sou · GYB360 · 2010-08-30 00:00:00 — För sökande med barn gäller inte några åldersgränser avseende sökande. Med barn avses den som är eller som får förlängt barnbidrag eller studiehjälp (95 kap. 5 § SFB). Bostadsbidraget till hushåll med barn består av tre delar: ett särskilt bidrag för hemmavarande barn, ett bidrag till kostnaden för bostaden och ett umgängesbidrag för de barn som bor i hushållet. För förälder som inte fyllt finns en särskild regel som i vissa fall kan bli tillämplig vid beräkningen av den bostadskostnad som ska ligga till grund för bidraget (97 kap. 19 § SFB). När det gäller bostadsbidrag kan nämnas ytterligare en föreskrift med en åldersgräns. I 110 kap. 5 § SFB föreskrivs nämligen Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder att barn som är ska, om det inte finns särskilda skäl, på ansökningshandlingen själva intyga de uppgifter som rör barnet. I lagen (2001:761) om bostadstillägg till pensionärer m.fl. finns bestämmelser om bostadstillägg. I den nya socialförsäkringsbalken återfinns bestämmelserna i 99-103 kap. Regleringen innebär att personer som har sin huvudsakliga försörjning i form av allmän pension eller liknande kan få bostadstillägg. De bestämmelser i lagen som innehåller uttryckliga åldersgränser rör framför allt undantag från rätten till bostadstillägg. Bland annat föreskrivs i 101 kap. 6 § SFB att ålderspension för tid före den månad då den försäkrade fyller inte kan ligga till grund för bostadstillägg. Det kan inte heller änkepension för tid från och med den månad då änkan fyller . Av förarbetena framgår bl.a. följande. Bostadstillägget ska utgöra ett individinriktat grundskydd. I detta avseende liknar bostadstillägget garantipensionsförmånen, som den enskilde kan ta ut tidigast från och med den månad han eller hon fyllt . Att tidpunkten för rätt till garantipension bestämts på detta sätt beror bl.a. på att den enskilde fram till denna tidpunkt anses tillhöra kategorin yrkesverksamma. Det framstår därför naturligt att knyta kvalificeringen för det reformerade bostadstillägget till den tidpunkt då garantipensionen kan tas ut. Fram till denna tidpunkt ska, generellt sett, den enskilde i ålderspensionssammanhang anses tillhöra kategorin yrkesverksamma och således anses ha sin huvudsakliga försörjning i form av förvärvsarbete. Ytterligare en åldersgräns förekommer i fråga om bostadstillägget, nämligen vad gäller beräkningen av tillägget. Enligt 102 kap. 22 § SFB ska vid beräkning av bostadstilläggets storlek även hemmavarande barns andel av bostadskostnaden medräknas under förutsättning att barnet inte fyllt och inte är självförsörjande. Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder Vårt förslag: Diskrimineringsförbudet i fråga om socialförsäkringen och anslutande bidragssystem i diskrimineringslagen (2008:567) kompletteras så att det innefattar även ett förbud mot diskriminering som har samband med ålder. Förbudet hindrar dock inte tillämpning av bestämmelser om bilstöd eller annan särbehandling på grund av ålder, om den har ett berättigat syfte och de medel som används är lämpliga och nödvändiga för att uppnå syftet. Ett förbud mot åldersdiskriminering bör införas I diskrimineringslagen föreskrivs i fråga om socialförsäkringen ett förbud mot diskriminering för alla diskrimineringsgrunder i lagen utom ålder. Vårt uppdrag är att stärka skyddet mot diskriminering på grund av ålder bl.a. på detta samhällsområde. Ett sådant syfte har även det nya föreslagna EU- direktivet om likabehandling som behandlas av . För att skapa ett så lika skydd som möjligt oavsett diskrimineringsgrund bör diskrimineringslagen på det nu aktuella samhällsområdet kompletteras med ett förbud mot diskriminering på grund av ålder. Socialförsäkringens syfte är att ge ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning, vid ålderdom och till barnfamiljer samt till efterlevande. Samhällsområdet är i hög grad författningsstyrt. Genom socialförsäkringarna sker, förutom