sou · GYB362 · 2010-09-30 00:00:00 — De förvaltningar som ansluter sig till e-tjänsten i ett senare skede betalar första året en anslutningsavgift förutom de avgifter som normalt faller ut för att använda tjänsten. Eventuell större uppgradering eller utbyggnad av tjänsten finan- sieras på samma sätt som grundlösningen. Tjänsteansvarig, i detta fall myndighet A, söker att effektivisera tjänstelösningen och hitta nya möjligheter att sänka kostnaderna, vilket kommer alla parter tillgodo. Lönsamhetskalkyl (Kostnads-/nyttoanalys) Investeringar som syftar till att utveckla myndigheters verksamhet måste grundas på ett gott beslutsunderlag. Lönsamhetskalkyler, dvs. systematiskt gjorda analyser och bedömningar av nyttor och kostnader är en nödvändig del av ett sådant underlag. Delegationen avser, utifrån sitt uppdrag, att i dialog arbeta fram och publicera ett ramverk för nyttorealisering avseende i första hand e-tjänster. Härvid kommer samverkan att genomföras med främst ESV och Statskontoret. Kostnadsbesparingar och andra nyttor I en lönsamhetskalkyl kan bl.a. följande komponenter räknas in: nyttoeffekter för privatpersoner och företag, kostnadsbesparingar inom och mellan offentliga förvaltningen, Nyttoeffekter för privatpersoner och företag bygger oftast på kvalificerade uppskattningar för frigjord tid. Detta i form av att e-tjänster ersätter pappersformulär, skapar enklare förfaranden m.m. Nyttoeffekter för privatpersoner innehåller också ofta ett visst mått av kvalitetshöjning Kvalitetshöjningar i form av att individen eller företaget upplever att en e-tjänst underlättar, förenklar och hjälper till att skapa ett positivt klimat i relationen med den offentliga förvaltningen är svåra att värdera. Förbättrad information om tjänster och service Förbättrad insyn i handläggningen Förbättrad rättssäkerhet i handläggningen Kostnadsbesparingar inom förvaltningen är vanligtvis lättare att beräkna men är beroende av kvaliteten på den egna kostnadsredo- visningen, dvs. vilka historiska jämförelsevärden som myndigheten har. Olika samhällseffekter påverkar också kalkylen utifrån t.ex. miljövärden. Minskar pappersåtgången, minskar resandet tack vare att individen inte fysiskt besöker en myndighet. visar lönsamhetsanalysen på en kombination av ovanstå- ende komponenter varvid också några av de ingående komponent- erna kan visa på ett negativt utfall. När det gäller lönsamhetskalky- lering för en e-tjänst måste ett helhetsperspektiv användas och nyttobedömningen göras för den samlade nyttan inom hela förvaltningen. Den största nyttan kan ibland uppkomma hos tredje part och inte hos den myndighet som är den optimala för att producera och hantera en specifik tjänst. kan inte lönsamheten räknas hem utan måste ses som en ren goodwill där signaleffekten ut till privatpersoner och företag är den viktigaste komponenten. Risker finns alltid vid etablering av en e-tjänst. Inom förvaltningen finns beprövade verktyg och metoder för att göra riskanalyser och därmed säkerställa att riskfaktorer identifieras redan i ett tidigt skede. Riskerna ska minimeras genom att hela kedjan från förstudie-projektplanering-upphandling-implementering och över- lämnande till förvaltning kvalitetssäkras genom att medarbetare från inblandade parter kvalitetsgranskar alla styrande dokument. Full insyn skapas härmed. Styrgruppsarbetet har som huvuduppgift att se till att e-tjänsten realiseras i enlighet med tecknat samverkansöverenskommelse att följa upp tidsplaner, leveranser och ekonomiskt utfall samt ytterst hantera risker. Styrgruppen kan också rekommendera att arbetet på grund av för stora avvikelser avbryts. Ett beslut att avbryta arbetet fattas gemensamt av berörda parter i samråd med delegationen. Samverkansöverenskommelsen reglerar också skyldigheter, bl.a. den ekonomiska riskdelningen, vilket innebär att alla inblandade parter tar ansvar för eventuella nedlagda kostnader om ett arbete avbryts, eller om medel ska tillföras efter särskilt beslut. Ovan