sou · GXB375 · 2010-01-01 00:00:00 — Bakgrunden till bestäm- melserna var önskemålen om att ersätta de frågeblanketter som tidigare skickats ut i samband med folk- och bostadsräkningar med en registerbaserad folk- och bostadsräkning. Genom reformen skulle även hushåll i flerbostadshus komma att registreras på sin bostad och inte som tidigare enbart hushåll i enbostadshus. Detta skulle innebära en klar förbättring av kvaliteten i folkbokföringen.3 Försöksverksamheten har avslutats och den tidigare lagen om lägenhetsregister har ersatts av en ny. Regeringen bedömde vid införandet av den nya lagen om lägenhetsregister att folkbokföring på lägenhet borde avvakta upprättandet av lägenhetsregistret och att tills vidare skulle folkbokföring på lägenhet ske enbart i de fall lägenhetsnumret kunde anges i flyttningsanmälan.4 bedömer att i princip alla folkbokförda personer som ska vara folkbokförda på en lägenhet kommer att vara det . behandlar vi mer utförligt i avsnitt 9.2.1. 1990/91:153 om ny folkbokföringslag m.m. s. 92 f. 1995/96:90 Registerbaserad folk- och bostadsräkning m.m. s. 14 ff. 2004/05:171 En ny lag om lägenhetsregister s. 52 och 60. Församling ersätts av distrikt 9.2.1Fastighetsinformation som finns i folkbokföringsdatabasen I folkbokföringsdatabasen finns olika slag av fastighetsinformation som kan kopplas till en enskild med hjälp av hans eller hennes personnummer. Ändringar i den fastighetsinformation som finns i folkbokföringsdatabasen (län, kommun, församling, fastighet och belägenhetsadress) aviseras till från den statliga lantmäterimyndigheten (Lantmäteriet). yta, mark och vatten, är indelad i 3,2 miljoner fastigheter. Antalet fastigheter ökar med cirka 20 000 . Den statliga lantmäterimyndigheten och de 38 kommunala lantmäterimyndigheterna beslutar om ändringar i fastighetsindel- ningen. Enligt lagen (2000:224) om fastighetsregister ska det föras ett fastighetsregister som ska ge offentlighet åt den fastighetsanknutna information som finns i registret. I förordningen (2000:308) om fastighetsregister finns bland annat bestämmelser om hur fastig- heter ska redovisas i registret. I den allmänna delen i fastighetsregistret, i fastighetsregistrets textinformation, redovisas löpande den gällande fastighetsindel- ningen och ändringar i denna. Textinformationen utgör därmed en förteckning över alla befintliga fastigheter i landet. Här redovisas också fastighetens tillhörighet till andra indelningar. De indelningar som redovisas är län, kommun och församling i genom den så kallade LKF-koden, se mer nedan. En fastighet kan bara tillhöra en kommun, som i sin tur bara kan tillhöra ett och samma län. Denna hierarkiska indelning anpassas därför kontinuer- ligt efter ändringar i fastighetsindelningen. Bestämmelser finns i lagen (1970:991) om ändring i indelning i samband med fastighetsbildning. En fastighet ligger normalt i endast en av församlingar. Drygt 2 000 fastigheter tillhör emellertid mer än en församling. I dessa fall redovisas ytterligare församlingar i klartext. Härutöver redovisas indelningen i jordregi- Församling ersätts av distrikt stersocknar då fastighetsregistret började föras med hjälp av automatiserad behandling, men endast om försam- lingen avviker från den tidigare socknen. I fastighetsregistret redo- visas för varje fastighet exempelvis också de byggnader som finns på fastigheten och byggnadernas belägenhetsadresser. I den allmänna delen ingår också registerkartan som förs med automatiserad behandling. På registerkartan redovisas samtliga fastigheter och byggnader samt de indelningar som nämns ovan. Ärenden om att föra in eller ta bort uppgifter i fastighets- registrets allmänna del handläggs av lantmäterimyndigheterna. Hälften av de kommunala lantmäterimyndigheterna för dock en registerkarta med stöd av 30 § fastighetsbildningskungör- elsen (1971:762). Dessa registerkartor ingår inte i fastighetsregistret. Allmänt om och församlingsindelningen Den så kallade stat-kyrkareformen trädde i