sou · GYB330 · 2010-05-04 00:00:00 — Direktivets krav på att konsumenten ska ha information om sin gasförbrukning till- räckligt ofta ska tolkas som att konsumenten ska få informationen en gång per månad.6 Om avläsningsintervallen kortas kan det finnas behov av att se till att konsumenten ges en kontinu- erlig tillgång till sina förbrukningsuppgifter för att åstadkomma de energieffektiviseringseffekter som en sådan reform syftar till. Konsumenternas tillgång till uppgifterna torde kunna hanteras med hjälp av Internet för de flesta kunder. Det kan dock medföra en investeringskostnad för nätföretagen. 8.13.9Punkten 1 j) – Slutavräkning Punkten j) föreskriver att slutavräkning vid byte av gasleverantör ska ha genomförts efter det att byte skett. För den svenska naturgasmarknaden måste avläsning ske vid leve- rantörsbyten. Mot bakgrund härav torde slutavräkning inte vara något problem att åstadkomma. Gränsen för slut- avräkning bör dock regleras i samband med över- synen av tiden för byte av gasleverantör . 8.13.10 Punkten 2 – Smarta mätare I punkten två som är ny, stadgas att medlemsstaterna ska se till att system med smarta mätare som hjälper konsumenterna att aktivt medverka på gasmarknaden genomförs. Genomförandet av dessa mätsystem kan göras till föremål för en ekonomisk bedömning av de kostnader och den nytta de smarta mätarna för med sig för såväl 6 Samma källa. Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas marknaden som för konsumenten. En sådan bedömning ska vara gjord . I bedömningen kan det också utredas vilka smarta mätare som är ekonomiskt rimliga och kost- nadseffektiva. Slutligen ska en bedömning ske av vilken tidsfrist som är rimlig för mätarnas distribution. Med utgångspunkt i denna bedömning ska medlemsstaterna, eller ett behörigt organ som de utser, ta fram en tidsplan med ett mål för genomförandet av system med smarta mätare. Vidare ska medlemsstaterna, eller en behörig myndighet som de utser, se till att de mätarsystem som ska tas i bruk på deras territo- rier är driftskompatibla samt ta vederbörlig hänsyn till lämpliga standarder och bästa praxis samt vikten av att det utvecklas en gemensam marknad för naturgas. Det pågår arbete inom EU för att enas om en gemensam definition av smarta mätare. ERGEG publicerade en Status Review7 i vilken det konstateras att det saknas en gemensam definition av smarta mätare inom EU och även i många av medlemsländerna, däribland . Mot bakgrund av att det saknas en definition av vad smarta mätare innebär är det dock inte möjligt för utredningen att ange hur stor andel av de befintliga mätarna som kan anses som smarta mätare i direktivets mening. Kravet i punkten 2 är för när- varande inte föremål för lagstiftning utan det avses ske först efter en eventuell ekonomisk bedömning och då det finns en gemensam definition av smarta mätare. Regeringen bör därför ge Energimark- nadsinspektionen i uppdrag att genomföra en sådan studie när de standardkrav som kommer att läggas fast inom EU är klara. Ener- gimarknadsinspektionen kan därefter återkomma med förslag till regeringen i frågan. 7 on Regulatory Aspects of Smart Metering (Electricity and Gas) as of 2009. 9Överväganden och förslag – gasmarknadsdirektivet 9.1.1Avtal mellan konsumenten och naturgasleverantören Förslag: Bestämmelser om konsumentens rätt till avtal med sin naturgasleverantör och vad ett sådant avtal ska innehålla förs in i naturgaslagen. Ett avtal ska innehålla grundläggande information om naturgashandlarens namn och adress och telefonnummer, de tjänster som avtalet rör och datum när avtalet ingåtts. Dessutom ska det framgå hur naturgasföretaget informerar om aktuella priser, avtalets löptid och hur avtalet kan förlängas eller sägas upp. Principen för hur kostnaden för att avbryta avtalet ska beräknas ska också framgå av avtalet. Vidare ska villkoren för ersättning och återbetalning om faktureringen varit försenad eller preliminär i större utsträckning än tillåtet framgå av avtalet. Av avtalet ska också