beskrivs de risker som är förknippade med etablering av en e-tjänst. Risker finns även i de följande drift- och förvaltnings- faserna men dessa hanteras inom ramen för det årliga riskhanter- ingsarbete som en myndighet är skyldig att genomföra. Upphandling av e-tjänst på marknaden Om förstudiearbetet visar på vinster med att en myndighet upp- handlar tjänsten eller delar av tjänsten på marknaden och tjänsten sedan vidareutnyttjas av flera aktörer används samma förfarande vad gäller samverkansöverenskommelse och avgiftshantering som vid en egenutvecklad tjänst. Beskrivning – Vidareutnyttjande av offentlig information Bakgrund till PSI-direktivet65 och den nya lagen Den information som framställs eller samlas in i den offentliga sektorn är en samhällsresurs som är gemensam för statliga och kommunala myndigheter och samhället i övrigt. Information hos en statlig eller myndighet kan vara till nytta i en annan myndighets verksamhet. Information som samlas in eller framställs av myndigheter har också användningsområden för aktörer utanför den offentliga förvaltningen, såväl företag som organisationer och andra enskilda. Genom att förädla, sammanställa och på andra sätt använda information kan sådana aktörer skapa nya kommersiella och ideella tjänster och därmed ge förutsättningar för samhället att tillgodogöra sig det värde informationen kan ha när den används för andra ändamål än myndigheternas egen verksamhet. All infor- mation som finns hos myndigheter kan potentiellt ha nya använd- ningsområden. Det går därför inte att generellt förutse vilken information som kan vara aktuell för vidareutnyttjande. En själv- klar förutsättning för vidareutnyttjande är att informationen är offentlig och att användningen inte innebär ett intrång i skyddet för den personliga integriteten. Möjligheterna att få tillgång till, att bearbeta och att sprida förvaltningens information är centralt för förvaltningens legitimitet och dess demokratiska förankring. Utöver insyn och kontroll över offentlig verksamhet, kan privatpersoner och organisationer använda informationen för sin egen kunskapsuppbyggnad, som underlag för deltagande i det offentliga samtalet och i formella politiska processer. Information från myndigheter kan också användas som underlag för att fatta välavvägda beslut när det gäller 65 Direktiv /98/EG om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn där PSI är en förkortning av Public Sector Information. individuella val som rör det allmännas tjänster, t.ex. välfärdsval. Sådan information kan därför bidra till att stärka människors självstyre och förbättra förutsättningarna för utövandet av medborgerliga rättigheter. Både när det gäller kommersiella och ideella tjänster kan vidare- användningen ha många former. Det kan handla om ren vidareför- medling av information, men det kan också handla om bearbetning och sammanställning av information. Genom att de svenska myndigheterna har informationstillgångar av hög kvalitet i elektro- nisk form är potentialen för vidareanvändning stor. Vidareanvändning av information är en viktig fråga på europeisk nivå. och rådet antog ett direktiv (2003/98/EG) om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn (PSI-direktivet)166. Direktivet innehåller en uppsättning minimiregler för vidareutnyttjande av handlingar som finns hos myndigheter och vissa andra organ. Syftet med direktivet är att skapa förutsättningar för en europeisk informationsmarknad genom att genomföra ett minimum av harmonisering och anta en allmän ram för villkor för vidareutnyttjande av handlingar som produceras inom den offentliga förvaltningen. Direktivet skulle vara genomfört i medlemsstaterna . Direktivet genomfördes delvis genom förordningen (2008:31) om villkor vid vidareutnyttjande av information från statliga myndigheter. I propositionen Offentlig förvaltning för demokrati, delaktighet och tillväxt (prop. 2009/10:175) föreslogs en lag om vidareutnytt- jande av handlingar från den offentliga