sou · GYB330 · 2010-05-04 00:00:00 — Av 3 kap. 3 § naturgaslagen i den tidigare naturgaslagen (2000:599) framgick att innehavaren av en naturgasledning som gjort inköpsåtaganden i avtal om köp av naturgas efter ansökan av regeringen fick beviljas ett tillfälligt undantag från skyldigheten i dåvarande 3 kap. 2 § att transportera naturgas. Ett sådant undantag kunde bara beviljas om ledningsinnehavaren skulle få eller kunde antas få allvarliga eller finansiella svårigheter till följd av skyldig- heten att transportera naturgas enligt dåvarande 3 kap. 2 § natur- gaslagen. Denna bestämmelse ansågs vid införlivandet av det tidi- SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas gare direktivet stå i överensstämmelse med artikel 35. Motsvarande bestämmelse saknas i naturgaslagen (2005:403) eftersom något behov inte längre bedömdes föreligga av att reglera frågan. Den andra punkten ger medlemsstaterna möjlighet att införa bestämmelser som ålägger naturgasföretag som vägrar tillträde till systemet på grund av bristande kapacitet att genomföra nödvändiga förbättringar. Den svenska naturgaslagstiftningen innehåller inga bestämmel- ser som ålägger naturgasföretag som vägrar tillträde till systemet på grund av bristande kapacitet att genomföra nödvändiga förbätt- ringar. Direktivet kräver inte heller att sådana bestämmelser införs. Artikeln föranleder således ingen åtgärd. 8.9.5Artikel 36 – Ny infrastruktur Artikel 36 innehåller bestämmelser om ny infrastruktur. Större gasinfrastrukturprojekt får på begäran undantas från bestämmel- serna i artiklarna 9, 32, 33, 34 och artikel 41.6, 41.8 och 41.10 under vissa närmare angivna villkor. Artikel 36 innehåller 10 punkter och är från och med punkten 3 ändrad jämfört med artikel 22 i det tidi- gare direktivet. Nytt är bl.a. att det i punkten 3 anges att det är den nationella tillsynsmyndighet som varje medlemsstat ska utse enligt kapitel VIII i direktivet som får besluta från fall till fall om det undantag som avses i punkterna 1 och 2. Enligt punkten 4 som också är ny får, om den berörda infra- strukturen sträcker sig över mer än en medlemsstats territorium, byrån () till de berörda medlemsstaternas tillsynsmyndig- heter, från den dag då en begäran om undantag mottogs av den sista av dessa tillsynsmyndigheter, lämna ett råd- givande yttrande som kan utgöra grund för detta beslut. I fjärde punktens andra stycke stadgas att byrån ska informeras om beslutet när samtliga berörda tillsynsmyndigheter kommit överens beträf- fande en begäran om undantag från den dag då begäran mottogs av den sista av dessa tillsynsmyndigheter. I punkten 4, tredje stycket a och b anges i vilka fall byrån ska utföra de uppgifter som i denna artikel tilldelas de berörda medlems- staternas tillsynsmyndigheter. I femte punkten som också är ny stadgas att byrån, innan beslutet fattats, ska samråda med relevanta tillsynsmyndigheter och med de sökande. Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas I punkten 6 har en ny skrivning införts. Skrivningen innebär att enligt de regler som ska gälla för förvaltning och tilldelning av kapacitet vid beviljande av undantag ska alla potentiella användare av infrastrukturen ges möjlighet att meddela intresse för att teckna avtal. Enligt punkten 7 som är ny får medlemsstaterna föreskriva att tillsynsmyndigheten eller byrån, alltefter omständigheterna, ska avge sitt yttrande om förfrågan om undantag till det relevanta organet i medlemsstaten inför det formella beslutet. Yttrandet ska offentliggöras tillsammans med beslutet. I punkten 8 har ett tillägg gjorts som innebär att tillsynsmyn- digheten så snart den mottagit en begäran om undantag utan dröjsmål ska skicka en kopia av denne till kommissionen. I punkten 9 har ett tillägg gjorts. Tillägget omfattar möjligheten att förlänga den tid kommissionen har att fatta beslut med ytterli- gare efter det att anmälan mottagits. I andra stycket har ett tillägg gjorts med avseende på när en anmälan ska anses återkallad. I tredje stycket stadgas att tillsynsmyndigheten inom en månad ska följa kommissionens beslut att ändra eller återkalla beslutet om undantag, och att myndigheten ska meddela kommis- sionen när detta skett. I