kraft . Reformen innebar att de territoriella församlingarnas kom- munstatus upphörde och att kyrkan även i övrigt lämnade det allmänna. Grundläggande bestämmelser om verk- samhet och organisation finns dock fortfarande i civil lagstiftning i lagen (1998:1591) om . framträder enligt 1 § denna lag som församlingar och stift. En församling är enligt 4 § samma lag en lokal enhet som omfattar de personer som tillhör och är bosatta inom församlingens område. Mer preciserade bestämmelser om och dess organi- sation finns i interna regelverk, kyrkoordningen. Församlingen är den minsta enheten i admini- strativa indelning i församlingar, pastorat, kontrakt och stift. Församlingarna ska täcka hela , se 2 § lagen om och 36 kap. 1 och 3 §§ kyrkoordningen. Församlingsindel- ningen har varit förhållandevis stabil sedan medeltiden, men har församlingar lagts samman i stor utsträckning. fanns det cirka 2 500 församlingar. Det finns cirka 1 800 församlingar. , efter kyrkovalet , beräknas antalet församlingar minska till cirka 1 500. Församling ersätts av distrikt Församlingsindelningen beslutas av med stöd av 14 § lagen om . Närmare bestämmelser om ändrin- gar i församlingsindelningen finns i 37 kap. kyrkoordningen. Församlingsindelningen kan ändras genom att en församling delas, att församlingar läggs samman eller att en del av en församling överförs till en annan församling. Beslut om ändringar inom ett stift beslutas av stiftsstyrelsen eller, om den rör flera stift, av Kyrkostyrelsen. En beskrivning av församlingens historiska utveckling finns i bilaga 5. Ändringar i församlingsindelningen med hänsyn till kyrkans verksamhet En församling ska vara en lagom stor geografisk enhet för kyrkans verksamhet: gudstjänst ska firas i viss omfattning i församlingen, det ska finnas minst ett kyrkorum och det ska finnas människor som tar ansvar för församlingens uppgifter och som är beredda att åta sig förtroendeuppdrag i församlingen. Församlingsindelningen kan ändras om det ger bättre förutsättningar för församlingarna att utföra sina uppgifter eller, i ett visst fall, medför en bestående fördel för en församling eller en del av en församling. En ändring i församlingsindelningen med hänsyn till dess verk- samhet träder i kraft året då ordinarie kyrkoval har ägt rum. Om ändringen är av så begränsad omfattning att församlingen kan företrädas av tidigare valda organ eller om det finns särskilda skäl träder ändringen i kraft det år som bestäms i beslutet. Beslutet ska fattas senast innan ändringen ska träda i kraft. Om det finns särskilda skäl får beslutet fattas senast före ikraftträdandet. Ändringar i församlingsindelningen på grund av oregelbundenheter eller med hänsyn till fastighetsförhållandena är inte ålagd av staten att låta församlingsgränserna följa fastighets-, kommun- eller länsgränser. Det finns för när- varande drygt 2 000 fastigheter som tillhör mer än en församling, men trenden är minskande eftersom församlingar läggs samman. Församling ersätts av distrikt Det finns vidare ett tiotal församlingar som tillhör två kommuner och trenden är ökande. kyrkoordning innehåller dock bestämmelser om att den territoriella församlingsindelningen får ändras på grund av oregelbundenhet i indelningen eller med hänsyn till fastighets- förhållandena. En sådan ändring träder i kraft som stiftsstyrelsen eller Kyrkostyrelsen beslutar. Beslutet ska fattas senast ändringen ska träda i kraft. När den statliga eller de kommunala lantmäterimyndigheterna har fattat ett beslut som innebär en ändring av en fastighetsgräns som kan föranleda en ändring av en församlingsgräns ska myndig- heten enligt fastighetsbildningskungörelsen underrätta om beslutet när det har vunnit laga kraft. Den statliga lantmäterimyndigheten har ett avtal med kyrkan som innebär att myndigheten mot ersättning tar fram ett underlag och ett förslag till beslut om ändring av församlingsindelningen. Det förekommer emellertid att myndigheten inte tar fram ett sådant underlag till