framgå hur konsumenten kan inleda det tvistlösningsförfarande som ska finnas tillgängligt. Information om avtalets innehåll ska lämnas senast då avtalet ingås. Information om konsumentens rättigheter ska också finnas tydligt angiven på naturgasföretagens webbplatser. En bestämmelse förs också in i naturgaslagen som förbjuder diskriminerande avtalsvillkor beroende av valt betalningssätt samt regler om förskottsbetalning. Bestämmelserna i bilaga I, punkten 1 a) av direktiv /73/EG är inte reglerade i . och Konsument- verket har dock utarbetat allmänna avtalsvillkor där direktivets bestämmelser i stort finns upptagna. Bestämmelserna tillämpas således av många aktörer . Det finns dock ingen lagstadgad Överväganden och förslag – gasmarknadsdirektivet skyldighet att använda standardvillkor på området. Därmed bör direktivets bestämmelser föras in i lag, förordning eller föreskrift för att ska kunna anses ha genomfört direktivet. Här är det fråga om att reglera ett konsumentskydd vilket starkt talar för reglering i lag. De allmänna avtalsvillkoren kommer fortsatt att ha en viktig uppgift att fylla, även om många bestämmelser förs in i lag. Sådana avtalsvillkor kan t.ex. reglera andra förhållanden än vad lagen gör. Kravet på att det ska finnas ett avtal innebär dock inte att avtalet måste vara skriftligt. I de allmänna avtalsvillkoren finns regler om att en skriftlig bekräftelse på att avtal ingåtts och avtalets innehåll ska tillställas konsumenten. I svensk rätt är huvudregeln att avtal inte behöver vara skriftliga. Saknas skriftligt avtal och parterna är oeniga om vad som avtalats måste parterna bevisa vad som överens- kommits. Den som författar ett avtal står risken för eventuella otydligheter i avtalet. Detta innebär i praktiken att om ett skriftligt avtal inte föreligger torde åtminstone en skriftlig bekräftelse av avtalet lämnas till konsumenten. Det är dock viktigt att det på ett lättförståeligt sätt framgår av avtalet hur detta kan förlängas eller sägs upp. Vidare ska villkoren för ersättning och återbetalning om tjänsterna inte håller förväntad kvalitet samt om faktureringen varit försenad eller preliminär i större utsträckning än tillåtet framgå av avtalet. Av avtalet ska också framgå principerna för hur man ska beräkna vad det kommer att kosta konsumenten att frånträda ett avtal innan avtalstiden gått ut. Av direktivet framgår att det finns en önskan att det ska vara möjligt att avbryta ett avtal om köp av naturgas . Detta kan främja såväl konkurrensen som ge positiva effekter för miljön (jfr direktivets ingress punkt 39). Dock måste naturgasleveran- tören kunna få en skälig ersättning för ett förtida avbrytande av avtalet som bör motsvara högst det belopp som denne kan förvänta sig att förlora till följd av att avtalet upphör . Principerna för hur denna förlust beräknas ska parterna ha kommit överens om innan avtalet ingås. Syftet är att konsumenten enkelt ska kunna ta reda på vad det kostar att bryta ett tidsbestämt avtal . Förbudet mot diskriminerande avtalsvillkor som hänför sig till det betalningssätt som konsumenten valt vänder sig till såväl gas- leverantörer som gasnätsföretag. Erfarenheten av den svenska mark- naden i stort visar att de olika betalningsmetoderna, dvs. sätten att betala, vid köp av varor, tjänster och nyttigheter är väl utvecklade i . Det finns dock inte någon reglering i svensk rätt som Överväganden och förslag – gasmarknadsdirektivet uttryckligen avser sättet för betalning av gas. Skillnader i kostnader för de olika betalningssätten kan således förekomma, men naturgas- företagen får inte styra mot ett visst betalningssätt genom diskrimi- nering mellan dem. Bestämmelsen innebär inte att naturgasleveran- törerna eller naturgasnätföretagen är förhindrade att ta ut differen- tierade avgifter som motsvarar de merkostnader de har för ett visst valt betalningssätt. Utredningen föreslår därför att ett förbud mot diskriminerande avtalsvillkor hänförligt till det betalningssätt som konsumenten valt ska