femte stycket anges när ett beslut om undantag ska upphöra att gälla. Avslutningsvis anges i punkten 10 att kommissionen får anta riktlinjer för tillämpningen av de villkor som avses i punkten 1 och fastställa det förfarande som ska följas vid tillämpningen av punk- terna 3, 6, 8 och 9. I artikeln anges under vilka förutsättningar det är möjligt att begära undantag för större gasinfrastrukturprojekt. Undantag kan beviljas från ett antal av bestämmelserna i direktivet. Artikelns bestämmel- ser kan komma att aktualiseras om större infrastrukturprojekt startas i . Artikeln införlivades i svensk lagstiftning vid infö- randet av det tidigare direktivet. Bestämmelserna om undantag regleras i naturgaslagens 9 kapitel och kräver inga ytterligare åtgär- der. SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas 8.9.6Artikel 37 – Öppnande av marknader och ömsesidighet Artikel 37 innehåller bestämmelser om öppnande av marknaderna och ömsesidighet. Artikeln motsvarar artikel 23 i det tidigare direktivet. Enligt den första punkten ska de berättigade kunder som avses i artikel 18 i direktiv /30/EG vara berättigade kunder fram till . Senast ska samtliga icke- hushållskunder vara berättigade kunder. Vidare stadgas att samtliga kunder ska vara berättigade kunder . Det anges också att medlemsstaterna ska offentliggöra kriterierna för fastställandet av vilka dessa berät- tigade kunder är. Enligt artikel 2.28 i direktivet avses med berättigad kund en kund som fritt kan välja gashandlare i den mening som avses i artikel 37. I 1 kap. 5 § i den tidigare naturgaslagen (2000:599) angavs kriteri- erna för vad som avsågs med berättigad kund. Definitionen uppfyllde kraven på berättigad kund i direktiv /30/EG. I nuva- rande naturgaslagen saknas en sådan definition. kan, som ett sista steg i marknadsöpp- ningen, även hushållskunder välja naturgashandlare i enligt 3 kap. 5 § naturgaslagen. Genom att samtliga kunder nu är berätti- gade kunder uppfylls kraven på offentliggörande av kriterierna för fastställande av vilka dessa berättigade kunder är. Några åtgärder krävs därför inte i denna del. I artikel 37 andra punkten finns den s.k. reciprocitetsklausulen. Den innebär att om en leverans vägras beroende på att den aktuella kunden är berättigad bara i den ena medlemsstaten kan kommis- sionen tvinga fram leveransen. Vidare får avtal om leverans inom en annan medlemsstats system inte förbjudas om kunden är berättigad i båda de berörda systemen. Artikeln kräver ingen åtgärd i svensk lagstiftning. Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas 8.9.7Artikel 38 – Direktledningar Artikel 38 motsvaras av artikel 24 i det tidigare direktivet och är oförändrad. Artikeln omfattar vissa föreskrifter om rätten att bygga direktledningar, dvs. en ledning som förbinder ett visst naturgasföretag med en viss berättigad kund. Rätten att bygga ledningar före en mät- och reglerstation regleras i naturgaslagen. De kriterier som ligger till grund för tillståndspröv- ningen ansågs vid införlivande av det tidigare direktivet stå i över- ensstämmelse med de krav som anges i artikel 38 (artikel 24 i det tidigare direktivet). Rätten att bygga direktledningar före en mät- och reglerstation kan således prövas inom ramen för den nu gällande naturgaslagstiftningen. När det gäller ledningar efter en mät- och reglerstation krävs inte koncession för att bygga dessa, jfr 2 kap. 1 § andra stycket naturgaslagen. Det är således enligt svensk lagstiftning möjligt att bygga sådana direktledningar. 8.10Kapitel VIII – Nationella tillsynsmyndigheter Kapitel VIII behandlar nationella tillsynsmyndigheter och omfattar artiklarna 39-44. 