kyrkan. Rutiner för att ta del av beslutsunderlag och fatta beslut skiljer sig emellertid åt mellan de olika stiften och det är relativt vanligt att det tar , , att fatta beslut eller att besluten helt uteblir. Vissa stift, exempelvis stift, har valt att inte ändra församlingsgränsen om det område som berörs inte är bebott. Om denna del av fastigheten senare blir bebodd finns det inte några rutiner för att då ta ställning till om församlingsgränsen behöver ändras. Stiftsstyrelsen, alternativt kyrkostyrelsen om ändringen rör två stift, beslutar emellertid oftast i enlighet med de förslag som den statliga lantmäterimyndigheten lämnar. Förrättningsakten, som normalt skickas till kyrkan, kan upp- levas som svårtolkad. Det förekommer också att beslut är svårtolkade för lantmäterimyndigheterna. Församlingsindelningen redovisas hos olika aktörer i samhället på kartor och i skriven form i register. har ett register över församlingsindelningen. Kyrkan har också en digital geografisk redovisning av bland annat församlingsindelningen. Den uppdateras emellertid inte kontinuer- ligt när församlingsindelningen ändras utan endast i samband med indelning i valkretsar och valdistrikt inför kyrkans val var fjärde år. Församling ersätts av distrikt När stiftsstyrelserna respektive Kyrkostyrelsen fattat beslut i ett ärende om ändring av församlingsgränser skickas det till Kammar- kollegiet, som ansvarar för registret över trossamfund. Kammarkollegiet har inte någon geografisk redovisning av för- samlingarna, utan endast ett skrivet register. Enligt 13 § förordnin- gen (1999:731) om registrering av trossamfund ska Kammarkolle- giet utan dröjsmål lämna de uppgifter som lämnar om den territoriella indelningen i församlingar och om ändringar i denna indelning till , , och Lantmäteriet. ska enligt 37 § första stycket 9 förord- ningen om fastighetsregister redovisa indelningen i församlingar inom på registerkartan. När församlingsindel- ningen ändras med hänsyn till kyrkans verksamhet ändrar Lant- mäteriet, efter en årlig avisering från kyrkan, redovisningen i fastig- hetsregistrets textinformation och i registerkartan. Det gäller även ändringar i textdelen för sådana kommuner där det finns en lantmäterimyndighet. När en lantmäterimyndighet har fattat ett beslut som innebär en ändring av en fastighetsgräns som kan föranleda en ändring av en församlingsgräns ligger fastigheten under hand- läggningstid i mer än en församling. ska då anteckna i fastighetsregistrets textinformation att fastigheten ligger i två församlingar. Om beslutar att ändra gränsen måste den tidigare anteckningen i fastighetsregistret tas bort och församlingsgränsen flyttas i den digitala registerkartan. Denna typ av ändringar i registerkartan hos Lantmäteriet saknas helt för de kommunala lantmäterimyndigheterna. Ändringarna redovisas bara lokalt hos respektive lantmäterimyndighet. Församlingen ingår i den så kallade LKF-koden, se mer nedan. Om en församling ligger i två kommuner får den två LKF-koder. En försöksverksamhet med lägenhetsregister inleddes, som tidigare nämnts, för kommun och Högalids försam- ling i med stöd av lagen (1995:1537) om lägenhetsregister. Försöksverksamheten har avslutats och den ovan nämnda lagen om lägenhetsregister ersattes av lagen (2006:378) om lägenhetsregister. Införandet av lägenhetsregistret, Församling ersätts av distrikt som förs kommunvis, delades i den senare lagen in i tre faser som består av adressättning, upprättande av registret och ajourföring av det.5 Kommunerna ska för varje bostadsentré fastställa en belägen- hetsadress och registrera belägenhetsadressen för varje byggnad i fastighetsregistret. Kommunerna har fått anstånd med att fastställa belägenhetsadresser för småhus med permanent boende där det på fastigheten finns endast en småhusbyggnad, med en enda entré och en enda bostadslägenhet till och för småhus utan permanent boende, exempelvis fritidsbostäder, till . För övriga byggnader med permanent boende, exempelvis