sou · GXB390d2 · 2010-01-01 00:00:00 — a)Lämpliga kvalifikationer från en och relevant erfarenhet till sjöss som certifierat fartygsbefäl med behörighet enligt STCW II/2 eller III/2; utan begränsningar av operationsområde, maskineffekt eller tonnage. b)En av den behöriga myndigheten erkänd civilingenjörsexamen på skeppsbyggnadslinje, maskinteknisk ingenjörsex amen eller ingenjörsexamen på det området och arbetserfarenhet från det området. c)En relevant universitetsexamen eller motsvarande, och lämplig utbildning och kompetens som fartygsinspektörer. varit flaggstatsinspektör och antingen ha utfört besiktningar och certifieringar enligt konventionerna, eller medverkat i övervakningen av verksamheten för de erkända organisationer som fått sig tilldelade uppgifter föreskrivna i lag, eller skaffat sig en likvärdig behörighetsnivå genom att ha genomgått utbildning på fältet genom delta gande i hamnstatskontrollinspektioner under ledning av erfarna hamnstatskontrolltjänstemän. 4.De inspektörer som avses i punkt 2 a måste ha skaffat sig sjöfartserfarenhet under , inbegripet perioder då de varit till sjöss som däcksbefäl eller maskinbefäl eller som flaggstatsinspektör eller biträdande inspektör för hamn statskontroll. I sådana erfarenheter ska ingå en period om till sjöss som däcksbefäl eller maskinbefäl. 5.En inspektör måste kunna meddela sig muntligen och skriftligen med sjöfarare på det språk som är vanligast till sjöss. 6.Inspektörer som inte uppfyller dessa krav ska ändå godtas om de är anställda hos den behöriga myndigheten i en medlemsstat som utför hamnstatskontroll när detta direktiv antas. 7.Inspektörer som utför en inspektion i en medlemsstat enligt artikel 15.1 och 15.2 ska ha lämpliga kvalifikationer med bl.a. tillräcklig teoretisk och praktisk erfarenhet av sjöfartsskydd. Detta ska normalt omfatta a)en god kännedom om sjöfartsskydd och hur skyddet ska tillämpas i fråga om den verksamhet som ska undersökas, b)en god praktisk kännedom om metoder och teknik för sjöfartsskydd, c)kännedom om vilka principer, förfaranden och tekniker som används för inspektion, d)en praktisk kännedom om den verksamhet som ska undersökas. Europeiska unionens officiella tidning L 131/93 INSPEKTIONSDATABASENS FUNKTIONER (enligt artikel 24.1) 1.Inspektionsdatabasen ska ha åtminstone följande funktioner: Innehålla inspektionsuppgifter från medlemsstaterna och alla stater som har undertecknat . Lämna uppgifter om fartygs riskprofil och vilka fartyg som ska inspekteras. Beräkna varje medlemsstats inspektionsplikt. Framställa den vita listan liksom den grå och den svarta listan över flaggstater i enlighet med artikel 16.1. Ta fram uppgifter om företagens prestationsnivå. Fastställa vilka delar av riskområdena som ska kontrolleras vid varje inspektion. 2.Inspektionsdatabasen ska kunna anpassas till framtida utvecklingar och samverka med gemenskapens andra sjösäker hetsdatabaser, däribland SafeSeaNet, som ska lämna uppgifter om fartygens faktiska besök i och vid medlemsstaternas hamnar och, i erforderliga fall, till berörda nationella informationssystem. 3.En djup hyperlänk ska införas från inspektionsdatabasen till informationssystemet Equasis. Medlemsstaterna ska upp muntra att inspektörerna utnyttjar de offentliga och privata databaser som rör fartygsinspektioner och som finns tillgängliga genom Equasis. L 131/94 Europeiska unionens officiella tidning OFFENTLIGGÖRANDE AV INFORMATION OM INSPEKTIONER, KVARHÅLLANDEN OCH TILLTRÄDESFÖRBUD I HAMNAR OCH ANKARPLATSER I MEDLEMSSTATERNA (enligt artikel 26) 1.Den information som offentliggörs enligt artikel 26 ska omfatta följande: a)Fartygets namn. b)IMO-identifieringsnummer. c)Typ av fartyg. d)Bruttodräktighet. e)Konstruktionsår, angivet i fartygets säkerhetscertifikat. f)Fartygets ägare eller företag: namn och adress. g)För fartyg som transporterar flytande eller fasta laster i bulk: namn och adress till den befraktare som är ansvarig för valet av fartyg samt typ av befraktning. h)Flaggstat. i)Klasscertifikat och föreskrivna certifikat utfärdade enligt relevanta konventioner, utfärdande myndighet eller orga nisation, utfärdandedag och sista giltighetsdag. j)Hamn och dag för den senaste årliga eller mellanliggande besiktningen för de certifikat som avses i led i och namnet på den myndighet eller organisation som utförde besiktningen. k)Dag, land och hamn för kvarhållandet. 