en omfördelning mellan olika grupper i samhället, också en omfördelning individuellt genom en fördelning över livscykeln. Av den redovisade kartläggningen framgår att socialförsäkringsförfattningarna innehåller ett stort antal åldersrelaterade bestämmelser. Många av åldersgränserna har till syfte att avgränsa olika förmåner inom socialförsäkringssystemet från varandra men också att avgränsa dem i förhållande till stöd från andra system t.ex. studiestödet. Åldersgränser av detta slag kan i regel inte anses vara diskri- Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder Detsamma anser vi i huvudsak gälla beträffande de ålderskriterier som förekommer i olika bestämmelser på detta område. För att inte också befogat hänsynstagande till ålder ska träffas av det åldersdiskrimineringsförbud som vi föreslår måste förbudet förses med undantag. I förslaget till det nya EU-direktivet anges att medlemsstaterna får tillåta särbehandling på grund av ålder om sådan särbehandling kan motiveras av ett berättigat syfte och de medel som används är lämpliga och nödvändiga för att uppnå syftet. Dessutom anges särskilt att direktivet inte utgör hinder mot bestämda åldersgränser när det gäller tillgång till sociala förmåner.56 Undantag för befogad särbehandling på grund av ålder Som vi framhållit tidigare är det en fördel om undantagen från åldersdiskrimineringsförbudet är utformade på ett enhetligt sätt och med en avfattning som inte låser tillämpningsområdet till specifika förhållanden. Vi föreslår därför – i likhet med vad vi gjort på de samhällsområden som vi behandlat i tidigare avsnitt – att ett generellt undantag för befogad särbehandling ska gälla. Detta bör alltså formuleras så att särbehandling på grund av ålder är tillåten om den har ett berättigat syfte och de medel som används är lämpliga och nödvändiga för att uppnå syftet. Vår syn på förekommande åldersgränser Vi lämnar i det följande vår syn på förekommande åldersgränser. Med hänsyn till den stora mängden åldersrelaterade bestämmelser blir redovisningen tämligen summarisk. Familjeförmånerna ska bidra till förbättrade förutsättningar för en god ekonomi för alla barnfamiljer. De olika åldersgränserna som återfinns i bestämmelserna om dessa förmåner anger huvudsakligen till och med den ålder hos barnet en viss förmån kan utgå. 56 Sociala förmåner är inte medtaget i exemplifieringen i artikel 2 p. 7 i den svenska versionen av direktivförslaget, se dock t.ex. den engelska eller den danska versionen. Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder Åldersgränserna knyter i många fall an till föräldrars vårdnadsansvar och underhållsskyldighet enligt . När det gäller det allmänna barnbidraget upphör detta . För barn som deltar i frivilliga skolformer ersätts barnbidraget med ett i huvudsak motsvarande bidrag från studiestödssystemet medan förlängt barnbidrag lämnas för barn som fortfarande fullgör grundskoleutbildning. Föräldrapenningförmånerna syftar till att underlätta för föräldrar att kombinera yrkesliv med familjeliv. Föräldrapenning kan tas ut till dess barnet fyllt eller till det senare tillfälle då barnet avslutat första årskursen i skolan. För adoptivbarn gäller åldersgränsen . Den högre åldersgränsen motiveras med att denna grupp ska få ett fullgott skydd. Tolvårsgränsen för tillfällig föräldrapenning synes bygga på att ett tillsynsbehov vid sjukdom hos barnet normalt kan anses föreligga till denna ålder. För familjer med sjuka eller funktionshindrade barn är behovet större och en mer vidsträckt rätt till ersättning föreligger, bl.a. gäller vissa högre åldersgränser. Underhållsstödet syftar till att ge barn vars föräldrar inte bor tillsammans ett garanterat bidrag och åldersgränserna för hur länge stödet kan utgå anknyter till reglerna om föräldrars underhållsskyldighet. Vårdbidraget är avsett att vara en ekonomisk kompensation för föräldrar som har funktionshindrade barn så att de kan vårda barnet i hemmet. För att undvika tidsmässigt