sou · GYB385 · 2010-11-23 00:00:00 — Vem arbetar efter ? En rapport från Sociala rådet 2010_SOU försätts S-format_sv.indd 1 SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Orderfax: Ordertel: E-post: Internet: Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad ) – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på Textbearbetning och layout har utförts av , FA/kommittéservice. 2010_SOU register S-format.indd 1 I denna rapport, som är den tredje av flera från Sociala rådet, presenteras resultat från analyser av hur vanligt det är att förvärvsarbeta efter och vilka som gör det. Såväl antalet som andelen personer som är äldre har ökat kraftigt i flertalet länder och denna ökning har i viss mån skett tidigare i än i andra länder. Den största ökningen, särskilt av personer , ligger ännu framför oss. Dessa demografiska förändringar, som har samband med flera olika faktorer, har skett mycket snabbt och kräver förändringar av hur vi organiserar olika delar av samhället. Det innebär t.ex. att äldreomsorg och sjukvård måste omorganiseras, bl.a. därför att sjukligheten och sjukdomspanoramat bland äldre delvis skiljer sig från de yngres sjuklighet. Aspekter som är av betydelse i dessa sammanhang är när personer går i ålderpension och hur många och vilka som fortsätter att förvärvsarbeta även efter . För att ta fram ytterligare kunskapsunderlag till dessa diskussioner har Sociala rådet givit , professor emeritus, i uppdrag att analysera data om förvärvsarbete efter i , samt att göra jämförelser med andra europeiska länder. är professor emeritus i ekonometri vid och VD för . Han har tidigare bl.a. haft en professur i statistik vid och i ekonometri vid dåvarande Humanistiskt . Klevmarkens forskning omfattar bl.a. efterfrågeanalys, studier av lönebildningen, inkomst- och förmögenhetsfördelningen, samt surveyforskning och mikrosimulering. Han har även, bl.a. som medlem i konsumentprisindexnämnden, analyserat problem i teorin för prisindex. Klevmarken har varit ledare för den svenska forskargrupp som medverkat i det europeiska projektet of Health Ageing and Retirement in Europe (SHARE). har hans forskning huvud- sakligen varit inriktad på konsekvenserna av befolkningens åldrande. Sociala rådet riktar ett varmt tack till för hans arbete med denna rapport. Rapporten har bl.a. behandlats vid ett seminarium där de tre professorerna , , Per , , samt , i hade särskilt uppdrag att granska och kommentera rapporten. Sociala rådet i korthet Sociala rådets uppdrag är, enligt kommittédirektivet (se bilaga 1), att agera som rådgivare till regeringen på hälso- och sjukvårdsområdet samt i sociala frågor. Sociala rådet ska även förse regeringen med kunskap baserad på svenska och internationella forskningsrön och som är relevant för utformningen av välfärdspolitiken inom områden. Dessutom ska Sociala rådet identifiera utvecklingstendenser och viktiga faktorer som har betydelse för välfärdssektorns funktion. Sociala rådets uppdrag omfattar , och arbetet påbörjades . I rådet ingår forskare från olika vetenskapsområden samt generaldirektörerna för och . Sociala rådets verksamhet utgörs av flera olika delar, t.ex. regelbundna möten med statsråd och politiskt sakkunniga. Sociala rådet ordnar även seminarier och har andra möten med tjänstemän, samt arrangerar en konferens för en bredare publik. Sociala rådet har identifierat några områden där det saknas kunskap eller där befintlig kunskap behöver uppdateras eller sammanställas. Sociala rådet har därför initierat ett antal projekt som ska bidra till att fylla vissa kunskapsluckor med innehåll och/eller ge en uppdaterad och översiktlig bild av kunskapsläget. Projekten kommer att redovisas i en serie rapporter, vilken föreliggande rapport tillhör. Rapporterna kan laddas ner från Sociala rådets hemsida: . Där finns även information om rådet och dess verksamhet. Sociala rådet kan nås via dess sekreterare, , företrädesvis per e-post: . Sociala rådet i korthet I Sociala rådet ingår följande personer: , professor i socialförsäkring, (ordförande). (ledamot), professor i ekonometri vid , . (ledamot), professor i geriatrisk epidemiologi vid , /. (adjungerad ledamot), generaldirektör och chef för . Per (ledamot), professor i ekonometri vid ; . (adjungerad ledamot), generaldirektör och chef för . (ledamot), professor i forskning om jämlikhet i hälsa vid (), /. (ledamot), docent i hälsoekonomi vid , . Sociala rådet i korthet .......................................................... Vad motiverar denna studie?........................................ Vad bestämmer när man går i pension? Medelålders personers planer på att gå i pension........... Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser .......................... 4.2Sysselsättning och arbetad tid i under det Skillnader i sysselsättning mellan olika födelsekohorter....... En statistisk analys av medelålders och äldre 5.1En statistisk analys av förvärvsfrekvenser i olika länder (baserad på SHARE-data)....................................................... 5.2Sannolikheten att medelålders och äldre personer fortsätter att förvärvsarbeta (SHARE-data) .......................... 5.3Förvärvsfrekvenser i födelsekohorterna 1938–1940. analys av registerdata från och ............ Longitudinell analys av sannolikheten att fortsätta åldrande befolkning medför att färre förvärvsarbetande ska försörja fler äldre, och att kostnaderna för vård och omsorg av äldre ökar. För finansieringen av den framtida vården och omsorgen är valet av pensionsålder och möjligheterna att stimulera de äldre att förvärvsarbeta något även efter pensioneringen viktiga frågor. Pensionsåldern och deltidsarbete senare i livet har också stor betydelse för de äldres inkomststandard. Vårt pensionssystem är konstruerat så att pensionsåldern måste höjas parallellt med att den genomsnittliga livslängden ökar om inte kompensationsgraden ska minska. Sociala rådet har därför tagit initiativ till denna studie av de äldres förvärvsarbete. Sedan lågkonjunkturen har antalet sysselsatta ökat i . Det gäller i synnerhet den äldre arbetskraften. ökade antalet sysselsatta i åldrarna 65–74, trots finanskris och lågkonjunktur, från ca 75 000 till 120 000 personer. Den ökningen beror både på att antalet äldre ökat och att sysselsättningsintensiteten ökat för både män och kvinnor (från för män och från för kvinnor). Hur ska man förklara denna ökning , mot bakgrund av att vi tidigare varit vana att se en ökande benägenhet att gå tidigt i pension? Bidragande till förklaringen är att utbildningsnivån successivt ökat och att de födelsekohorter som uppnått pensionsålder haft en allt bättre hälsa. Ju högre utbildning och ju bättre hälsa, desto större är sannolikheten att fortsätta förvärvsarbeta. Till förklaringarna av den ökade sysselsättningsintensiteten hör också reformeringen av pensionssystemet. Det nya pensionssystemet har gjort det fördelaktigt att senarelägga pensionen, och har troligen också medfört en ökad medvetenhet om att de framtida pensionerna kanske inte blir så höga som förväntat, om man inte går i pension senare än vad som varit brukligt. stimulerande politiken med bl.a. jobbskatteavdragen bör ha bidragit till den ökade sysselsättningen bland de äldre. I ett internationellt perspektiv är de svenska förvärvsfrekvenserna efter höga. Av de undersökta elva europeiska länderna är det endast och som kommer upp i ungefär samma nivå. I är nivåerna betydligt lägre. I flera avseenden har vi i kommit längre i den anpassning som en åldrande befolkning kräver, jämfört med många andra länder, vilka dessutom har en besvärligare demografisk situation än . Är det då rimligt att tro att vi i ska kunna förvänta oss ännu högre förvärvsfrekvenser? Ja, det är inte omöjligt. Denna studie har bl.a. visat att det är fler män än kvinnor som förvärvsarbetar efter , men den genomsnittliga utbildningsnivån ökar snabbare för kvinnor än för män, och skillnaderna mellan kvinnors och mäns yrkeskarriärer