2.I fråga om kvarhållna fartyg ska den information som offentliggörs enligt artikel 26 även inbegripa följande: a)Antal kvarhållanden . b)Dag då kvarhållandet hävdes. c)Kvarhållandets varaktighet, . d)En klar och tydlig motivering för kvarhållandet. e)Uppgift om huruvida den erkända organisation som utförde besiktningen har ett ansvar för de brister som ensamma eller tillsammans med andra brister ledde till kvarhållandet. f)Om fartyget har tillåtits fortsätta till närmaste lämpliga reparationsvarv: en beskrivning av vidtagna åtgärder. g)Om fartyget har vägrats tillträde till någon hamn eller ankarplats i gemenskapen: en klar och tydlig motivering för förbudet. Europeiska unionens officiella tidning L 131/95 UPPGIFTER FÖR ÖVERVAKNING AV GENOMFÖRANDET (enligt artikel 29) 1.Medlemsstaterna ska till kommissionen lämna följande uppgifter om det föregående året: 1.1Antalet inspektörer som för medlemsstatens räkning arbetar med hamnstatskontroll. Nedanstående tabell ska användas när uppgifterna lämnas till kommissionen (1) (2). Omräkning av B till Hamn X eller område X Hamn Y eller område Y 1.2Totala antalet individuella fartyg som anlöpt medlemsstatens hamnar. Siffran ska utgöras av antalet fartyg som omfattas av detta direktiv och som har anlöpt medlemsstatens hamnar; varje fartyg ska endast räknas en gång. 2.Medlemsstaterna ska göra följande: a) Var sjätte månad ge kommissionen en lista över individuella fartyg som har anlöpt medlemsstatens hamnar eller har anmält till en hamnmyndighet eller ett organ att fartyget har anlänt till en ankarplats, med undantag för regelbunden passagerarfärje och lastfärjetrafik, med uppgift, för varje fartygsrörelse, om fartygens IMO identifi eringsnummer och ankomstdag, och hamn. Listan ska lämnas i ett kalkylprogram som kan hämta och behandla uppgifterna. Listan ska lämnas senast efter utgången av den period som uppgifterna gäller. b) Ge kommissionen en lista över regelbunden passagerarfärje- och lastfärjetrafik enligt a senast efter genomförandet av detta direktiv, och därefter varje gång som ändringar görs beträffande färjetrafiken. Listan ska innehålla fartygets IMO identifieringsnummer, namn och rutt. Listan ska lämnas i ett kalkylprogram som kan hämta och behandla uppgifterna. (1) Om de inspektioner som en inspektör gör inom ramen för hamnstatskontroll bara utgör en del av inspektörens arbete, ska det sammanlagda antalet inspektörer räknas om till heltidsekvivalenter. Om en inspektör arbetar i mer än en hamn eller mer än ett geografiskt område, ska deltidsekvivalenten räknas för varje hamn. (2) Uppgifterna ska lämnas både för medlemsstaten som helhet och för var och en av medlemsstatens hamnar. I denna bilaga avses med hamn en enskild hamn eller det geografiska område med eventuellt flera enskilda hamnar som en inspektör eller en grupp av inspektörer har hand om. L 131/96 Europeiska unionens officiella tidning Upphävt direktiv och dess ändringar (enligt artikel 37) Rådets direktiv /21/EG (EGT L 157, , s. 1) Rådets direktiv /25/EG (EGT L 133, , s. 19) Kommissionens direktiv /42/EG (EGT L 184, 27.6.1998, s. 40) Kommissionens direktiv /97/EG (EGT L 331, 23.12.1999, s. 67) och rådets direktiv /106/EG (EGT L 19, 22.1.2002, s. 17) och rådets direktiv /84/EG (EGT L 324, 29.11.2002, s. 53) Tidsfrister för införlivande i nationell rätt (enligt artikel 37) Direktiv /21/EG Direktiv /25/EG Direktiv /42/EG Direktiv /97/EG Direktiv /106/EG Direktiv /84/EG Europeiska unionens officiella tidning L 131/97 (enligt artikel 37) Rådets direktiv /21/EG Artikel 1 första strecksatsen Artikel 1 andra strecksatsen L 131/98 Europeiska unionens officiella tidning Rådets direktiv /21/EG Artikel 3.1 första stycket Artikel 3.1 första stycket Artikel 3.1 andra stycket Artikel 3.1 tredje stycket Artikel 3.1 tredje stycket Artikel 3.1 fjärde stycket Artikel 3.1 femte stycket Artikel 3.1 sjätte stycket Artikel 3.2–3.4 Artikel 3.2–3.4 Europeiska unionens officiella tidning L 131/99 Rådets direktiv /21/EG Artikel 9.1 och 9.2 Artikel 19.1 och 19.2 Artikel 9.3 första meningen Artikel 9.3 meningarna 24 Artikel 19.9 och 19.10 Artikel 10.1–10.3 Artikel 20.1–20.3 Artikel 21.3 första stycket Artikel 11.3 första stycket Artikel 11.3 andra stycket Artikel 21.3 andra stycket Artikel 11.4–11.6 Artikel 21.4–21.6 Artikel 12.1–12.3 Artikel 22.1–22.3 Artikel 22.5–22.7 Artikel 13.–13.2 Artikel 23.1 och 23.2 Artikel 23.–23.5 Artikel 16.1 och 16.2 Artikel 28.1 och 28.2 L 131/100 Europeiska unionens officiella tidning Rådets direktiv /21/EG Europeiska unionens officiella tidning L 131/101 OCH RÅDETS DIREKTIV 2009/17/EG av om ändring av direktiv /59/EG om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), mot bakgrund av det gemensamma utkast som godkändes av förlik ningskommittén , och av följande skäl: (1)Genom antagandet av och rådets di rektiv 2002/59/EG (4), förstärkte Europeiska unionen sin kapacitet för att förebygga situationer som kan innebära hot mot säkerheten för människoliv till sjöss och mot skyddet av havsmiljön. (2)Eftersom detta direktiv gäller ändring av direktiv /59/EG, kommer de flesta skyldigheterna i detta inte att vara tillämpliga i medlemsstater som saknar havs stränder och havshamnar. De enda skyldigheter som kommer att gälla för , , , Luxem burg eller är följaktligen de skyldigheter som gäller fartyg som för dessa medlemsstaters flagg, utan att det påverkar medlemsstaternas skyldighet att samarbeta (1) EUT C 318, 23.12.2006, s. 195. (2) EUT C 229, 22.9.2006, s. 38. (3) yttrande av (EUT C 74 E, 20.3.2008, s. 533), rådets gemensamma ståndpunkt av (EUT C 184 E, 22.7.2008, s. 1) och ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT), rådets beslut av och lagstiftningsresolution av (ännu ej offentliggjord i EUT). (4) EGT L 208, , s. 10. för att säkerställa kopplingen mellan trafikstyrning för sjöfarten och trafikstyrning för andra trafiksätt, särskilt flodinformationstjänster. (3)Enligt detta direktiv bör medlemsstater som är kuststater kunna utbyta den information som de får i samband med övervakningen av sjötrafiken i sina behörighetsområden. Gemenskapens system för informationsutbyte, SafeSea Net, som har utvecklats av kommissionen med medlems staternas samtycke, omfattar dels ett nät för datautbyte, dels en standardisering av de viktigaste uppgifterna om fartygen och deras last (förhandsanmälan och rapporter ing). Genom systemet kan man på detta sätt ta fram exakta och aktuella uppgifter från källan om fartyg i europeiska vatten, deras förflyttning, farlig eller förore nande last samt händelser till havs och skicka dem till samtliga myndigheter. (4)För att garantera att den insamlade informationen ska kunna användas på bästa sätt är det därför väsentligt att den infrastruktur som krävs för att samla in och utväxla uppgifter enligt detta direktiv och som medlems staternas myndigheter har byggt upp integreras i SafeSea Net. (5)Av de uppgifter som anmäls och utbyts i enlighet med direktiv /59/EG är de som beskriver farligt eller förorenande gods som transporteras till sjöss särskilt vik tiga. Med hänsyn till detta och med tanke på de olyckor till havs som har inträffat, bör kustmyndighe terna lättare få tillgång till uppgifter om vilken sorts kol väten som transporteras till sjöss, vilket är av avgörande betydelse för att kunna välja den lämpligaste tekniken