införas i naturgaslagen. Förslag: Bestämmelser om konsumentens rättigheter vid ändring av villkor i gashandelsavtalet förs in i naturgaslagen. Konsumen- terna bör tillförsäkras möjlighet att utan kostnad frånträda ett avtal som inte är bundet då avtalsvillkoren ändras till nack- del för konsumenten. Ett tidsbestämt avtal torde inte kunna ändras utan att parterna är eniga om ändringen varför regeln gäller avtal som inte är bundna . Genom att föreskriva att underrättelse om avtalsvillkorsändring ska ske samt att avtalsvillkoret inte får börja gälla i det fall konsumenten valt att säga upp avtalet på grund av villkorsändringen tillförsäkras konsumenten ett skydd mot oönskade ändringar. Ett krav är dock att konsumenten från det att denne fått kännedom om avtalsvillkorsändringen ingår ett nytt avtal och därmed frånträder det gamla avtalet. Om så inte sker kvarstår avtalsförhållandet och villkorsändringen träder i kraft. Avtalad uppsägningstid ska beaktas. Naturgaslagen reglerar inte konsumentens rättigheter vid ändring av avtalsvillkor. De allmänna avtalsvillkoren för försäljning av naturgas till konsumenter stadgar vad som gäller vid ändring av naturgas- leverantörens priser. Enligt dessa ska konsumenten få underrättelse minst innan prisändringen träder i kraft. Med underrättelse avses antingen ett särskilt meddelande till konsument, annonsering i dagspress eller via naturgasleverantörens webbplats. Den dagstid- ning som annonseringen sker i ska vara den med störst spridning i den kommun där leveransen sker. Det är dock av stor vikt att Överväganden och förslag – gasmarknadsdirektivet konsumenten kan reagera på en villkorsförändring genom att kunna byta gasleverantör innan förändringen träder ikraft. Utredningen föreslår att en underrättelse om avtalsvillkorsändring ska ske samt att avtalsvillkoret inte får börja gälla i det fall konsumenten valt att säga upp avtalet på grund av villkorsändringen. Härigenom tillförsäkras konsumenten ett skydd mot oönskade för- ändringar. Ett krav är dock att konsumenten från det att denne fått kännedom om avtalsvillkorsändringen ingår ett nytt avtal och därmed frånträder det gamla avtalet. Om så inte sker kvarstår avtalsförhållandet och villkorsändringen träder i kraft. Avtalad uppsägningstid ska beaktas. På så sätt tillförsäkras konsumenten ett skydd mot oönskade ändringar. Förslag: En bestämmelse som dels begränsar hur länge man kan begära förskottsbetalning av en konsument utan att göra en förnyad prövning, dels anger principen för hur förskottets storlek ska beräknas, införs i naturgaslagen. I naturgaslagen införs en paragraf som reglerar företagens möjlig- heter att begära förskottsbetalning. Förskottsbetalning ska åter- spegla beräknade avgifter för leveranser . Företaget ska kunna visa hur beräkningarna gjorts. Förskottsbetalning får endast användas varefter en ny bedömning av betalningsförmågan ska ske. Har konsumenten skött sina betalningar som motsvarar åtta kalendermånader från det att förskottsbetalning första gången betalades ska kravet på förskottsbetalning avbrytas. 9.1.4Byte av naturgasleverantör och slutavräkning Förslag: Naturgaslagens reglering av leverantörsbyten ändras så det blir möjligt att byta naturgasleverantör samt att bytet ska vara genomfört om inte annat avtalats. Tiden ska räknas från den dag då tillträdande gasleverantör lämnat information om bytet till nätföretaget, under förutsättning att den tillträdande naturgasleverantören och konsumenten inte Överväganden och förslag – gasmarknadsdirektivet avtalat om senare tidpunkt för bytet, vilket ska framgå av anmälan. Vidare införs en skrivning i lagen att ett byte av naturgas- leverantör ska genomföras utan kostnad för konsumenten. Dock kan konsumenten få betala ersättning till sin gamla naturgas- leverantör om ett avtal bryts . Utredningen föreslår också att naturgaslagen föreskriver att slutavräkning ska ha skett . kan man byta naturgasleverantör och vid flytt. Gasmarknadsdirektivet ställer krav på att ett byte ska