minskar alltmer. Det är därför rimligt att tro att antalet äldre kvinnor som förvärvsarbetar kommer att öka snabbare än antalet äldre män. Kvinnorna utgör i detta avseende fortfarande en outnyttjad arbetskraftsresurs. Vilka är det då som redan nu arbetar efter ? Det är inte de som lämnat arbetsmarknaden före eller . Andelen som lämnar arbetsmarknaden för att aldrig återkomma är större än . Att ha lämnat förvärvsarbetet är nästan, men inte fullt ut, ett absorberande tillstånd. Redan sorteras således ett stort antal personer bort från arbetsmarknaden eller väljer att lämna den frivilligt. Detta gäller främst personer med hälsoproblem och personer som kommit in i långvarig arbetslöshet, men även dem som har starka preferenser för fritid och har de ekonomiska resurserna att avstå från förvärvsarbete. Det är framför allt två variabler som diskriminerar mellan dem som väljer att fortsätta arbeta efter och dem som inte gör det: om man är egen företagare och vilken utbildning man har. De som tidigare haft inkomst av eget företagande har nästan hälften så stor sannolikhet att sluta förvärvsarbeta, som de som inte haft det. Ju högre utbildning desto större är sannolikheten att fortsätta förvärvsarbeta efter 65. Särskilt forskarutbildade har en mycket större sannolikhet att fortsätta förvärvsarbeta än övriga grupper. Av dem som förvärvsarbetade var det av de forskarutbildade som fortfarande förvärvsarbetade , men endast av dem, som inte var forskarutbildade. Civilstånd och kön påverkar också sannolikheten att fortsätta arbeta. Ensamstående har en sannolikhet att sluta arbeta efter 65 som endast är av sannolikheten att sluta för gifta och samboende. Skillnaderna i mäns och kvinnors förvärvsfrekvenser har utjämnats, men efter 65 har män fortfarande en större benägenhet än kvinnor att fortsätta arbeta. I födelsekohorten 1940 hade kvinnorna större sannolikhet att sluta förvärvsarbeta jämfört med männen. Gifta eller samboende par har en benägenhet att anpassa sin pensionering till varandra. Gifta eller samboende som är , som förvärvsarbetar och har en arbetande partner har större sannolikhet att fortsätta förvärvsarbeta än en person som är ensamstående eller som har en partner som inte arbetar. finns det en positiv korrelation mellan god ekonomi och hög förvärvsfrekvens, men är det den grupp som har det svårast att få ekonomin att gå ihop, som har den största förvärvsfrekvensen. Det antyder att det finns en grupp av personer som är tvingade att fortsätta arbeta efter 65 för att få hushållsekonomin att gå ihop. Studien har också visat att benägenheten att fortsätta förvärvsarbeta efter är konjunkturkänslig. En ökning av den allmänna arbetslösheten med en procentenhet fördubblar eller – beroende på födelsekohort – mer än fördubblar de äldres sannolikhet att sluta förvärvsarbeta. Sammanfattningsvis, och med viss förenkling, kan man säga att den som förvärvsarbetar efter är en välutbildad ensamstående man med god hälsa, och som är egen företagare och har turen att möta en arbetsmarknad med låg arbetslöshet. Studien har genomförts av , professor emeritus vid , , på uppdrag av Sociala rådet. Den är en statistisk analys som utnyttjar olika analysmetoder och som bygger på flera datakällor, främst Survey of Health, Ageing and Retirement in Europe (SHARE) och registerdata från SCB:s LISA-register och . 1 Vad motiverar denna studie? I början av detta sekel var mindre än 60 000 personer i åldrarna 65– 74 sysselsatta med förvärvsarbete enligt arbetskraftsundersökningar (). ökade antalet till ca 80 000 och ökade antalet ytterligare – till synes opåverkat av finanskris och lågkonjunktur – för att uppgå till 120 000 personer (se figur 1.1 nedan). Ökningen gällde både män och kvinnor. Mellan ökade antalet sysselsatta män och antalet sysselsatta kvinnor , vilket är betydligt mer än de som antalet sysselsatta i åldrarna 20–64 ökade . Figur 1.1 Antalet sysselsatta personer (tusental) i åldrarna 65––2009, säsongsrensade data Källa: , . Vad motiverar denna studie? Även den genomsnittliga utträdesåldern från arbetsmarknaden har ökat . Enligt beräkningar var den för kvinnor och 1998, men 2008 hade den ökat till 62,7 respektive 63,7 år.1 Vad beror dessa förändringar på? Är de främst ett uttryck för att 40-talisternas stora födelsekohorter nu uppnår pensionsåldern, eller att deras hälsa är bättre än tidigare generationers? Har 40- talisterna påverkats av de incitament att förvärvsarbeta mer som finns inbyggda i det nya pensionssystemet, eller av andra politiska åtgärder för att stimulera arbetsutbudet? Varför är nu detta av intresse? I en marknadsekonomi brukar man ju låta människor välja de varor och tjänster som bäst tillfredställer deras behov – i detta fall gäller det valet mellan förvärvsarbete och fritid. Fritid brukar betraktas som en inkomstelastisk nyttighet, och med stigande realinkomster skulle man därför förvänta sig att fritiden ökar, dvs. att fler och fler väljer att gå i pension allt tidigare. Den samlade arbetsinsats som görs i bidrar emellertid inte bara till vår privata konsumtion utan även till vår gemensamma konsumtion av offentliga tjänster och till de pensioner som ska betalas ut. Då åldrande befolkning medför att de förvärvsaktiva måste bidra till försörjningen av allt fler äldre, skulle en utveckling mot minskande pensionsålder och färre förvärvsaktiva leda till större samhällsekonomiska påfrestningar, än om man genom lämpliga politiska stimulanser kunde få fler att stanna på arbetsmarknaden. För att kunna bedöma vilka åtgärder som är lämpliga för att stimulera folk att undvika tidig pension och i stället välja att pensionera sig efter , är det av intresse att studera vilka som inte tar ut förtida pension och vilka som redan nu förvärvsarbetar efter 65, samt om man redan kan observera någon förändring i benägenheten att göra det. De framtida pensionerna beror inte bara på hur mycket vi producerar i landet. Pensionssystemet är också konstruerat så att den som lämnar arbetsmarknaden tidigt får lägre pension än den som stannar kvar längre. Dessutom minskar pensionärernas inkomststandard, definierat som den genomsnittliga pensionen i förhållande till den genomsnittliga inkomsten av förvärvsarbete för den arbetande delen av befolkningen, ju äldre pensionärerna blir. Pensionens storlek beror även på den genomsnittliga återstående livslängden. Om den ökar utan att pensionsåldern ökar måste 1 Beräkningarna begränsades till personer som fanns på arbetsmarknaden , se tabell 4, 2009. Vad motiverar denna studie? pensionskapitalet fördelas på , vilket medför att de årliga pensionerna blir lägre. Jämfört med tidigare pensionssystem har det nuvarande systemet också den egenskapen att den enskilde individen snarare än kollektivet bär en större del av risken för att få en låg pension. Beräkningar har visat att pensionärernas nuvarande genomsnittliga inkomststandard på kommer att sjunka till (se Klevmarken och , 2008). Andelen pensionärer som kommer att leva i fattigdom riskerar enligt samma källa att öka. är det bara mellan av dem som är , som har en disponibel inkomst av medianinkomsten för hela befolkningen, och en förmögenhet som är av medianförmögenheten för hela befolkningen. kommer andelen fattiga pensionärer att ha ökat till ca 14 procent.2 Ju fler som väljer att skjuta upp pensioneringen desto fler kommer att få en bättre inkomststandard, dels därför att man får med förvärvsinkomster, och dels därför att den årliga pensionen blir högre. Även ur ett inkomstperspektiv är det således av intresse att studera vilka som fortsätter att arbeta efter . har vi vant oss vid att nya generationer fått successivt förbättrad hälsa och längre livslängd. De hälsomässiga förutsättningarna för att skjuta på pensioneringen kan därför finnas, utan att man måste försaka fritid. Då den genomsnittliga utbildningstiden förlängts, har de yngre generationerna kommit ut på arbetsmarknaden i allt högre ålder. Beroende på hur stor en höjning av