förvaltningen. Genom lagen (2010:566) om vidarenyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen som gäller från genomförs PSI-direktivet i svensk rätt. Tillgången till handlingar påverkas inte av direktivet utan regle- ras av medlemsstaternas nationella lagstiftning. Detsamma gäller bestämmelser om när det är tillåtet att vidareutnyttja handlingar. Nationella integritetsskyddsbestämmelser påverkas inte heller av direktivet. Dessutom ska de skyldigheter som åläggs enligt direkti- vet inte tillämpas om de är oförenliga med bestämmelser i interna- överenskommelser om skydd för immateriella rättigheter. Vidare ska direktivet inte påverka immateriella rättigheter som innehas av tredje man. 66 EGT L 345, 31.12.2003, s. 90, Celex 32003L0098. Lagen om vidareutnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen omfattar inte för handlingar hos utbildnings- och forskningsinstitutioner eller kulturinstitutioner. Exempel på offentlig information för vidareutnyttjande Information som samlas in eller framställs av myndigheter har ofta användningsområden utanför den offentliga förvaltningen där den kan vidareutnyttjas. Det finns flera exempel på information hos myndigheter som kan användas kommersiellt. Väderinformation kan t.ex. användas för kommersiella vädertjänster och kart- information och annan geografisk information kan användas för t.ex. GPS-tjänster. Ytterligare ett exempel är den officiella stati- stiken. Offentlig information från svenska myndigheter vidareut- nyttjas i betydande omfattning för såväl kommersiella som ideella ändamål. Eftersom svenska myndigheter har betydande informationstillgångar av hög kvalitet i elektronisk form är poten- tialen för vidareutnyttjande stor. Självkostnad och avgifter för tillhandahållande av handlingar PSI-direktivet utgår från att myndigheterna enligt nationell rätt kan ta ut avgifter för vidareutnyttjande av handlingar. För de svenska statliga myndigheterna finns bestämmelser om avgifter för tillgång till handlingar i avgiftsförordningen och i andra författningar. Där- utöver finns i åtskilliga fall särskilda bemyndiganden att ta ut avgifter I lagen (2010:566) om vidareutnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen berörs avgiftsbegreppet i följande paragrafer. 7 § Om en myndighet får ta ut avgifter för vidareutnyttjande, får de samlade intäkterna från sådana avgifter tillsammans med de sam- lade intäkterna från avgifter för handlingar som myndigheten till- handahåller inte överstiga de totala kostnaderna för insamling, framställning, reproduktion och spridning av handlingarna, inklu- sive en rimlig avkastning på investeringar. 8 § Villkor för vidareutnyttjande ska vara relevanta och icke- diskriminerande för jämförbara kategorier av vidareutnyttjande. Villkoren får inte i onödan begränsa möjligheterna till vidareut- nyttjande. 9 § Om en myndighet vidareutnyttjar handlingar i sin affärsverk- samhet ska samma avgifter och andra villkor för tillhandahållande av handlingarna tillämpas för denna verksamhet som för andra som vidareutnyttjar handlingar. 11 § En myndighet ska informera om avgifter och andra villkor för vidareutnyttjandet. Denna information ska lämnas elektroniskt om det är möjligt och lämpligt. Myndigheten ska på begäran ange beräkningsgrunden för avgif- terna. Lagen kräver att myndigheter ska kunna ange beräkningsgrunderna för de avgifter som tas ut för att lämna ut offentlig information för vidareutnyttjande. Sättet att beräkna avgifter utifrån självkostnadsprincipen måste klargöras både vad gäller myndigheter, kommuner och landsting. Grunderna för självkostnadsberäkningarna kan vara olika inom förvaltningen. I delegationens arbete med att främja och samordna myndigheternas arbete för förbättra förutsättningarna för vidare- utnyttjande av information ska delegationen samråda med () och Statskontoret samt på lämpligt sätt med andra aktörer. För att ensa begrepp och synsätt samt klarlägga sättet att beräkna självkostnad kommer delegationen