar. De har berättat att de blev skrämda med avsikt, skrämda med verklighetsförvanskning och under hot tvingats att utföra nonsensaktiviteter. En person har berättat att hon tvingades delta i olika lekar med anknytning till kiss och att hon användes som fotboll. En person har berättat att han uppmanades att skjuta sin fosterfar med gevär. Lekarna är extrema och intervjupersonerna har berättat hur de har förhållit sig på olika sätt till denna behandling. Någon förstod att fostermodern var konstig. Han skaffade sig andra referens- ramar i skolan och fick perspektiv på det som hänt när han blev äldre. Andra har beskrivit situationen som skrämmande, oförståelig och utsatt. Här följer några av intervjupersonernas berättelser. berättar om att han och hans fosterbror tvingades till nonsenslekar av sin fostermor. fick hon för sig att vi skulle spela fotboll, berättar han. Då tog hon fram en boll och så skulle vi springa fram och tillbaka med den. Det hela var en nonsenslek. Det gick inte ut på att spela fotboll utan att enbart springa. Vi fick inte stanna. Man såg hur hennes glasögon blänkte bakom fönsterrutan när hon kontrollerade att vi inte stannade. När vi inte såg glasögonen vågade vi stanna och hämta andan. Ur referat person 152, man född . En kvinna berättar om hur hon växte upp i ett fosterhem som hon beskriver som psykisk terror. Det hände att hennes fosterföräldrar skrämde henne. Ofta hotades hon med att hon skulle lämnas bort till ett barnhem. skrämde fosterfadern henne genom att Försummelse och övergrepp – resultat lämna av henne på ett barnhem och sa att om hon hade tur kanske han kom och hämtade henne igen. hämtades hon och ska föreståndaren ha sagt till fosterfadern att han inte fick upprepa detta. Samma kvinna har också berättat att fostermodern spelade död. Hennes fostermor spelade död för att skrämma henne. Hon kände sig både övergiven och skyldig och anklagade sig själv för fostermoderns beteende. Ur referat person 79, kvinna född på 1940- talet. Absurda aktiviteter med djur Det är 18 personer som har berättat att de utsatts för absurda aktiviteter med djur. Flera intervjupersoner har rapporterat om att det tvingats bevittna djurplågeri och några personer har berättat att de fått sina huvuden nedtryckta i djuravföring eller i baken på ett djur. En per- son har blivit nedsmetad med djuravföring. En person har fått sina kläder fyllda med småkryp och en person har fått en hund kastad på sig. Här följer ett exempel: Fosterfadern gick och samlade allahanda småkryp som fästingar och spindlar. Han tog sedan tag i nacke och la krypen innanför hennes kläder. var jätterädd och hon berättar att han njöt av det han gjorde. Han skrattade när han såg henne rädd. Det här hände . Ur referat person 418, kvinna född , övriga . Fostermödrar har rapporterats som förövare i de flesta fall av absurd vanvård. Därefter kommer fosterfäder och institutionsper- sonal. Några har rapporterat föreståndare/chef som förövare. Kvin- nor har rapporterat fostermödrar som förövare i större utsträck- ning än män. Fostermödrar som förövare har exemplifierats genom flera tidigare beskrivningar men i rapporter om absurda aktiviteter med djur nämns fosterfäder som förövare i större utsträckning än fostermödrar. Försummelse och övergrepp – resultat I några enstaka fall har även fosterbror, fostersyster, annan placerad pojke och läkare/sjukvårdspersonal pekats ut som förövare. Följ- ande exempel kan ge en bild av annan placerad pojke som för- övare. De minnen har från barnhemmet var att han var livrädd för de andra barnen. De plågade honom. Bland annat hängde de ut honom från fönster och balkonger för att få hans godis efter att han hade haft besök av hans mormor och morfar. ständiga rädsla för de andra barnen gjorde att han försökte hålla sig undan. Ur referat person 528, man född . Fosterfaderns besinningslösa våldsamheter drabbade även djuren på gården och berättar hur fosterfadern slog en ko upprepade gånger med sådan kraft att kon var tvungen att avlivas. blev vittne till detta grymma djurplågeri. Vid ett annat tillfälle kastade fosterfadern en av familjens två hundar rakt ut genom en fönsterruta för att den inte ville äta maten ur hundskålen. Ur referat person 470, man född . Det händer ibland att bilder av vardagen i intervjupersonernas berättelser i någon mening lämnar sans och vett. Den verklighet som då beskrivs framstår som overklig, i meningen att rimlig logik och konsekvens inte längre tycks existera. Vi har konfronterats med bilder av en vardag, som så in i minsta detalj varit dominerad av vanvård, att vi har tyckt oss skönja konturerna av en galen ord- ning för hur barnen skulle uppföra sig och bli behandlade. Intervjupersonerna har berättat om hur de som barn blivit utsatta för extrem kontroll, absurda regler och annan vanvård, tillämpade på ett sådant sätt att de helt kommit att dominera deras vardag under en hel placeringsperiod eller delar av den, ofta förenat med skräck, smärta och ångest. Vid ett första möte med den här typen av bisarra vardagsbilder väcks en rad frågor som handlar om detta verkligen kan ha hänt. Kan vuxna människor utsätta barn för denna typ av vanvård? Det handlade inte bara om en enstaka historia utan berättelserna har återkommit. Den här typen av berättelser kommer från olika årtionden och från olika delar av landet. De har berättats av män Försummelse och övergrepp – resultat och kvinnor, äldre och yngre. När berättelserna läggs bredvid var- andra blir det tydligare att de påminner om varandra. Vad är det som förmedlas? Och hur ska dessa bilder av verk- ligheten kunna beskrivas någorlunda begripligt? Vi har försökt att på olika sätt finna ett samlingsnamn för vad det är vi uppfattat att intervjupersonerna försökt förmedla. Skräckens hus, skräckvälde, har prövats och övergetts med motiveringen att de kan ge oönskade associationer till fantasi och fiktion. Begrepp som terror och tortyr har använts på försök, men befunnits vara behäftade med föreställningar kring mer polit- iskt färgad misshandel. Försöket att på detta sätt systematisera och definiera dessa per- soners berättelser om upplevelser och erfarenheter bortom sans och vett är påbörjade och långt ifrån avslutade. Vi nöjer oss dock i denna delrapport med att för tillfället sätta punkt efter den defini- tion som vi så här långt valt att använda oss av; bisarr vanvård.