hyreshus, fick kommunerna anstånd med att fastställa belägenhets- adresser till . Kommunerna ska också, om det finns mer än en bostadslägen- het med samma belägenhetsadress, fastställa ett lägenhetsnummer för varje lägenhet. Lägenhetsnummer fastställs först när en belägenhetsadress finns registrerad. Lägenhetsnumret är unikt för en belägenhetsadress. Under upprättandet av registret hämtas vissa uppgifter från fastighetsregistret medan uppgifter om lägenheterna inklusive lägenhetsnummer hämtas från fastighetsägarna. Arbetet är när det gäller bostäder som används för permanent boende i allt väsentligt genomfört och beräknas vara klart i hela riket . När registret är upprättat ansvarar kommunerna för att ajour- föra vissa uppgifter i registret och fastighetsägare är skyldiga att lämna uppgifter till kommunerna. Folkbokföringsdatabasen innehåller också annan fastighetsinfor- mation, även om folkbokföring inte sker på begreppen. officiella indelning innebär att , utöver indelningen i fastigheter, är indelat i 290 kommuner och 21 län. SCB ansvarar för LKF-koden som är en sexställig kod med två siffror för respektive geografiskt område som koden innehåller information om (län, kommun och församling). Folkbokförings- databasen innehåller uppgift om kommun, som ingår i fastighets- beteckningen och LKF-koden, samt om län via LKF-koden. 5 Se prop. 2004/05:171 En ny lag om lägenhetsregister s. 52 och 60. Församling ersätts av distrikt Uppgift finns också om den enskildes adress. har successivt infört belägenhetsadresser från fastighetsregistret som adress i folkbokföringen. De flesta folkbokförda personer, cirka 9,3 miljoner, har en korrekt belägenhetsadress i folkbok- föringen. Färre än 100 000 personer saknar en sådan adress. bedömer att i princip alla folkbokförda personer kommer att ha en korrekt belägenhetsadress registrerad i folkbokföringsdatabasen . För att en person ska kunna folkbokföras på lägenhet är det nödvändigt att en korrekt belägenhetsadress är registrerad för personen. I uppgiften om adress ingår även postnummer. inte finns i folkbokföringsdatabasen Nyckelkodsområden (NYKO) SCB har utvecklat systemet med nyckelkodsområden, men det är kommunerna som beslutar om indelningen. Av 290 kom- muner är 286 indelade i nyckelkodsområden. Nyckelkodsindel- ningen används företrädesvis av kommunerna för att ta fram stati- stik för delområden inom kommunen, exempelvis befolkningsstati- stik. Kommunen kan få statistik på en redovisningsnivå som är anpassad till planeringen i kommunen. Nyckelkodssystemet är hierarkiskt uppbyggt, oftast i sex nivåer. De minsta områdena som bildas av en eller flera fastigheter förs samman till allt större områden med hjälp av nivåerna. Områdena varierar mycket i storlek i olika kommuner. Valdistrikt vid de allmänna valen Valdistrikten vid de allmänna valen syftar till att hänföra ett lämp- ligt antal personer till en viss vallokal. Ett valdistrikt ska omfatta ett område där det bor mellan 1 000 och 2 000 personer. Riket delas in i knappt 6 000 valdistrikt som täcker hela landet. Valdistrikten är kodsatta. i respektive län beslutar om indelningen i val- distrikt efter förslag från kommunerna i länet. ansvarar för den geografiska redovisningen av valdistriktsindel- Församling ersätts av distrikt Valdistrikten kan revideras i större eller mindre utsträck- ning inför varje val för att de ska ha en lämplig storlek för sitt syfte. Valdistrikten följer i princip alltid fastighetsgränserna. Det finns emellertid några fastigheter som har delats i flera valdistrikt, antin- gen för att fastigheten är mycket stor till ytan eller för att fastig- heten är bebodd av ett mycket stort antal personer. Valdistrikten går aldrig över kommungränserna. Även om valdistrikten i vissa kommuner utgår från församlingsindelningen är inte beroende av församlingsindelningen för sin verksamhet efter- som alla gränser finns inlagda i en digital kartdatabas hos Val- myndigheten. Socknen, som har en gemensam historia med