att föra dialog med ESV och Statskontoret och i nästa betänkande återkomma till frågan. Beskrivning – EU-samarbetet och det internationella arbetet De är framförallt fyra EU-direktiv som har allmän betydelse för e-förvaltningen i . Direktiven redovisas kortfattat nedan. Det finns omfattande unionslagstiftning i övrigt som påverkar svensk e-förvaltning, men som inte behandlas i detta betänkande. och rådets direktiv /123/EG av om tjänster på den inre marknaden, Tjänste- direktivet, har som syfte att skapa en gemensam marknad för tjänster. Tjänstedirektivet har i svensk rätt genomförts i huvudsak genom lagen (2009:1079) om tjänster på den inre marknaden. I förarbetena till lagen (prop. 2008/09:187) anges att det är viktigt att utvecklingen av en kontaktpunkt för tjänster är förenlig med den långsiktiga e-förvaltningsinriktningen och E-delegationens arbete. och rådets direktiv /98/EG av om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn, PSI-direktivet, har till syfte att myndigheter ska främja vidareutnyttjande av offentlig information och därigenom bidra till informationsmarknadens utveckling. Direktivet har i svensk rätt genomförts framförallt genom Lag (2010:566) om vidareutnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen som trädde i kraft och därmed anses PSI-direktivet vara genomfört i svensk rätt. och rådets direktiv /2/EG av om upprättande av en infrastruktur för rumslig information i Europeiska gemenskapen, Inspiredirektivet, syftar till att inrätta en europagemensam infrastruktur och gemensamma bestämmelser som rör utbyte, delning, tillgång och utnyttjande av offentliga rumsliga data och datatjänster som har förmåga att samverka. Informationen ska vara avsedd att användas för gemenskapens miljöpolitik samt för politik och verksamheter som kan påverka miljön. Infrastruktur definieras i direktivet som metadata, rumsliga datamängder och tjänster, nättjänster och nätteknik, avtal om delning, tillgång och utnyttjande samt mekanismer, processer och förfaranden för samordning och övervakning. En handlingsplan för genomförande av direktivet i svensk rätt har tagits fram i samver- kansprojektet (Lantmäteriet, diarienummer 505-2009/374). och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter, Dataskyddsdirektivet, har till syfte att skydda fysiska personers grundläggande fri- och rättigheter, särskilt rätten till privatliv, i samband med behandling av personuppgifter. Direktivet är tillämpligt på sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatisk väg liksom på behandling av personuppgifter som ingår i eller kommer att ingå i ett register. I direktivet finns bl.a. generella regler om vilka krav som ställs vid behandling av personuppgifter, när sådan behandling är tillåten, information till den registrerade, rättelse av personuppgifter och säkerheten vid behandlingen. Direktivet innehåller bl.a. de s.k. ändamåls- och finalitetsprinciperna enligt vilka personuppgifter endast får samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berätti- gade ändamål. behandling får inte ske på ett sätt som är oförenligt med dessa ändamål. Direktivet har i genomförts genom personuppgiftslagen (1998:204), men även genom författ- ningar som reglerar behandling av personuppgifter inom särskilda verksamhetsområden. handlingsplan för e-förvaltning inom ramen för initiativet i2010 [KOM(2006) 173] antogs 2006 i syfte att påskynda utveckling av e-tjänster som är till nytta för alla. Hand- lingsplanen för e-förvaltningen slår fast att ska ingen lämnas utanför: bättre inkludering med stöd av e-förvalt- ning så att privatpersoner kan dra nytta av säkra, innovativa tjänster enkelt tillgängliga för alla, effektivitet och nytta vara en realitet: betydligt högre användar- tillfredsställelse, transparens och ansvarstagande samt lättare administrativ börda och effektivitetsvinster, verkningsfulla nyckeltjänster för privatpersoner och företag realise- ras: av de offentliga upphandlingarna ska vara elektroniskt