sou · GXB315d2 · 2010-01-01 00:00:00 — För del handlar det till exempel om CBM/NAPTEK (/Nationella programmet för lokal och traditio- nell kunskap), NAMSA (museets samarbetsorgani- sation), Svenska Lantrasföreningar, , Arbetsgruppen för husdjursgenetiska resurser, POM (Programmet för odlad mångfald) FIBOR och . Ett nätverk med organisationer aktiva inom traditionella hantverk är under bildande. Jamtli å sin sida har tillgång till kontaktnät inom exempelvis NCK (Nordiskt och (Lifelong Learning in ). Gemensamma internatio- nella nätverk är Nordisk FRI och AEOM. Omvärldsanalys och planering av utvecklingsområden Styrgruppen ringar in fruktbara och viktiga trender : omvärldsanalys och projektförslag inom utvecklingsområden redovisas Tema/satsningar bestäms för år 1 (2010) Temat är exempelvis Hållbar utveckling Bidrag söks och experiment sätts igång, liksom eventuell forskning , lämpliga nätverk som FRI ingår i och maillista används för informationsspridning Resultat sprids på och via NCK beslutar om tema/fokus för år 2 (2011) Denna årscykel bildar en ram för hur arbetet bedrivs under försöks- tiden. FRILUFTSMUSEERNA OCH HÅLLBAR UTVECKLING Med sin unika kombination av natur och historia – vilken roll kan de spela? En infallsvinkel kan vara Hållbar livsstil och småskalig produktion där man bl.a. ingå som en del av Marrakech-processen. Andra infallsvinklar kan vara människan i landskapet med inspira- tion från bl.a. Landskapskonventionen, RAÄ. FRILUFTSMUSEERNA MED ETT SOCIALT UPPDRAG Sociala uppdrag (senildementa, handikappade, ungdomar med sociala problem, långtidsarbetslösa) Arena för diskussion om samhälls- frågor FRILUFTSMUSEERNA OCH DEN GLOBALA TURISMEN Pedagogiska metoder i mötet med ett ökat antal gäster från hela världen. Hur blir friluftsmuserna brukade året runt? FRILUFTSMUSEERNA OCH DEN BIOLOGISKA MÅNG- FALDEN INOM HUSDJURSOMRÅDET Några problem: Avsaknad av gemensam databas, restriktioner för hållande av visningsdjur, smittorisker. Möjligheter: direkta möten med husdjuren, friluftsmuseet som arena för kunskapsutbyte och undervisning, möjlighet att visa traditionellt nyttjande av biologisk domesticerad mångfald. FRILUFTSMUSEERNA OCH DEN BIOLOGISKA MÅNG- FALDEN INOM VÄXTOMRÅDET Några problem: Avsaknad av gemensam databas, : frilufts- museet som arena för kunskapsutbyte och undervisning, möjlighet att visa traditionellt nyttjande av biologisk mångfald. FRILUFTSMUSEERNAS BYGGNADER – LAGSTIFTNING OCH PRINCIPER Får man flytta ett hus, eller försvinner det kulturhistoriska värdet då? Olika förhållningssätt råder i , och . Hur ser det ut i resten av världen, och vad är egentligen det rätta? FRILUFTSMUSEERNAS KULTURMILJÖER Klassificering av friluftsmuseernas kulturhistoriska miljöer. Friluftsmuseet som kulturhistorisk miljö i sig. Handlingsburen kunskap kopplat till de kulturhistoriska miljöerna. FRILUFTSMUSEERNA SOM AKTÖR FÖR BEVARANDE OCH FORTLEVNAD AV HANDLINGSBUREN KUNSKAP T.ex. inom områden som byggnadsvård, djur- och växtliv, skråhant- verk. FRILUFTSMUSEERNA OCH BRUKARDELTAGANDE: -Volontärer, vänföreningar och ideella samarbetsparter -Referensgrupper och råd -Barn- och ungdomsföreningar HUR NÅR FRILUFTSMUSEERNA UT? Marknadsföring, interaktion med publiken, Internet hur följer de med framåt i tiden, hur ska visas För att kunna genomföra ovanstående arbete behövs en årlig för- stärkning på ca . En anställd på och en på Jamtli skulle tillsammans kosta ca . Med ett statligt, årligt anslag på skulle kunna avsättas till initierande och genomförande av utvecklings- projekt. Medlen har stora möjligheter att förmeras genom uppväxling av EU-bidrag eller ansökande av bidrag från till exempel Vetenskaps- rådet. Under Jamtlis nationella uppdrag, när det statliga anslaget väx- lades upp, lyckades man mer än fördubbla resurserna. med sin centrala placering blir den naturliga samlings- punkten för utbyte av kunskap museer emellan, ett värde som bör tas med i beräkningarna. Jamtli å sin sida bidrar med en redan upp- byggd apparat