pensionsåldern skulle bli kommer den kanske bara att bevara längden på den del av livet, som är förvärvsaktivt. Det är inte heller säkert att alla uppfattar en sådan förändring som en välfärdsförlust. Beroende på individens hälsostatus, typ av förvärvsarbete och preferenser kan en förlängning av förvärvsarbetet t.o.m. vara befrämjande för hälsan. Det finns därför goda skäl att studera sambandet mellan hälsa och förvärvsarbete. Syftet med denna studie kan preciseras i följande frågeställningar: 1.Hur stora är förvärvsfrekvenserna bland de äldre, och hur stora är rörelserna ut ur och in i förvärvsarbete? 2.Hur höga är förvärvsfrekvenserna bland äldre personer i i en internationell jämförelse? 2 Klevmarken (2008), Table 20; Base scenario. Vad motiverar denna studie? 3.Vilka egenskaper skiljer dem som fortsätter arbeta efter från dem som slutar arbeta tidigare? 4.Vilka förändringar i förvärvsfrekvenserna kan vi observera, dels relaterade till konjunktur och arbetsmarknadsläge, och dels till mer långsiktiga skillnader mellan födelsekohorter? Även om fokus huvudsakligen ligger på dem som förvärvsarbetar efter , vore det en onödig inskränkning att bara analysera denna grupp. Många personer lämnar arbetsmarknaden redan före 65 och den typiska pensionsåldern är . Mycket få av dem som går i pension återvänder till förvärvsarbete senare i livet. Det är därför väl så intressant att studera vilka som lämnar arbetsmarknaden respektive fortsätter att arbeta fram till 65, som att undersöka vilka som arbetar efter 65. Kan man stimulera fler personer att arbeta fram till 65, kanske fler överväger att fortsätta arbeta även efter denna ålder. En intressant aspekt av detta är om förklaringarna till att man arbetar före 65 skiljer sig från förklaringarna till att man arbetar efter 65. Beroende på sammanhang kommer därför analyserna att omfatta personer som är 50 eller alternativt . Studien baseras på flera olika typer av datamaterial som intervjudata, plandata och registerdata. Olika definitioner av vad som menas med förvärvsarbetande kommer att prövas, liksom olika analysmetoder.3 Skälen till detta är en önskan att dels belysa robustheten i resultaten, dels kunna utnyttja de fördelar som respektive datamaterial och metod ger. Det finns ganska omfattande litteratur om vad som bestämmer när man går i pension. Denna studie inleds med några korta överväganden som bygger på denna litteratur. Därefter redovisas resultaten från två studier av medelålders personers pensionsplaner. I kapitel fyra presenteras en internationell jämförelse av äldre personers förvärvsfrekvenser, samt grundläggande fakta om sysselsättning och arbetad tid i . I kapitel fem följer en statistisk analys av hur benägenheten att förvärvsarbeta beror på olika egenskaper hos individen. Den analysen kompletteras med två undersökningar av vad som bestämmer sannolikheten att fortsätta förvärvsarbeta. I dessa två undersökningar användes två olika metoder 3 Med förvärvsarbete avses i denna studie endast arbete mot ersättning på arbetsmarknaden. Hemarbete och ideellt arbete beaktas inte, inte heller svart arbete. Vad motiverar denna studie? I det sjunde och avslutande kapitlet sammanfattas och diskuteras resultaten. Det empiriska underlaget för denna studie kommer huvudsakligen från två källor, dels från intervjuundersökningen Survey of Health, Ageing and Retirement in Europe (SHARE), dels från registerdata, nämligen Longitudinell integrationsdatabas för sjukförsäkrings- och arbetsmarknadsstudier () och . SHARE innehåller data för slumpmässiga urval från den del av befolkningen som är eller äldre i ett stort antal europeiska länder. Undersökningens design är longitudinell, men än så länge finns det bara insamlade och tillgängliga data (2003 och 2006/2007). är en longitudinell populationsdatabas med registerdata från SCB. Den del av som denna studie kunnat använda har begränsats till de personer som fanns i databasen och var födda . För dessa individer fanns ett urval av LISA-variabler för åren 1990–2007. innehåller data om vårdutnyttjande och vårdproduktion. I bilaga två finns en något fylligare beskrivning av dessa datakällor. Utöver de källor som redan nämnts har data från panelundersökningen Hushållens ekonomiska levnadsförhållanden (HUS) och data från använts. 