tillgängliga och av offentliga upphandlingar över tröskelvärdet genomförs elektroniskt, de avgörande förutsättningarna vara på plats: möjliggör för privatpersoner och företag att få del av praktisk, säker, samordnad och tillförlitlig tillgång till tjänster i , och deltagande och demokratiskt beslutsfattande stärkas: använd verk- tyg för effektiv allmän debatt och deltagande i demokratiskt beslutsfattande. Arbete pågår nu inom kommissionen med att ta fram en ny hand- lingsplan för tiden . Utgångspunkten för arbetet är den ministerdeklaration om e-förvaltning som antogs i under det svenska ordförandeskapet i EU. I deklarationen slås fast att prioriterade områden är att privatpersoner och företag stöds av e-förvaltningstjänster som är anpassade utifrån användarens behov och utvecklade i sam- arbete med tredje parter liksom av utökad tillgång till offentlig information, förbättrad transparens och verksamma medel för att involvera berörda parter i processen, rörligheten inom EU är återinrättad genom gränsöverskridande e-förvaltningstjänster för att starta och bedriva affärsverksamhet samt för att studera, arbeta, bo och pensionera sig varsomhelst inom EU, effektivitet och nytta görs möjligt genom kontinuerliga åtgärder för tillämpning av e-förvaltning för att minska den administra- tiva bördan, förbättra organisatoriska processer och stödja en hållbar, koldioxidsnål ekonomi, och implementeringen av de prioriterade områdena görs möjligt genom nödvändiga nyckelinsatser och rättsliga och tekniska förutsättningar. Enligt ministerdeklarationen ska alla nödvändiga åtgärder vidtas för att nå målen med deklarationen och för att se till att nationella strategier och handlingsplaner reflekterar deklarationens priorite- ringar. I ministerdeklarationen föreslås också att en koordinerings- grupp etableras för att följa arbetet med den handlingsplan som kommissionen ska ta fram. Handlingsplan för e-signaturer och e-legitimation har tagit fram en handlingsplan för bättre e-signaturer och e-legitimation för att förenkla tillhandahållandet av gränsöverskridande offentliga tjänster på den inre marknaden [KOM(2008) 798]. Handlingsplanen innehåller åtgärder på över- siktlig nivå för att förbättra den gränsöverskridande driftskompati- biliteten för e-signaturer och e-legitimation. har antagit en handlingsplan för införandet av version 6 av Internetprotokollet (IPv6) i [KOM(2008) 313]. Enligt kommissionen bör EU sätta upp som mål att IPv6 ska införas och att av användarna bör kunna koppla upp sig mot IPv6-Internet och nå sina viktigaste leverantörer av innehåll och tjänster utan att märka någon större skillnad jämfört med IPv4. Enligt handlingsplanen kommer kommissionen tillsammans med medlemsstaterna verka för att främja införande av IPv6 på offentliga sektorns webbplatser. rekommendation om elektronisk förvaltning (e-förvaltning) [Rec(2004) 15] är avsedd att utgöra stöd för medlemsländerna vid framtagande av strategier för e-förvaltning. Den behandlar principer som berör bl.a. tillgänglig- het, inkludering, behov, användbarhet, förtroende, effektivitet och interoperabilitet genom öppna standarder samt öppna källkods- lösningar. E-tjänster behandlas i ett särskilt avsnitt. I det föreskrivs att när offentliga organ tillhandahåller offentlig information och tjänster med stöd av informationsteknologi bör det vara tydligt vilken information och vilka tjänster som är till- gänglig/a samt hur och var den/de kan hittas, e-tjänsterna kunna anpassas av användarna med hänsyn till deras behov, informationen vara korrekt, autentisk och uppdaterad samt tjänsterna vara säkra, informationen och tjänsterna vara så lätt/a att förstå som möj- ligt med hänsyn till innehåll, sammanhang och presentation, tjänsternas utseende (interface) och presentationen av infor- mationen av olika offentliga organ vara harmoniserad, jämn tjänstekvalité och en sömlös tjänst över flera tjänste- områden och tillgångssätt, vare sig det är traditionella kanaler eller