för informationsspridning i form av den maillista och den konferensverksamhet som fungerar inom NCK, där Jamtli är en av huvudmännen. och Jamtli får, inom ramen för riksorganisationen , ett särskilt uppdrag att leda utvecklingsarbetet för friluftsmuseerna i . Under en första försöksperiod anslås ett bidrag på i detta syfte. Utvecklingsprojekten ska omfatta både hårda värden, i form av till exempel kulturhistoriska byggnader, och mjuka värden, i form av pedagogik och bemötande. Resultaten ska spridas till övriga friluftsmuseer i och värl- den. Svenska friluftsmuseer ska vara världsledande och öka kulturella attraktionskraft. Synpunkter till museikoordinatorn från åtta statliga museichefer Bakom denna skrivelse står cheferna för , Postmuseum, , , Fängelse- museum, , Vin & och Museum. Hur tar vi hand om statens eget kulturarv? Stora delar vårt kulturarv förvaltas av aktörer vid sidan av central- museer, länsmuseer och kommunala museer. Det är museer med stat- liga huvudmän som ingår i en diffus grupp, ibland kallade övriga museer. Hos dem finns föremål som utgör ovärderliga vittnesbörd från främst industrialisering men även samlingar som visar strukturella samhällsuppbyggnad. transformerades från ett fattigt land med jordbruk och småskalig järnhantering som basnäringar till en av värl- dens rikaste nationer med ett välfärdssystem som möjliggjorts genom högteknologisk industri och stora infrastruktursatsningar. I få andra länder har staten haft en så dominerande roll i den processen. Vill vi kunna åskådliggöra detta för kommande generationer så måste vi bevara statens eget kulturarv och den kunskap som byggts upp kring dem. Dem vi kan kalla de statliga verksmuseerna är alla sprungna ur statliga verk och myndigheter som Posten, , , , och Polisen. Ser man till statens dominans i i samband med industrialiseringen så inser man att det är närmast omätbara värden som ligger i både den verk- samhet som har genomförts och de samlingar som har byggts upp. Flera verk och myndigheter har bedrivit egen museiverksamhet uti- från både marknadsföring, informationsbehov och samhällsansvar och samlingarna är i flera fall av yppersta världsklass i sina respek- tive slag. Vi vill, med tanke på statens historiskt sett starka ställning i vårt land, påstå att dessa samlingar är nödvändiga komplement till centralmuseernas samlingar för ett representativt nationellt och till och med internationellt kulturarv. När det gäller statens egen verk- samhet är det med några undantag verksmuseerna som sitter inne med såväl samlingarna som kunskapen. Okunskapen eller viljan till ett erkännande av verks- och myndighets- museerna är tyvärr stor bland kulturpolitiker, tjänstemän på kultur- förvaltningar och dessvärre även hos många kollegor på traditionella museer. En orsak till detta är bland annat att delar av personalen på verksmuseerna kommer inifrån verksamheten och saknar musei- professionell, akademisk utbildning. En paradox i sammanhanget är att denna inifrånkunskap, som den internrekryterade personalen har, också varit en förutsättning för såväl handhavande av komplexa sam- lingar som förmedling av ämnesspecifik kunskap. Vem kan bäst berätta om konduktörens vardag om inte en före detta konduktör? Under de senaste femton–tjugo åren har andelen museiutbildad personal ökat rejält bland de här museerna. Kombinationen av förtro- genhet med ämnet och analyserande överblick är en av de mest värde- fulla synergierna med en mixad personalsammansättning. De statliga verkens uppdrag är mål för omfat- tande förändring. Bolagisering, privatisering och samordning är ut- talade mål. lades ned sedan det ur bildade bolaget inte såg någon ekonomisk möjlighet att driva verksamheten vidare. Från ansåg man att ansva- ret för samlingarna helt måste ligga på näringslivet. Stiftelsen åtog sig ansvaret för samlingarna mot ekonomisk ersättning från . En ersättning som har upphört. Sedan det ur SJ sprung- na gjort motsvarande bedömning för driften av Järn- vägsmuseum övertog