2Vad bestämmer när man går i pension? Teori och empiri. Den ekonomiska teorin för valet mellan pension och förvärvsarbete utgår från teorin för arbetsutbudet.1 En illustration av denna teori ges i figur 2.1 nedan. Figur 2.1 Budgetmängd och indifferenskurvor för optimal bestämning av fritid och nettoinkomst På den horisontella axeln avläses antalet fritidstimmar per dag, månad eller år. På den vertikala axeln avläses den nettoinkomst som kan användas för att köpa varor och tjänster. Den polygon som är konkav mot origo illustrerar den inkomst en konsument maximalt kan uppnå som en funktion av fritiden (ju större fritid desto lägre 1 Översikter av litteratur om vad som bestämmer pensionsbeslutet finns bl.a. i Hansson- Brusewitz (1992), Hurd (1992), Gustman och Juster (1996), Hakola (2003) och i m.fl. (2007). Vad bestämmer när man går i pension? Teori och empiri. inkomst), och begränsar den s.k. budgetmängden. Lutningen på polygonens segment bestäms av timlönen och inkomstskattesystemet. Med ett progressivt skattesystem blir segmentens lutning mindre ju högre inkomsten är, dvs. ju mer individen arbetar och ju mindre fritid som tas ut. I botten på budgetmängden ligger inkomster som inte är beroende av hur mycket man arbetar, som t.ex. kapitalinkomster. Individen antas ha preferenser för fritid och de varor och tjänster som kan köpas för nettoinkomsten. Dessa preferenser illustreras av de två mot origo konvexa indifferenskurvorna. De anger hur konsumenten gör avvägningen mellan fritid och inkomst (varor och tjänster). Ju längre från origo en indifferenskurva ligger desto högre nytta representerar den. Konsumenten antas maximera sin nytta inom den budgetmängd som står till buds för honom. Maximal nytta uppnås i den punkt på budgetytan där en indifferenskurva tangerar denna (T). Denna punkt bestämmer optimalt antal timmar fritid och den inkomst konsumenten får. En ökning av kapitalinkomsterna eller av andra inkomster som inte beror på hur mycket man arbetar, kommer normalt att leda till att fritiden ökar, den s.k. inkomsteffekten. En löneökning eller en skattesänkning leder också till en inkomsteffekt, men blir det dyrare att avstå från att förvärvsarbeta till förmån för mer fritid. Man måste avstå mer varor och tjänster för att vinna ytterligare en timmes fritid. Denna s.k. substitutionseffekt verkar i riktning mot mindre fritid och mer arbetstid. Vilken av inkomst- och substitutionseffekterna som dominerar beror på hur preferenserna ser ut. Om man nu förlänger perspektivet och betraktar avvägningen mellan förvärvsarbete och pension, dvs. hur man ska förvärvsarbeta respektive vara fri från förvärvsarbete, kan man använda samma typ av modell. På den horisontella axeln avsättes nu i stället antalet år utan förvärvsarbete och på den lodräta axeln nuvärdet av den förväntade framtida livsinkomsten. Om pensionen är relativt nära förestående kommer nuvärdet av den framtida livsinkomsten att approximativt överensstämma med det pensionskapital som individen (implicit) har till godo i pensionssystemet. I botten på denna nya budgetmängd ligger de tillgångar som inte påverkas av om individen förvärvsarbetar eller ej.2 Lutningen på 2 I praktiken är det svårt att särskilja tillgångar som inte påverkas av om individen förvärvsarbetar från pensionstillgångar, då en framåtblickande individ simultant tar beslut om sparandet och när förvärvsarbetet ska upphöra. Alla typer av tillgångar kan dessutom i princip omvandlas till en annuitet (årliga i förväg bestämda utbetalningar). Vad bestämmer när man går i pension? Teori och empiri. budgetmängdens segment bestäms nu inte bara av lön och inkomstskatter utan även av pensionssystemet.