glapp i samhällets stöd kan bidraget utgå till det halvårsskifte barnet fyller , dvs. den tidpunkt från och med vilken aktivitetsersättning kan utgå. Denna tidpunkt utgör också den nedre åldersgränsen för handikappersättning. Vi anser att syftena med de olika åldersgränserna vad gäller familjeförmånerna är legitima och att gränserna som sådana är praktiskt nödvändiga och väl avvägda. De har också – i likhet med övriga åldersgränser på detta område – varit föremål för regeringens och avvägningar och ställningstaganden av ekonomisk art och varje ändring av ett ålderskriterium har i regel omedelbar betydelse för statsbudgeten. Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder Förmåner vid sjukdom eller arbetsskada Åldersgränser är inte lika vanligt förekommande när det gäller förmåner vid sjukdom eller arbetsskada. Vissa särregler finns dock. Bland annat finns särskilda bestämmelser som begränsar rätten till sjukpenning efter 65-årsdagen respektive 70-årsdagen. Tanken är bl.a. att den försäkrade inte bör få sjukpenningförmåner sedan han eller hon fyllt än han eller hon skulle ha fått i motsvarande situation före nämnda ålder. Någon kritik anser vi inte bör riktas mot dessa regler. För rätt till aktivitetsersättning och sjukersättning gäller såväl en lägsta som en högsta åldersgräns. Hänsyn till den försäkrades ålder i fråga om dessa två förmåner tas också vid bl.a. fastställande av ramtid, försäkringstid och ersättningsnivå. Den nedre åldersgränsen för rätt till aktivitetsersättning har flyttats fram från det år vederbörande fyller . Höjningen motiverades med att det är först vid denna ålder som långsiktig försörjning genom förvärvsarbete i praktiken normalt förekommer. (När barnet uppnått denna ålder upphör möjligheten att få vårdbidrag.) Den övre åldersgränsen för aktivitetsersättning korresponderar med den nedre gränsen för sjukersättning. Sjukersättning kan utgå längst till och med , dvs. till och med den ålder då rätten till ålderspension normalt inträder. Rätten till rehabiliteringsersättning utgår endast till och med den månad den försäkrade fyller , dvs. när rätten till ålderspension normalt inträder. Fram upphörde även rätten till bidrag till arbetshjälpmedel vid . Denna åldersgräns ifrågasattes från flera håll med hänsyn till att rätten att kvarstå i anställning numera gäller fram till . Åldersgränsen för rätt till bidrag till arbetshjälpmedel har emellertid höjts till . Åldersrelaterade bestämmelser förekommer också inom arbetsskadeförsäkringen. Syftet med denna försäkring är att den som skadas i sitt arbete bör ha ett starkare skydd. Arbetsskadelivränta, som normalt utgår längst till den månad den försäkrade fyller , kan därför om skada inträffar den månad den försäkrade fyller eller senare betalas ut längst till . Olika åldersgränser gäller också för fastställande av livränteunderlag. Skälet härtill är att det inte ansetts tillfredsställande att fastställa en livsvarig livränta för en ung person enbart på grundval Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder av inkomstförhållandena vid skadetillfället varför en uppräkning ska ske vid vissa åldersgränser. Särskilt om åldersgräns för byte av karenstid Ytterligare en bestämmelse med ålderrelaterade kriterier är bestämmelsen om karenstid för försäkrade med inkomst av annat förvärvsarbete, främst egenföretagare. Som framgått ovan gäller en åldersgräns om högst för att få byta till en kortare karenstid. När det gäller valet av åldersgränsen har endast uttalats att den går tillbaka till en sådan åldersgräns i kungörelsen 1962:402 om frivillig sjukförsäkring hos allmän försäkringskassa. Här ska noteras att beslutat om en förändring av karenstiderna för egenföretagare efter förslag i propositionen Trygghetssystemen för företagare (2009/10:120). Bl.a. har införts en grundläggande karenstid . En längre karenstid kan dock väljas nämligen 14, 30, 60 eller . Vad gäller 55-årsgränsen för byte till kortare karenstid uttalar