församlingen, var en viktig geografisk indelning som användes i många civila sammanhang, men upphörde som begrepp för en civil indelning. Begreppet jordregistersocken levde dock kvar som registerområde för fastigheter. En historisk beskrivning av socknen finns i bilaga 5. Socknen används emellertid än . I syfte att bevara det kulturarv som jordregistersocknarna utgör redovisar Lantmäteriet dessa i fastighetsregistret när deras utbredningsområde avviker från församlingens. Antalet fastigheter som uppgiften särskilt redovisas för ökar när församlingar läggs samman. Det är mot denna bakgrund som Lantmäteriet och gemensamt har genomfört en översyn av jordregistersocknarna och ytbildat dessa i form av polygoner. Jordregistersocknarna täcker de delar av som utgjordes av landsbygd vid uppläggningen av fastig- hetsdatasystemet 1976–1995. Jordregistersocknarna komplettera- des i städerna av stadsregisterområden och dessa kan betraktas som socknens motsvarighet i staden. Jordregistersocknarna, med fler- talet av de hål som utgör städernas stadsregisterområden, redo- visas på den digitala registerkartan. Jordregistersocknarna har egen- namn som ofta överensstämmer med de tidigare församlings- namnen. Jordregistersocknarna kodsätts inte av Lantmäteriet eller SCB. Jordregistersocknarna anpassas inte efter ändringar i fastig- hets-, kommun- eller länsgränser. Det finns cirka 2 500 jord- registersocknar. Några ändringar görs inte i sockenindelningen. Församling ersätts av distrikt Det finns utöver vad som framgår ovan ett stort antal andra indel- ningar, exempelvis indelningar som används av EU. Ett exempel på en annan indelning är de 20 landstingen, varav två har ytterligare befogenheter som regioner (och ). Lands- tingen har normalt samma geografiska utbredning som länen. 9.3.1Begravning, begravningsavgift och kyrkoavgift Bestämmelser om rätt till gravplats på de allmänna begravnings- platserna finns i begravningslagen (1990:1144). Enligt denna lag är vissa huvudmän skyldiga att anordna och hålla allmänna begrav- ningsplatser. Huvudmännen är i de flesta fall de territoriella församlingarna eller samfälligheter inom . Det är endast två kommuner som är huvudmän, och kommuner. På en allmän begravningsplats ska gravplats beredas dem som vid dödsfallet var folkbokförda inom försam- lingen. Om tillgången på gravplatsmark medger det, får också andra beredas gravplats där. Bestämmelser om skyldigheten att betala begravningsavgift finns i begravningslagen, begravningsförordningen (1990:1147), lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund och i förord- ningen (1999:729) om begravningsavgift. Den som är folkbokförd i ska sedan stat-kyrkareformen betala en avgift för begrav- ningsverksamheten (begravningsavgift) till huvudmannen för begravningsverksamheten inom det förvaltningsområde där den avgiftsskyldige var folkbokförd året före inkomst- året. Avgiften för den som tillhör räknas in i kyrkoavgiften, som vi behandlar nedan. Begravningsavgiften fast- ställs av församlingen för den som är medlem i och annars av Kammarkollegiet. Avgiftssatsen ska bestämmas på grund- Församling ersätts av distrikt val av de sammanlagda beskattningsbara förvärvsinkomsterna för de avgiftsskyldiga på det sätt som anges i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebi- tering av skatt, m.m. ska på medium för automatisk databehandling underrätta om de avgiftssatser som ska gälla för det följande inkomståret. Avgiftssatsen uttrycks i procent. Regeringen ansåg att övervägande skäl talade för att centralt rapporterade avgiftssatsen för begrav- ningsavgiften till Skatteverket.6 Bestämmelser om hanteringen av begravningsavgiften finns i begravningslagen, skattebetalningslagen (1997:483) och lagen med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebi- tering av skatt, m.m. Begravningsavgiften beräknas på grundval av den avgiftsskyldiges till inkomstskatt beskattningsbara förvärvsinkomst. Avgiften ska betalas i den ordning som gäller