kunna ske och detta oavsett när kunden begär bytet. Det innebär att naturgaslagen måste ändras för att möjliggöra detta. Tiden ska börja räknas från den dag då tillträdande gasleverantör lämnat information om bytet till naturgasnätföretaget. Gasmarknadsdirektivet föreskriver att det ska vara kostnadsfritt att byta gasleverantör. Det innebär att när det inte längre föreligger avtalsbundenhet kan konsumenten välja att byta gasleverantör och ingen av aktörerna, varken den befintliga eller den tillträdande gas- leverantören eller gasnätsföretaget, får debitera konsumenten extra för detta. Däremot om ett byte sker under tid då konsumenten är bunden av ett tidsbestämt avtal har gasleverantören rätt till ersättning för högst ett belopp motsvarande den förlust denne kan visa att han får på grund av att avtalet upphört . Då bytet genomförts ska konsumenten få sin slutfaktura för bytets genomförande. Detta torde inte innebära något problem då mätning ska ske i samband med att byte sker och mätresultatet sedan ska rapporteras i enlighet med gällande föreskrifter. Gasmarknadsdirektivet föreskriver att konsumenterna ska ha fri tillgång till sina förbrukningsuppgifter tillräckligt ofta i syfte att kunna reglera sin gasförbrukning. Direktivet föreskriver också att konsumenten inte ska behöva betala något extra för detta. Upp- gifterna ska lämnas inom rimlig tid med beaktande av kapaciteten hos konsumentens mätutrustning. Dagens krav på mätning och avläsningsfrekvens på den svenska naturgasmarknaden är knutet till hur stor respektive kunds årsför- brukning är. Regler kring avläsningsfrekvens framgår av Energi- Överväganden och förslag – gasmarknadsdirektivet marknadsinspektionens föreskrifter och allmänna råd om mätning och rapportering av överförd naturgas samt anmälan om leverans och balansansvar (EIFS 2008:1). Kunder i flerbostadshus som ute- slutande använder gas för hushållsändamål omfattas dock inte av krav på mätning. Enligt föreskriften får i stället ett uppskattat mät- värde användas för dessa uttagspunkter. Skrivningen avser spiskunder. Förbrukningen hos dessa är att betrakta som marginell varför de betalar en fast årsavgift oavsett faktisk förbrukning. För en mer utförlig beskrivning se avsnitt 9.3. genomförde en enkät- undersökning bland sina medlemsföretag. Syftet med undersökningen var att kartlägga det ungefärliga antalet kunder inom de olika kate- gorierna med avseende på avläsningsfrekvens. Resultatet av enkäten, som bör betraktas som ungefärligt, framgår nedan. Mot bakgrund av ovan redovisade förhållanden på naturgasmarknaden bedömer utredningen att det inte bör införas någon ytterligare reglering gällande tillgång till förbrukningsuppgifter för naturgas- kunder. Förslag: Konsumenternas elrådgivningsbyrå bör utses att vara kontaktpunkt för naturgashandels- och naturgasnätfrågor. Regeringen kan inom ramen för sin restkompetens utse Konsumenternas elrådgivningsbyrå att vara kontaktpunkt för naturgashandels- och naturgasnätfrågor. I artikel 3.9 i gasmarknadsdirektivet anges att medlemsstaterna ska se till att det inrättas gemensamma kontaktpunkter där konsumen- terna kan få tillgång till all nödvändig information om sina rättig- heter, gällande lagstiftning och möjligheter till tvistlösning i händelse av en tvist. Som konstaterats tidigare hanteras sådan information för svenskt vidkommande av , konsumentväg- Överväganden och förslag – gasmarknadsdirektivet ledarna i kommunerna, Konsumenternas elrådgivningsbyrå samt . Ingen av dessa är dock utsedd att utgöra en sådan kontaktpunkt för naturgashandels- och naturgas- nätfrågor som avses i direktivet. Syftet med en kontaktpunkt för konsumenterna är att under- lätta för konsumenterna genom att göra relevant information lätt- åtkomlig. Genom att en sådan kontaktpunkt erbjuder nödvändig information bl.a. om konsumenternas rättigheter ges dessa härigenom förbättrade möjligheter att agera på marknaden som konsumenternas förtroende för marknaden kan förbättras. För att kontaktpunkten