regeringen i propositionen att denna gräns även fortsättningsvis bör gälla.57 Den utredning vars förslag låg till grund för propositionen hade i sitt betänkande framhållit att den ansåg att det borde övervägas om inte åldersgränsen skulle höjas. Enligt utredningen hade det ifrågasatts om inte nuvarande 55-årsgräns skulle kunna anses vara åldersdiskriminerande men utredningen ansåg det inte ligga i sitt uppdrag att föreslå en sådan höjning.58 Här kan således ställas frågan om den begränsning som inträder vid kan anses befogad och om den särbehandling som tillämpningen av åldersgränsen innebär kan anses rymmas inom det generella undantaget. Här kan också noteras att åldersgränsen enligt uppgifter från varit föremål för en anmälan om diskriminering till myndigheten. Tillämpandet av en åldersgräns av detta slag torde bygga på tanken att det inte ska vara möjligt att övergå till en kortare karenstid när man uppnått en sådan ålder då risken för att hälsan sviktar generellt sett ökar. Syftet med bestämmelsen får enligt vår mening anses vara godtagbart. Mot bakgrund av att åldersgränsen – inklusive 57Under en övergångsperiod (dvs. till och med utgången av september månad ) har dock de som fyllt möjlighet att välja kortare karenstid. 58Trygghetssystemen för företagare, 2008:89 s. 180 f. Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder synpunkter om eventuell åldersdiskriminering – har varit föremål för regeringens behandling samt att en fortsatt 55-årsgräns godkänts av så sent som anser vi att åldersgränsen får anses uppfylla kravet på lämplighet och nödvändighet för att syftet med bestämmelsen ska kunna uppnås. Denna bedömning hindrar emellertid inte att vi anser att det kan finnas skäl att överväga om åldersgränsen bör ändras. De särskilda förmånerna vid funktionshinder utgör handikappersättning, assistansersättning och bilstöd. Den sistnämnda förmånen behandlas inte här utan strax nedan. Vad gäller de två övriga kan båda dessa förmåner numera utgå även efter . Nya eller utökade behov som uppkommer efter 65-årsdagen omfattas däremot inte. Avsikten är att dessa i stället ska tillgodoses inom ramen för äldreomsorgen. När assistansersättningen utsträcktes till att gälla även var det främst för att främja kontinuiteten i ersättningen. Enligt regeringen skulle den som vant sig vid och inrättat sitt liv efter det stöd och den trygghet som ges genom assistansen inte behöva känna oro inför sin 65-årsdag. Förmåner vid ålderdom och till efterlevande Både vad gäller förmåner vid ålderdom och för efterlevande är åldern av betydelse. Förmåner vid ålderdom som avser att tillgodose ett grundskydd, t.ex. garantipension kan – till skillnad från inkomstgrundad pension – inte tas ut förrän denna ålder uppnåtts. Detta för att förhindra att en pensionär blir livsvarigt hänvisad till att leva på en pension som ligger långt under grundskyddets lägsta nivå. Inkomstgrundad pension kan börja tas ut . Även äldreförsörjningsstödet lämnas för att tillgodose grundläggande behov. Förmånen kan utgå först . Åldersgränsen motiverades med att man vid denna ålder per definition inte längre ansågs vara i förvärvsaktiv ålder. Flera efterlevandestöd såsom omställningspension, garantipension till omställningspension och viss änkepension lämnas längst till och med . Åldersgränserna för rätt till efter- Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder levandestöd när det gäller barn anknyter till reglerna om underhållsskyldighet. Sammanfattningsvis anser vi att den särbehandling på grund av ålder som sker vid tillämpning av de åldersrelaterade författningsbestämmelser vi redogjort för i detta avsnitt får – med ett undantag, nämligen bilstödet som behandlas nedan – anses uppfylla kraven på legitimitet, proportionalitet och nödvändighet som uppställs för det generella undantaget. Ett särskilt undantag för åldersgränser för bilstöd gällande bestämmelser om bilstöd infördes och innebar bl.a. att personkretsen som kan komma i fråga