för att bekämpa skador, och de bör i akuta lägen kunna ta direkt kontakt med de operatörer som har de bästa kun skaperna om de transporterade produkterna. (6)De automatiska identifieringssystem (– ) som avses i internationella konven tionen av om säkerheten för människoliv till sjöss gör det möjligt att förbättra möj ligheterna att övervaka dessa fartyg, men gör dem fram för allt också säkrare i närsituationer. ingår följaktli gen i bestämmelserna i direktiv /59/EG. Med beak tande av de många sammanstötningar med fiskefartyg som uppenbarligen inte har uppmärksammats av han delsfartyg, eller som inte har uppmärksammat handels fartyg i närheten, är det i hög grad önskvärt att den bestämmelsen utsträcks till fiskefartyg med en total längd L 131/102 Europeiska unionens officiella tidning Ekonomiskt stöd kan tillhanda hållas inom ramen för Europeiska fiskerifonden för att installera säkerhetsutrustning, till exempel , ombord på fiskefartyg. Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) har medgivit att det kunde bli till skada för far tygens och hamnanläggningarnas säkerhet om AIS-upp gifter, vilka översänts från fartyg, skulle läggas ut för kommersiella ändamål på Internet eller någon annanstans samt har uppmanat sina medlemsstaters regeringar att i enlighet med de möjligheter som den nationella lagstift ningen erbjuder hindra dem som gör AIS-uppgifter till gängliga för utomstående så att de kan offentliggöras på Internet eller någon annanstans från detta. Dessutom bör sekretessen för de uppgifter som överlämnas till med lemsstaterna enligt detta direktiv säkerställas och med lemsstaterna bör använda dessa uppgifter i överensstäm melse med detta direktiv. (7)Skyldigheten att installera bör även anses innebära att hålls i drift utom i de fall det i internationella regler eller normer föreskrivs om skydd av navigationsuppgifter. (8)En medlemsstat som begär det bör ha rätt att erhålla uppgifter av en annan medlemsstat om ett fartyg eller det farliga eller förorenande godset ombord på fartyget. Dessa uppgifter bör vara tillgängliga genom SafeSeaNet och bör endast begäras med hänvisning till sjösäkerheten eller skydd av havsmiljön. Det är därför av avgörande betydelse att kommissionen undersöker eventuella pro blem med nät- och informationssäkerheten. (9)Enligt direktiv /59/EG ska medlemsstaterna vidta särskilda åtgärder för fartyg som utgör en potentiell risk på grund av sitt uppträdande eller sitt skick. Till förteckningen över sådana fartyg vore det därför önskvärt att lägga fartyg som inte kan uppvisa tillfredsställande försäkringsskydd eller finansiella säkerheter liksom de som av lotsar eller hamnmyndigheter har rapporterats uppvisa uppenbara avvikelser som kan äventyra sjösäker heten eller utgöra en miljörisk. (10)I enlighet med direktiv /59/EG, tycks det vara nöd vändigt, när det gäller risker som uppstår till följd av ytterst ogynnsamma väderförhållanden, att ta hänsyn till den potentiella fara för sjöfarten som isbildning inne bär. Om medlemsstatens behöriga myndighet, på grund val av prognoser om is från en behörig meteorologisk informationstjänst, bedömer att förhållandena utgör en allvarlig risk för säkerheten för människoliv eller innebär allvarliga föroreningsrisker, bör myndigheten meddela be fälhavarna på de fartyg som befinner sig i deras behörig hetsområden eller avser att anlöpa eller lämna hamnar i området i fråga. Den berörda myndigheten bör kunna vidta alla lämpliga åtgärder för att garantera säkerheten för människoliv till sjöss och skydda miljön. Medlems staterna bör även kunna undersöka huruvida de hand lingar som krävs ombord visar att fartyget uppfyller de krav på kapacitet och maskinstyrka som är nödvändiga för isläget i området i fråga. (11)I direktiv /59/EG föreskrivs att medlemsstaterna ska utarbeta planer för att, om situationen så kräver, ta emot fartyg i nöd i sina hamnar eller på annan