ska fungera effektivt är det dock viktigt att infor- mationen är tydlig och lättillgänglig samt att åtkomligheten är god oavsett var konsumenten finns. Konsumenternas elrådgivningsbyrå är ett oberoende konsument- organ med , , Energi- myndigheten och som huvudmän. Byrån finansieras av branschorganisationen , men myndigheterna har majoritet i styrelsen. Som namnet anger arbetar byrån med råd- givning, vägledning och information till konsumenterna på elmarknaden. Sedan byrån inledde sin verksamhet 2002 har den hanterat ett stort antal ärenden, främst via telefon och Internet. Konsumenterna kan utnyttja byråns tjänster kostnadsfritt. Elrådgiv- ningsbyrån har en organisation som är inrättad i syfte att ge konsumenterna råd och information vad gäller elmarknaden, och bidrar även med information och utbildningsinsatser för de konsumentvägledare som finns ute i kommunerna. Byrån arbetar aktivt med att följa hur de olika typerna av klagomål som byrån hanterar fördelar sig över olika områden. Konsumenternas elrådgivningsbyrå bedriver därmed den typ av verksamhet som avses i artikel 3.9 i gasmarknadsdirektivet. Den har även den organisation och kompetens som krävs för att fortsatt driva verksamheten i linje med direktivets intentioner. Byrån utgör dock ett privaträttsligt subjekt vilket finansieras av branschorganisationen . Dess oberoende i sakfrågor säkerställs genom dess huvudmannaskap som omfattar ett flertal myndigheter vilka även innehar styrelsemajoriteten. I det fall byrån åsamkas större kostnader genom detta uppdrag bör de kunna uppbära en viss ersättning från staten. Av 8 kap. 13 § första stycket regeringsformen (1974:152) framgår att regeringen genom förordning får besluta om föreskrifter som inte enligt grundlag ska meddelas av . Överväganden och förslag – gasmarknadsdirektivet för regeringen brukar kallas för restkompetensen och omfattar en mängd bestämmelser som inte innebär åligganden eller ingrepp utan som är neutrala och gynnande för den enskilde. Konsumenternas elrådgivningsbyrå är inte en rådgiv- ningsbyrå för gasfrågor men diskussioner ska, enligt vad utredningen erfar, ha inletts med naturgasbranschen i frågan. Utredningen anser därmed att regeringen inom ramen för sin restkompetens bör utse Konsumenternas elrådgivningsbyrå att vara kontaktpunkt för naturgashandels- och naturgasnätfrågor. 9.1.7Definition av utsatta kunder Förslag: En definition av utsatta kunder ska införas i natur- gaslagen. Enligt definitionen avses med utsatta kunder i de personer som är berättigade till bistånd enligt socialtjänst- lagen (2001:453). En definition av utsatta kunder ska tas fram i enlighet med direktivets bestämmelser. En sådan definition kan hänvisa till energifattigdom, men det är inte nödvändigt. Den ska innehålla en definition av vilka kunder som kan anses höra till gruppen utsatta kunder. Den svenska skyddslagstiftningen i de fall en person inte kan sörja för sin egen person återfinns huvudsakligen i socialtjänstlagen (2001:453). Den definition som ska finnas i naturgaslagen bör därför överensstämma med de överväganden som görs inom ramen för socialtjänstlagstiftningen. Definitionen av utsatta kunder ska enligt direktivet fastslås, varför den bör tas in bland naturgaslagens definitioner. Förslag: ges i uppdrag att göra en ekonomisk bedömning av de kostnader och den nytta de smarta mätarna för med sig för såväl marknaden som för konsumenten. En sådan bedömning ska vara gjord . Överväganden och förslag – gasmarknadsdirektivet Det pågår ett arbete inom EU för att ta fram en definition av smarta mätare. Det torde vara svårt att göra en bedömning av läget i innan en sådan definition är klar. Vid en sådan bedömning kan också utredas vilka smarta mätare som är rimliga från ett ekono- miskt perspektiv samt kostnadseffektiva. Slutligen bör en bedömning göras av vilken tidsfrist som är rimlig för mätarnas distribution i det fall man finner att nya mätare, eller nya funktioner till mätarna, behövs. Med utgångspunkt i denna bedömning