enligt skattebetalningslagen, det vill säga som annan skatt. Skatte- verket beslutar i ärendena och bestämmer avgiftsbeloppet för den enskilde. ska redovisa begravningsavgiften till huvudmännen för begravningsverksamheten. Huvudmännen har rätt till ett belopp som motsvarar avgiften för de sammanlagda beskattnings- bara förvärvsinkomsterna för de avgiftsskyldiga vid den ordinarie taxeringen. Begravningsavgiften betalas ut i förskott. Huvudmän- nens eventuella fordran, om förskottet var för litet, betalas ut i efterhand. Det fick enligt regeringen inte skapas en sådan ordning att medlen kunde komma att förvaltas hos natio- nella nivå och där ge ränteintäkter som kom trossamfundet till godo. När det gällde avgiftsmedlen från dem som inte tillhörde skulle dessa därför betalas ut direkt från Skatte- verket till begravningshuvudmännen.7 ska till lämna de uppgifter som behövs för att beräkna, debitera, redovisa och ta in avgifterna. 1998/99:38 Staten och trossamfunden – begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m. s. 119 ff. 1998/99:38 Staten och trossamfunden – begravningsverksamheten, kulturminnena, personalen, avgiftsbetalningen, m.m. s. 119 ff. Församling ersätts av distrikt Bestämmelser om skyldigheten att betala kyrkoavgift finns i lagen om och lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund. Den som tillhör året före det inkomstår för vilket avgiften ska tas in ska betala lokal och regional kyrkoavgift. Församlingen eller en kyrklig samfällighet beslutar om lokal kyrkoavgift och stiftet beslutar om regional kyrkoavgift. Om församlingen är huvudman för begravningsverk- samheten ska begravningsavgiften för den som tillhör räknas in i kyrkoavgiften. får själv besluta hur avgiften ska utformas i den inomkyrkliga regleringen. Närmare bestämmelser om kyrkoavgiften finns i 42 kap. kyrkoordning. Avgiftssatsen ska bestämmas på grundval av de sammanlagda beskattningsbara förvärvsinkomsterna för de avgifts- skyldiga på det sätt som anges i lagen med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. Avgiftssatsen uttrycks i procent. Bestämmelser om hanteringen av kyrkoavgiften finns i lagen (1998:1593) om trossamfund, skattebetalningslagen (1997:483), lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund och lagen med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. har rätt till hjälp av staten med bestämmande, debitering och redovisning av avgifter från dem som tillhör samt med att ta in avgifterna. Staten erbjuder denna hjälp med uppbörden av kyrkoavgiften kostnadsfritt. Kyrkoavgiften hanteras på samma sätt som begravningsavgiften, med den skillnaden att kyrkoavgiften betalas ut till centralt. ska på medium för automatisk databehandling till lämna de uppgifter om personer som är skyldiga att betala kyrkoavgift som behövs för att bestämma, debitera, redovisa och ta in avgifterna. Bestämmelser om allmänna val finns i vallagen (2005:837). Utform- ningen av valkretsar och valdistrikt är inte beroende av församlings- indelningen. Folkbokföringen i församling har ändå en viss praktisk betydelse när det gäller personer som endast är folkbok- Församling ersätts av distrikt förda i församling eller som saknar känt hemvist. Kopplingen till församling i folkbokföringen gör det möjligt att hänföra dessa personer till ett valdistrikt inom församlingens område. De som inte är folkbokförda på någon fastighet ska tas upp i röstlängden för det valdistrikt inom vilket de senast var folkbokförda. Finns det inte någon uppgift om folkbokföring så att de kan hänföras till ett visst valdistrikt men finns det en uppgift om i vilken kommun som de senast varit folkbokförda, bestämmer i vilken röst- längd de ska tas upp. Många myndigheter använder församling för indelning i olika verksamhetsområden. Tingsrätternas domsagor består normalt av en eller flera kommuner. är emellertid upp- delad på tre tingsrätters domsagor (, och Söder- törns tingsrätter). Kommunen har delats upp utifrån indelningen i församlingar.