för stödet utökades till att avse inte bara personer med arbetsmarknadsanknytning utan också andra funktionshindrade som fyllt 18 men inte , funktionshindrade föräldrar med barn och föräldrar med funktionshindrat barn som bor tillsammans med barnet. Bilen skulle enligt förarbetena ses som ett hjälpmedel för att minska ett förflyttningshandikapp och utgångspunkten skulle vara den handikappades faktiska behov av bil för att kunna förflytta sig i samma utsträckning som andra (prop. 1987/88:99 s. 13). Bilstödet skulle alltså inte längre ses enbart som ett medel att försörja sig, utan också möjliggöra ett självständigt och oberoende liv med sociala kontakter, offentlig och kommersiell service etc. I nyssnämnda proposition uttalades att ur strikt handikapppolitisk synvinkel borde stödet med det angivna synsättet innefatta alla med sådana varaktiga funktionshinder som medför väsentliga förflyttningssvårigheter utan begränsningar i fråga om ålder. Det rådande statsfinansiella läget gjorde dock inte detta möjligt. Bilstödet har härefter setts över vid olika tillfällen, se bl.a. Rätten till ratten (SOU 1994:55) och Mobil med bil (SOU 2005:26). I båda dessa utredningsbetänkanden konstaterades att åldersgränserna kunde ifrågasättas av rättviseskäl och att de endast motiverades av ekonomiska skäl. De ekonomiska förutsättningarna var emellertid fortfarande sådana att utredningarna inte ansåg sig kunna lämna förslag till ändrade åldersgränser. Vidare föreslog den parla- Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder mentariska utredningen 2005 i sitt betänkande Äldrepolitik för framtiden (SOU 2003:91 s. 260) att åldersgränserna för bilstödet skulle ses över så att det skulle bli möjligt att få bilstöd även efter oavsett om man förvärvsarbetar eller inte. Även i skilda riksdagsmotioner har krävts att åldersgränserna ändras eller tas bort. Enligt den nationella handlingsplanen Från patient till medborgare – en nationell handlingsplan för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79) är de övergripande målen bl.a. att samhället utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet. Det handikappolitiska arbetet ska särskilt inriktas på att identifiera och undanröja hinder för full delaktighet i samhället för människor med funktionshinder. I uppföljningen av handlingsplanen slås fast att dessa mål alltjämt gäller. Om generella lösningar inte räcker för att skapa förutsättningar för delaktighet och jämlikhet ska insatser och individuella stöd komplettera den generella tillgängligheten (Skr. 2009/ 10:166). I beaktande av målen med bilstödet och handikappolitiken i övrigt måste konstateras att de nu gällande åldersgränserna avseende bilstödet utgör avsevärda begränsningar. Redan när det reformerade stödet infördes framhölls att endast ekonomiska skäl fanns för dessa begränsningar. Det kan här noteras att har de handikappolitiska intentionerna fått ett större genomslag i fråga om vissa andra stöd. kan, som framgått, personlig assistans enligt LSS och assistansersättning enlig utgå även efter 65-årsdagen. Som huvudsakligt skäl för ändringen angavs att en person som vant sig vid och inrättat sitt liv efter det stöd och den trygghet som kan ges genom assistans inte ska behöva känna oro för sin 65-årsdag. Vidare kan , som en följd av att en arbetstagare numera har rätt att kvarstå i anställning till det att han eller hon har fyllt , bidrag för arbetshjälpmedel utgå till denna tidpunkt. Till utredningen har framförts kritik mot gällande åldersgränser för bilstödet från olika håll, bl.a. från organisationer för pensionärer och funktionshindrade. Även utredningen anser att det ur ett åldersdiskrimineringsperspektiv finns anledning att ifrågasätta vissa av de nu gällande åldersgränserna för bilstödet. Det gäller framför allt 50-årsgränsen för rätt till bilstöd för personer som saknar arbetsmarknadsankytning och det förhållandet att Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder personer som