ansvaret för museiverksamheten. Det finns fler färska och ändå goda exempel. Polisstyrelsen har valt att genomföra en transformering av två museer till det moderna och nyöppnade Polismuseet i . använder flitigt Postmuseum som ett effektivt skyltfönster i . Kriminal- vårdsstyrelsen har övertagit personalansvaret för museichefen vid det ideellt startade i . Det statliga Vin & Sprit inrättade en stiftelse för museiverksamheten men uppdraget bottnar i den statliga alkoholpolitiken. För Armé- museum och Flygvapenmuseet valdes en annan lösning med myndig- heten . ger ytter- ligare en dimension åt frågan. Är det något som har engagerat svensken så är det sport och idrott. Idrotten har först blivit accepterad som en folkrörelse men genom statens mångåriga stöd till så bör även Riksidrotts- museet vara en del av det statliga kulturarvet. Några statliga myndigheter, verk, bolag och organisationer tar ett stort och engagerat ansvar för sina respektive museiverk- samheter. Emellertid förändras de statliga bolagens situation snabbt och drastiskt. Förändringar i samhället skapar nya förutsättningar som i sin tur leder till nödvändiga rationaliseringar. Försäljning, privatisering och konkurrensutsättning är inte alltid den bästa gro- grunden för långsiktigt bevarande av kulturarv. Fallet är ett varnande exempel på att även om förhållandena verkar goda så kan en svängning komma snabbt med beslut som fattas på krasst ekonomiska grunder. Signaler från staten som ägare av ett verk eller bolag är av största betydelse. Om staten kräver ekonomisk avkastning men inget ansvar för verksamhetens kulturarv så är hotbilden mycket stor för musei- verksamheten. När kulturutredningen liksom museikoordinatorn utreder samord- ningsmöjligheter av de statliga museerna under anser vi att det är av yttersta vikt att staten även ser över olika möjlig- heter att säkra de museisamlingar som finns i annan statlig verk- samhet. Vår uppfattning är att den närhet till kunskap som finns i statliga bolag, verk och myndigheter är en viktig framgångsfaktor, varför ägandeformen bör bestå så länge ägaren så önskar. Däremot anser vi det mycket önskvärt att staten centralt finner både tillvägagångssätt och medel för att stötta och stimulera berörda statliga ägare av museer och samlingar att ta sitt kulturhistoriska ansvar för förvaring, vård och förmedling av ett unikt och omistligt kulturarv. Brev från universitetsrektorerna i Universitetsmuseerna – vad vill universiteten Vid de svenska universiteten, framförallt i och , finns några av landets största kulturhistoriska och naturvetenskapliga museer och bibliotek. Det systematiska insamlandet började , och samlingarna är både betydelsefulla och omfat- tande, i några fall världsledande. Den långa insamlingshistorien och de många viktiga historiska donationerna har också gjort samlingarna ytterst mångsidiga – konst, arkeologiskt material, mineraler, mynt, herbarieväxter, levande växter i de , byggnader, musikalier, vetenskapliga instrument, skulpturer och så vidare. I universitetsmuseerna finns helt unika föremål som Augsburgska konstskåpet, guldgubbarna från Uppåkratemplet eller Pekingmänniskans tänder, men också många botaniska och zoo- logiska typexemplar och samlingar av europeiska manuskript, kartografiskt material och äldre tryck som – genom förvaringen i – skonats från krig och brand. Universitetens samlingar utgör således en stor del av såväl det nationella som det internationella arvet. Historiskt sett utgjorde samlingarna grunden för dagens veten- skapsgrenar och påskyndade och berikade universitetens utveckling och betydelse som nationella kunskapsproducenter. Universitetens månghundraåriga historia har därtill skapat unika sammanhållna stads- och byggnadsmiljöer av mycket högt nationellt värde. Vi anser att universitetens samlingar och unika kulturarv är otill- räckligt uppmärksammade i det svenska museilandskapet. Nytta – bildning, infrastruktur Närheten till, och i flera fall den direkta kopplingen