skyddad plats på bästa möjliga sätt för att begränsa följderna av olyckor till sjöss. Med beaktande av Guidelines on places of re fuge for ships in need of assistance, som utgör en bilaga till Internationella sjöfartsorganisationernas resolution A.949(23) av (nedan kallad IMO:s resolution A.949(23)) vilka antogs efter direktiv /59/EG och avser fartyg i behov av assistans, sna rare än för fartyg i nöd, bör dock det direktivet ändras på motsvarande sätt. Detta direktiv påverkar inte tillämpliga bestämmelser om räddningsoperationer, exempelvis de som fastställts i Internationella sjöräddningskonvention om räddningsoperationer, när säkerheten för människoliv berörs. (12)I syfte att reglera situationen för fartyg i behov av assi stans enligt IMO:s resolution A.949(23) bör en eller flera behöriga myndigheter utses att fatta beslut i syfte att minimera riskerna för den säkerheten, skydd för människoliv och miljön. (13)Det är nödvändigt att på grundval av IMO:s resolution A.949(23) och med hänsyn till det arbete som utförts gemensamt av kommissionen, Europeiska sjösäkerhetsby rån (nedan kallad byrån) och medlemsstaterna, fastställa det grundläggande innehållet i planerna för mottagande av fartyg som behöver assistans för att säkerställa att genomförandet av denna åtgärd blir harmoniserat och verkningsfullt, och omfattningen av medlemsstaternas skyldigheter tydliggörs. (14)IMO:s resolution A.949(23) ska utgöra grunden för pla ner som medlemsstaterna utarbetar för att verkningsfullt möta de hot som fartyg i behov av assistans innebär. Medlemsstaterna får dock när de bedömer de risker som är förknippade med sådana hot med hänsyn till sina särskilda förhållanden beakta andra faktorer, till ex empel användningen av havsvatten för framställning av dricksvatten och för elproduktion. Europeiska unionens officiella tidning L 131/103 (15)Sjöfolk har erkänts utgöra en särskild kategori arbetsta gare och med tanke på att linjefarten är världsomfattande och de olika jurisdiktioner som de kan komma i kontakt med behöver de särskilt skydd, särskilt när det gäller kontakter med offentliga myndigheter. För att säkerställa ökad sjösäkerhet bör sjöfolk kunna förvänta sig rättvis behandling vid en sjöolycka. Deras mänskliga rättigheter och värdighet bör respekteras och alla säker hetsutredningar bör genomföras rättvist och skyndsamt. Medlemsstaterna bör därför i enlighet med nationell lag stiftning ytterligare beakta relevanta bestämmelser i riktlinjer för rättvis behandling av sjöfolk i fall av sjöolycka (Guidelines on the fair treatment of seafarers in the event of a accident). (16)När ett fartyg behöver assistans kan det vara nödvändigt att fatta beslut om att ta emot fartyget på en skyddad plats. Detta är framför allt viktigt under omständigheter som kan leda till skeppsbrott eller innebära risker för miljön eller sjöfarten. I dessa fall är det viktigt att kunna hänvisa till en myndighet i en medlemsstat, beroende på medlemsstatens interna struktur, som har nödvändig ex pertis och behörighet att fatta oberoende beslut när det gäller mottagande av fartyg på skyddade platser. Det är även viktigt att beslutet fattas efter en preliminär läges bedömning på grundval av informationen i den berörda planen om mottagande av fartyg på skyddade platser. Det är önskvärt att denna behöriga myndighet är ett perma nent organ. (17)Planer för mottagande av fartyg i behov av assistans bör innehålla en exakt beskrivning av beslutsgången vid larm och agerande i dessa situationer. De berörda myndighe terna och deras befogenheter bör vara tydligt beskrivna, liksom medlen för kommunikation mellan de berörda parterna. Tillämpliga förfaranden bör säkerställa att lämp liga beslut kan fattas snabbt på grundval av särskild sak kunskap inom sjöfarten och adekvat information som den behöriga myndigheten har tillgång till. (18)Hamnar som tar emot fartyg bör kunna räkna med