förvärvsarbetar endast har rätt till bilstöd till trots att rätten att kvarstå i anställning gäller tills dess att man fyllt . Det ligger emellertid inte inom ramen för vårt uppdrag att föreslå några reformer i fråga om bilstöd. Vår uppgift är enligt våra direktiv att lämna förslag på hur ett skydd mot diskriminering ska införas på samhällsområden som saknar ett sådant skydd i diskrimineringslagen. Vi ska därvid analysera om och i vilka avseenden som ett undantag från förbudet behövs. Vi nöjer oss således med de synpunkter vi ovan lämnat och vår uppgift blir i stället att se till att de åldersgränser för bilstöd som förekommer inte kommer i konflikt med det åldersdiskrimineringsförbud som vi föreslår. Som vi sagt bör åldersdiskrimineringsförbudet förenas med ett generellt undantag. Utgångspunkten för att bedöma om särbehandling på grund av ålder ska falla in under detta undantag är att det syfte som motiverar tillämpningen av åldersgränsen ska vara värt att skydda i sig och tillräckligt viktigt för att motivera att det ges företräde framför principen om icke-diskriminering. Dessutom ska åtgärden (användandet av en åldersgräns) vara lämplig för att uppnå det eftersträvade syftet. Frågan måste ställas om den aktuella åtgärden ger önskat resultat. Vidare ska åtgärden vara nödvändig för att uppnå syftet. Om det finns andra, mindre ingripande handlingsalternativ för att uppnå ett i sig godtagbart syfte, eller om särbehandling helt kan undvikas utgör handlandet i princip diskriminering i strid med lagen (prop. 2007/08:95 s. 179). Vår bedömning är att det är tveksamt om tillämpningen av de föreskrivna åldersgränserna för bilstöd kan anses rymmas inom det generella undantaget. För att undanröja osäkerhet om huruvida det ska vara möjligt att tillämpa nuvarande åldersgränser för bilstödet anser vi att det behövs ett preciserat undantag som alltså inte bygger på en avvägning. Undantaget bör uttryckligen klargöra att förbudet inte hindrar tillämpning av åldersgränser för rätt till bilstöd. Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder Enligt bestämmelsen i 2 kap. 14 § 2 diskrimineringslagen är diskriminering förbjuden i fråga om arbetslöshetsförsäkringen. Från förbudet gäller endast undantag för diskrimineringsgrunden ålder. Vad som avses med samhällsområdet Samhällsområdet arbetslöshetsförsäkringen avser i första hand bestämmelser i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, förkortad , jämte förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring. Försäkringen handhas av arbetslöshetskassor. Bestämmelser om arbetslöshetskassor finns i lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor, förkortad LAK, och i förordningen (1997:836) om arbetslöshetskassor. Bestämmelsen i diskrimineringslagen omfattar arbetslöshetskassornas handhavande av alla frågor som gäller försäkringen, t.ex. ansökan och beviljande av ersättning, ersättningens storlek, karenstid, ersättningstidens längd, avdrag på dagpenningen, avstängning från rätt till ersättning, nedsättning av ersättning och utfärdande av intyg. Uppräkningen är inte uttömmande. Vidare omfattas frågor om medlemskap i en arbetslöshetskassa, medlemsavgifter och s.k. särskild uttaxering till en arbetslöshetskassa. Diskrimineringsförbudet omfattar också Arbetsförmedlingens arbete med t.ex. information om villkoren för ersättning och kontroll av att arbetssökande uppfyller dessa villkor. Vidare omfattas Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen som svarar för den samlade tillsynen över arbetslöshetskassorna och som också granskar Arbetsförmedlingens arbete med information till och kontroll av arbetssökande. Utanför diskrimineringsförbudets räckvidd faller i princip övriga frågor som omfattas av LAK. Frågor om föreningarnas bildande, registrering, tillsyn över arbetslöshetskassorna och statsbidrag till kassorna, vilket regleras i den lagen, rör inte den enskildes förhållanden och omfattas inte av lagens diskrimineringsförbud.