till, aktuell forsk- ning och undervisning gör museerna och dess samlingar betydelsefulla i ett samhällsperspektiv. För studenterna erbjuder museerna möjlighet att berika studietiden och stärka bildningsperspektivet. För universi- teten ger museerna välkomna fönster för omvärldskontakter och tredje uppgiften. Detta sistnämnda är speciellt viktigt då universitets- museerna traditionellt varit fokuserade på forskning och undervisning medan den publika förmedlingsrollen varit nedtonad. I allt högre grad sker nu en utveckling av universitetsmuseernas traditionella funk- tioner till att omfatta också förmedling till det omgivande samhället. Universitetsmuseerna utgör således en nationell resurs vars betydelse ökar i samhället. Museerna ingår som organisatoriska enheter i universiteten. Ekono- miskt belastar museerna de reguljära statliga anslagen, och medel för såväl forskning som utbildning bidrar till verksamheten. saknas av statsmakterna öronmärkta medel för museer och kulturarv, för i finns en mindre summa för omhändertagande av arkeologiska fynd. Även framgent bör ansvaret för frågor om universitetsmuseer och universitetens kulturarv ligga på , eftersom museer och kulturarv är komponenter i universitetens utbildnings-, bildnings- och forskningsverksamhet. Det är emellertid av stort värde att genom den interna beredningen i involveras i frågorna. Universiteten har således ett väsentligt ansvar för både kulturarv och sina samlingar. Uppdraget är dock med få undantag nästan osynligt i regleringsbrev och resurstilldelning, vilket är olämpligt för en verk- samhet som i landet uppskattningsvis omsätter . Det är därför önskvärt att universitetens ansvar för kulturarv och museisamlingar tydliggörs och att resurser för denna del av verksamheten fördelas efter åtagande och behov. Museerna har under uppmärksammats allt mer inom universitetsorganisationerna i och . Ett exempel på en aktiv satsning är inrättandet av Museum Gustavianum i – beläget mitt emot i äldsta bevarande huvud- byggnad är det regionens mest besökta museum. Ett annat är upprust- ningen och förnyelsen av i – som förvandlats från en stängd vetenskapskollektion till ett spännande offentligt kunskapsrum med tio gånger fler besökare . Samarbetet ökar mellan universitetsmuseerna i landet, och museer- na samverkar i allt högre grad med regionala, nationella och interna- aktörer. Genom en aktiv markering av universitetsmuseernas existens och betydelse främjas samverkan och dialog med det om- givande samhället så att det nationella arv som av historiska skäl främst finns i och kan säkras och göras tillgängligt. synpunkter till museikoordinatorn angående Áttje, Svenskt fjäll – och samemuseum vill i följande PM redogöra för vad vi anser viktigt att museikoordinator beaktar gällande framtida förvaltning av Ájtte svenskt fjäll – och samemuseum. Ur ett samiskt- och urfolks per- spektiv har det hänt en del . Bl.a. har tillkommit som en myndighet och folkvalt organ som företräder det samiska folket i . uppgifter regleras och styrs av Sametingslagen, där det står centralt formulerat hur viktigt det är att samisk kultur främjas och utvecklas: skall verka för en levande samisk kultur och därvid ta initi- ativ till verksamheter och föreslå åtgärder som främjar denna kultur.1 En viktig förändring som skett på internationell nivå och som vill uppmärksamma Museikoordinatorn om är urfolks- deklarationen,2 antagen av . Den ger rekommendationer och anger minimistandard för hur stater ska behandla urfolk. För samers del innebär det bl.a. rätt att råda över sin kulturella utveckling och rätt att förvalta sitt kulturarv: Indigenous peoples have the right to maintain, control, protect and develop their cultural heritage, traditional knowledge and traditional cultural expressions [...] They also have the right to maintain, con- trol, protect and develop their intellectual property over such cultural heritage, traditional knowledge, and traditional cultural expressions. 11 §, 2 kap. Sametingslagen (1992 :1433). 