snabb ersättning för kostnader och eventuella skador i samband med verksamheten. Det är därför viktigt att relevanta internationella konventioner tillämpas. Med lemsstaterna bör anstränga sig för att inrätta en rättslig ram enligt vilken de kan, under särskilda omständigheter och i enlighet med gemenskapsrätten ersätta kostnader och ekonomiska förluster som en hamn eller annan en het vållats genom att den tagit emot ett fartyg. Vidare bör kommissionen undersöka befintliga mekanismer i med lemsstaterna för ersättning av potentiella ekonomiska för luster som en hamn eller annan enhet vållats och den bör på grundval av denna undersökning presentera och utvärdera olika politiska alternativ. (19)Medlemsstaterna bör vid utarbetandet av planerna samla in information om möjliga skyddade platser längs kusten så att den behöriga myndigheten, vid en olycka eller ett tillbud till sjöss, enkelt och snabbt kan fastställa vilket område som är mest lämpat att ta emot fartyget i behov av assistans. I informationen bör ingå en beskrivning av vissa särdrag hos platserna och om utrustning och an läggningar som finns tillgängliga för att underlätta mot tagande av fartyg i behov av assistans eller ta itu med följderna av en olycka eller förorening. (20)Det är viktigt att förteckningen över behöriga myndig heter med ansvar att fatta beslut om att ta emot fartyg på en skyddad plats och förteckningen över myndigheter med ansvar att ta emot och hantera larm offentliggörs på lämpligt sätt. Det kan även vara lämpligt att relevant information finns tillgänglig för dem som deltar i sjö räddningsinsatser, inklusive räddnings- och bogseringsfö retag och myndigheterna i de grannmedlemsstater som kan komma att påverkas av en nödsituation till sjöss. (21)Att ett fartyg inte har finansiella säkerheter fritar inte en medlemsstat från plikten att genomföra en preliminär bedömning och besluta i fråga om mottagande på en skyddad plats. De behöriga myndigheterna får undersöka huruvida fartyget har försäkringsskydd eller annan form av verkningsfull finansiell säkerhet som kostnader och skador i samband med att fartyget tas emot på en skyd dad plats, men dessa förfrågningar får dock inte leda till att räddningsoperationen fördröjs. (22)Det särskilda syftet med bestämmelserna om sjötrafik övervakning och sjötrafikreglerande åtgärder är att göra det möjligt för medlemsstaterna att få tillförlitlig infor mation om de fartyg som uppehåller sig i vatten under deras jurisdiktion och på så sätt göra det möjligt för dem att mer effektivt förebygga eventuella risker om det är nödvändigt. Informationsutbyte om de insamlade uppgif terna förbättrar kvaliteten på dessa uppgifter och under lättar behandlingen. (23)I enlighet med direktiv /59/EG har medlemsstaterna och kommissionen väsentligt förbättrat harmoniseringen av det elektroniska informationsutbytet, särskilt när det gäller transport av farligt eller förorenande gods. SafeSea Net som började utvecklas , bör nu bli referensnät verk på gemenskapsnivå. SafeSeaNet bör syfta till att minska administrativa bördor och kostnader för industrin och medlemsstaterna. Det bör också syfta till att i före kommande fall underlätta ett enhetligt genomförande av internationella rapporterings- och anmärkningsregler. L 131/104 Europeiska unionens officiella tidning (24)Framstegen när det gäller ny teknik, särskilt när det gäller rymdtillämpningar, till exempel övervakning av fartyg genom fyrar, bildsystem eller System (GNSS) gör att det nu är möjligt att övervaka sjötrafiken längre ut till havs och därigenom få bättre täckning av europeiska farvatten, bland annat genom Long Range Identification and Tracking systems (LRIT). För att dessa hjälpmedel ska bli en integrerad del av övervaknings- och informationssystemet för sjötrafik som inrättades genom direktiv /59/EG måste arbetet ske inom ramen för ett fullt utbyggt samarbete inom gemenskapen.