bör en tidplan tas fram. Förslag: Det ska införas regler i naturgaslagen om skyldigheten för leverantörer av naturgas och företag som bedriver gasnäts- verksamhet att ha en väl fungerande hantering av klagomål från konsumenter. Vidare ska företagen lämna uppgifter om klagomåls- hanteringen till tillsynsmyndigheten. Det ska också införas en föreskriftsrätt avseende rutinerna för klagomålshantering och företagens skyldighet att lämna uppgifter till tillsynsmyndigheten. Konsumenten ska tillförsäkras en väl fungerande hantering av klagomål hos sin naturgasleverantör och sitt naturgasnätsföretag. Detta innebär att alla företag ska ha en genomarbetad process för klagomålshantering. Konsumenten bör i första hand vända sig till sin naturgasleverantör eller sitt naturgasnätföretag om han har ett klagomål mot leverantören eller nätföretaget. Företagen behöver, i de fall de inte redan har det, arbeta fram processer för hanteringen av klagomålen. Denna process bör vara enkel och lättförståelig. För att få en så enhetlig process som möjligt, vilket underlättar för kon- sumenterna, bör tillsynsmyndigheten ges bemyndigande att utfärda närmare föreskrifter om processen. har enligt direktivet en skyldighet att övervaka de konsumentklagomål som inkommer till företagen. För att kunna genomföra denna övervakning bör tillsynsmyndigheten därför ges möjlighet att begära in uppgifter från naturgasleverantörer samt naturgasnätföretag rörande klagomål. Vidare bör möjlighet finnas att närmare föreskriva hur denna skyldighet för företagen att hålla uppgifter ordnade och lämna ut dem till tillsynsmyndigheten lämpligen kan uppfyllas. Överväganden och förslag – gasmarknadsdirektivet 9.2Hantering av systemansvaret i det svenska transmissionssystemet och kortsiktig balansering av naturgassystemet i dess helhet Förslag: En systemansvarslösning där systemansvaret i det svenska transmissionssystemet hanteras av en (1) aktör skulle effektivi- sera den svenska naturgasmarknaden och överens- stämma med gasmarknadsdirektivets TSO-lösning. Utredningen bedömer att en sammanhållen lösning är den mest rationella och transparenta i strävan att finna en effektiv och långsiktigt hållbar hantering av systemansvaret för naturgas. En sådan lösning är således både motiverad och önskvärd. Hanteringen av systemansvaret på den svenska naturgasmark- naden bör därför skyndsamt utredas mer ingående. Syftet är att identifiera nödvändiga förändringar i det svenska regelverket för att möjliggöra en hantering av systemansvaret i enlighet med gasmarknadsdirektivets TSO-lösning. I arbetet bör även ingå att närmare utreda förutsättningarna för att harmonisera den svenska marknadsmodellen för naturgas med gällande praxis i övriga . Nuvarande ordning där systemansvaret för naturgas som hanteras av fler än en aktör bibehålls därmed tills vidare. Med transmission avses överföring av naturgas genom ett nät som i huvudsak består av högtrycksledningar. Avsikten är att tillhandahålla naturgas till slutkunder, huvudsakligen anslutna till nedströms dis- tributionsnät. I de fall högtrycksledningar i huvudsak används för lokal distribution av naturgas, anses de enligt gasmarknadsdirektivet inte ingå i transmissionsnätet. Inte heller högtrycksledningar som utgör en del av anläggningar för produktion av naturgas, eller högtrycksledningar som överför gasen från en produktionsanläggning till landningsterminaler på land ingår enligt gasmarknadsdirektivet i transmissionssystemet. Trans- missionsnät, transmissionssystem, högtrycksnät och högtryckssystem är olika benämningar för samma sak, dvs. nät vars syfte och använd- ning har beskrivits ovan (direktiv /73/EG samt SOU 2009:48). Överväganden och förslag – gasmarknadsdirektivet Det svenska transmissionssystemet för naturgas består av en stamledning och ett antal grenledningar. Stamledningen utgår från gränspunkten mellan det svenska och danska naturgassystemet i . Från sträcker sig stamledningen, via landanslut- ningen i , till i söder och till i norr.