2United Nations declaration on the Rights of Indigenous peoples adopted by the General 107th plenary meeting, . conjunction with indigenous peoples, States shall take effective meas- ures to recognize and protect the exercise of these rights. En annan viktig förändring på nordisk nivå som berör självbestämmande om samisk kultur är nordisk samekonvention som har framlagts men ännu ej antagits av de nordiska regeringarna, där omnämns också hur viktigt det är att samisk kultur och kulturarv främjas: Staternas skyldigheter i fråga om den samiska kulturen omfattar också den materiella grundvalen för kulturen på så sätt att samerna skall få nödvändiga näringsmässiga och ekonomiska förutsättningar för att kunna bevara och utveckla sin kultur3. Genom dessa konventioner och deklarationer åläggs att national- stater säkerställer urfolks och minoriteters kulturella rättigheter – där också urfolks förvaltning och självbestämmande av sitt kultur- arv och sina museer ingår. På ett samiskt museum blir kunskap och kunskapsöverföring av föremål, kulturminnen och kulturlandskap i samiska bosättningsområden väldigt betydelsefullt. Det handlar om kontinuitet, men också om utveckling och förnyelse av samisk kultur och samiskt samhälle. Det samiska kulturarvet påverkar med andra ord vår framtid. Det samiska museet , är därför en viktig förvalta det samiska kulturarvet till kommande generationer, och är även delaktig i utvecklingen av det moderna samiska samhället. Därför är det naturligt att – som företrädare för det samiska folket i – är delaktig i förvaltningen av Ájtte. framtida roll i Ájtte svenskt fjäll- och samemuseum har tagit del av ansvarsmuseiöversynen om Ájtte svenskt fjäll- och samemuseum som gjorde på uppdrag av och som överlämnades till regeringen i 2006.4 I linje med utredning anser att det är naturligt att Ájtte omvandlas till ett samiskt ansvarsmuseum i och ges status som nationellt statligt museum. anser det viktigt också ur en demokratisk synvinkel att Ájtte blir samiskt ansvars- och huvudmuseum för samisk kultur i eftersom det är beläget i det samiska kärnområdet där stora delar av 3Nordiska samekonventionen, artikel 33. Grundval för kulturen. 4Rapport om ansvarsmuseiöversyn som omfattar Áttje svenskt fjäll- och samemuseum, , 2006. den samiska befolkningen bor – därför är det viktigt att samer får tillgång till sitt kulturarv. Ájtte bör bli huvudmuseum för samisk kultur för att de besitter spetskompetens inom samisk dokumenta- tion, bevaring, forskning och förmedling som ingen annan institu- tion i har . delar inte Statens kulturråds uppfattning att Ájttes regionala karaktär bör stärkas och knytas närmare i . Istället anser att Ájtte, i egenskap av det enda samiska museet i – bör ges en nationell status. Ájttes verksamhet är inte i första hand lokal och regional – utan nationell det täcker hela det samiska området i och de arbetar dessutom gränsöverskridande i mot hela det samiska sam- hället. önskar en tydligare koppling mellan och Ájtte genom insyn och ansvar över Ájttes verksamhet. vill därför utse ordförande och två representanter i efter samråd med övriga för att fullt ut ta ansvar för verksamhet och uppföljning. har genom sitt kulturanslag mellan åren 2006–2007 finansierat de flesta av de projekt som Ájtte driver. Bl.a. de båda Interegprojekten och Recalling Ancestral Voices – Repatriation of Sámi cultural heritage vidare Kulturspår i Muonio – ett etno-arkeologiskt projekt i en skogs- sameby Inventering av samiska organisationers arkiv och Kul- turell kartläggning av traditionell kunskap i Laponia. har valt att stödja de här projekten dels för att de besitter hög kva- litet men också för att de är mycket betydelsefulla för det samiska samhället genom att de stärker den samiska kulturen och identite- ten– inte bara på lokal och regional nivå utan även nationellt och i Sápmi. Brev från landstingsrådet i är en av Stiftelsen fjäll och same- museums grundare. verksamhetsstöd går till museet inom ramen