informationsteknologi, tillförsäkras, och kompetent rådgivning för användare av e-tjänster som är anpas- sad efter användarnas olika karaktäristika tillhandahållas. I ett bifogat memorandum finns förklaringar till rekommenda- tionen och i vissa fall exempel från verkligheten. I memorandumet står bl.a. att sättet för att tillhandahålla användaranpassade tjänster är att aktivt söka engagemang och deltagande från användare i utformningen av e-tjänsten och att användartester bör vara en viktig fas i utvecklingen av nya e-tjänster. och anges som exempel på länder vilka till- handahåller e-tjänster på ett sätt som reflekterar användarnas behov snarare än den funktionella strukturen av den offentliga förvalt- ningen. har antagit en rekommendation om elektronisk demokrati (e-demokrati) [CM/Rec (2009)1]. Enligt de principer om e-demokrati som redovisas i ett appendix till rekommen- dationen är det huvudsakliga syftet med e-demokrati att vara ett elektroniskt stöd för demokratin. Vidare anges att e-demokrati omfattar framförallt sektorerna e-parlament, e-lagstiftning, e-rätts- väsende, e-medling, e-miljö, e-val, e-folkomröstning, e-initiativ, e-röstning, e-samråd, e-hemställan, e-kampanj, e-omröstning och e-kartläggning. I de fall delegationen enligt direktivet ska beakta den utveckling som sker inom området e-demokrati kommer den att utgå från ovanstående definition av begreppet. har utfärdat en rekommendation om interoperabilitet av informationssystem inom rättsväsendet [Rec (2003)14E]. I rekommendation anges bl.a. vad som bör beaktas i en strategi för informationsteknologi inom rättsväsendet. Genom ett gemensamt beslut (922/2009/EG) av Europarlamentet och rådet om lösningar för att uppnå inter- operabilitet mellan europeiska offentliga förvaltningar inrättades programmet (for ). ISA-programmet påbörjades och ersatte därmed IDABC-programmen (Interoperable Delivery of European eGovernment Services to public Administrations, Business and Citizens). ISA-programmet sträcker sig . Syftet är att stödja samarbetet mellan europeiska offentliga förvaltningar genom att underlätta en effektiv gräns- och sektorsöverskridande elektronisk samverkan mellan sådana förvaltningar för att kunna tillhandahålla elektroniska offentliga tjänster som stöder genom- förandet av gemenskapens politik och verksamheter. ISA-programmet ska stödja och främja a)inrättande och förbättringar av gemensamma ramar som stöder gräns- och sektorsöverskridande interoperabilitet, b)bedömning av konsekvenserna av informations- och kommuni- kationsteknik (IKT) av föreslagen eller antagen gemen- skapslagstiftning liksom planering för att införa IKT-system till stöd för genomförandet av gemenskapslagstiftningen, c)drift och förbättringar av befintliga gemensamma tjänster liksom inrättande, industrialisering, drift och förbättringar av nya gemensamma tjänster, inklusive interoperabiliteten mellan infrastrukturer för kryptering med öppen nyckel (PKI), och d)förbättringar av befintliga återanvändningsbara allmänna verk- tyg liksom inrättande, tillhandahållande och förbättringar av nya återanvändningsbara allmänna verktyg. I genomförandet av ISA-programmet ska biträ- das av kommittén för interoperabilitetslösningar mellan europeiska offentliga förvaltningar (). Delegationen bidrar i detta arbete med representanter i de nybildade arbetsgrupper som leds av . Arbetsgrupperna kommer att driva aktivi- teter och projekt inom följande områden: Exchange of best practice Delegationen ska koordinera den svenska medverkan i strategiska e-förvaltningsprojekt inom framförallt EU-samarbetet. Nedan redovisas strategiska internationella e-förvaltningsprojekt som delegationen följer i det här skedet. Det storskaliga paneuropeiska projektet (Secure Identity Across Borders Linked) syftar till att etablera en europeisk sam- verkansplattform för elektronisk identifiering som gör det möjligt att använda nationella elektroniska legitimationer för identifiering i ett annat europeiskt land.