för Division kultur och utbildning. Frågan om)var huvudansvaret för det samiska kulturarvet ska ligga, har förts alltsedan Ájtte startade sin verksamhet och flera framställningar om en ändring av dagens förhållande har gjorts, både till och till . Inget resultat har dock nåtts, utan huvudmuseum för samisk kultur är fortfarande i , som inte ägnar sig åt det uppdraget i nämnvärd omfattning. Diskussioner har också förts om överflyttning av de samiska före- mål, som ingår i samlingar, bl.a. de samiska trum- morna, men enbart tillfälliga lån och depositioner har blivit möjliga. har ansvar för kulturinfrastrukturen i länet och i den ingår i hög grad de territoriella minoriteternas kulturarv. Att detta inte tas om hand på ett effektivt och bra sätt, är till förfång för hela Sápmi och därmed också för den regionala musei-verksamheten. anser, att Ájtte fjäll och samemuseum i bör få status som huvudmuseum för samiskt kulturarv och samisk kultur och att samiska samlingar flyttas över till Ájtte, där både anpassade lokaler och kompetens för föremålens hantering finns. Genom depositioner till utställ- ningar och verksamhet ska givetvis den samiska ku1turen synas också fortsatt i huvudstaden som en väsentlig del av hela rikets historia och kulturarv. Ett huvudmuseum för samisk kultur skulle ha stor betydelse för och samverkan med övriga museer i länet skulle kunna öka i omfattning. Det skulle också ha en positiv påverkan på de insatser för samisk identitet, som ökar framför allt hos ungdomarna. I den kommande kulturutredningen är decentralisering ett av nyckel- orden. Låt den omfatta också denna fråga, som diskuterats sedan Hazelius dagar och lägg huvudansvaret för samiskt kulturarv där det hör hemma – i och hos Ájtte fjäll och samemuseum. Frågan om de statliga centralmuseernas hyror har utretts och debat- terats det . Diskussionerna har bl.a. handlat om relationen mellan de centralmuseer som är myndigheter och , utformningen av de hyresmodeller som tillämpats samt hur den modell som används vid omräkningen av myndighet- ernas anslag i syfte att bibehålla deras köpkraft fungerar för central- museerna. Nedan följer en genomgång av hanteringen av hyresfrågan och dess olika aspekter. Analysen omfattar de centralmuseer som är myndigheter.1 Utredningens bedömningar återfinns i betänkandets avsnitt 3.2. Nytt budgetsystem för ökat ansvar och effektivisering anvisades de statliga myndigheterna, däribland de centralmuseer som är myndigheter, lokaler vars pla- cering och omfattning beslutades av och dess föregångare. De anslag som myndigheterna anvisades skulle således inte bekosta deras lokaler utan enbart täcka kostnaderna för perso- nal och övrig verksamhet. Ett nytt statligt budgetsystem infördes vilket innebar att myndigheterna fick ett ramanslag som skulle täcka kostnaderna för såväl lokaler och löner som övrig verksamhet. Som ett resultat av reformen fick respektive myndighetsledning ett övergripande ansvar för hela myndighetens verksamhet inklusive ansvaret för lokalanskaffningen och dess kostnader. Ett syfte med det nya budgetsystemet var att de statliga myn- digheterna själva skulle få möjlighet att styra sin lokalanvändning 1 Dessa centralmuseer får sin finansiering från statsbudgetens utgiftsområde 17, anslag 8:1. och därigenom kunna påverka i vilken omfattning resurser lades på hyra i förhållande till annan verksamhet. På detta sätt ville riksdag och regering förmå myndigheterna att ompröva sin lokalanvändning genom att skapa incitament för effektiviseringar som skulle komma såväl de enskilda myndigheternas verksamhet som staten som helhet till nytta.2 Centralmuseer hyr lokaler av Flera centralmuseer är ändamålsbyggnader () ansvarar för förvaltningen av viss fast statlig egendom som hör till det nationella kulturarvet.3 Bland de kulturfastigheter som fastighetsverket förvaltar återfinns bl.a. huvudbyggnaderna för de statliga centralmuseerna som bedrivs i myndighetsform. Detta innebär i praktiken att dessa museer hyr lokaler av