8.10.1Artikel 39 – Tillsynsmyndigheternas utnämning och oberoende Artikel 39 behandlar tillsynsmyndigheternas utnämning och oberoende. Artikeln motsvarar artikel 25.1 i det tidigare direktivet. Andemeningen i artikel 39 motsvarar de två första meningarna i den tidigare artikeln 25.1, men artikel 39 är betydligt mer utförlig. Artikeln innehåller fem punkter. I punkten 1 stadgas att varje medlemsstat ska utse en nationell tillsynsmyndighet på nationell nivå. I punkten 2 slås dock fast att punkt 1 inte ska påverka utnäm- ningen av andra tillsynsmyndigheter på regional nivå i medlems- staterna, förutsatt att det finns en företrädare på hög nivå för representation och kontakt på gemenskapsnivå i den tillsynsnämnd som ingår i byrån. SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas En undantagsmöjlighet från punkten 1 finns i punkten 3. En medlemsstat kan utse en tillsynsmyndighet för mindre system inom ett geografiskt separat område vars konsumtion 2008 under- steg av den samlade konsumtionen i den medlemsstat där området är beläget. Det finns även i detta fall regler om representa- tion och kontakt på gemenskapsnivå. Punkten 4 anger att medlemsstaterna ska garantera tillsynsmyn- dighetens oberoende och säkerställa att myndigheten utövar sina befogenheter på ett opartiskt och transparent sätt. Följande ska gälla när tillsynsmyndigheten utför de uppgifter som den tilldelas i enlighet med detta direktiv och tillhörande lagstiftning. Tillsyns- myndigheten ska vara juridiskt åtskild från och funktionellt obero- ende av alla andra offentliga och privata organ. Vidare ska dess personal och de personer som svarar för dess ledning i)agera oberoende av marknadsintressen, och ii)inte söka eller inhämta direkta anvisningar från någon regering eller annat offentligt eller privat organ när de utför sina till- synsuppgifter. Detta krav inkräktar inte i förekommande fall på ett nära samarbete med andra berörda nationella myndigheter eller på de allmänna politiska riktlinjer som regeringen utfärdat och som inte avser tillsynsskyldigheter och tillsynsbefogen- heter enligt artikel 41. Slutligen innehåller punkten 5 regler om att medlemsstaterna, för att bevara tillsynsmyndighetens oberoende ställning, ska se till att tillsynsmyndigheten kan fatta självständiga beslut oberoende av något politiskt organ. Medlemsstaten ska även se till att myndig- heten har särskilda årliga budgetanslag med självständigt ansvar för den anslagna budgetens genomförande och tillräckliga personella och ekonomiska resurser för att kunna utföra sina uppgifter. Därvid ska medlemsstaten se till att ledamöterna i tillsynsmyndig- hetens styrelse eller, om sådan inte finns, tillsynsmyndighetens högsta ledning utses för en bestämd period på mellan fem och , som ska kunna förnyas en gång. Styrelsens ledamöter eller, om styrelse inte finns, högsta ledningen kan avsättas endast om de inte längre uppfyller villkoren i denna artikel eller har gjort sig skyldiga till tjänstefel enligt nationell lag. Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas Artikeln tydliggör att huvudregeln är att det ska finnas en nationell tillsynsmyndighet på nationell nivå. I är Energimarknads- inspektionen tillsynsmyndighet för både elsektorn och naturgas- sektorn. har således uppfyllt direktivet i denna del. Som framkommer under genomgången av artikel 39 hanteras dock vissa av de uppgifter som anges i direktivet av andra myndigheter än . Detta redovisas i mer detalj under artikel 41. Artikelns bestämmelser ställer även tydliga krav på att den nationella tillsynsmyndigheten ska vara oberoende från politiska organ och privata intressen. utgör en separat myndighet vars verksamhet styrs genom dess instruktion (Förordning [2007:1110] med instruktion för ) samt myndig- hetens regleringsbrev. Instruktionen gäller tills vidare medan regleringsbreven förnyas . I regleringsbreven anges vilka mål och resurser myndigheten har att uppfylla och tillgå . Det faktum att målen för myndighetens verksamhet fastställs i regleringsbrev och myndighetens befogenhet regleras i instruktionen strider inte mot direktivets krav på självständighet. , regeringen eller annan myndighet får enligt grundlagen inte ändra i enskilda beslut som utgör myndighetsutövning. Enligt 11 kap. 7 § i regeringsformen får ingen myndighet, inte heller riks- dagen eller kommuns beslutande organ, bestämma, hur förvaltnings- myndighet i särskilt fall ska besluta i ärende som rör myndighetsutöv- ning mot enskild eller mot kommun eller som rör tillämpning av lag. är en myndighet och omfattas därmed av dessa bestämmelser. Enligt 3 § och 5 § i instruktion leds inspektionen av en generaldirektör. Inspektionen ska ha ett insynsråd som utses av regeringen. Inspektionens generaldirektör är ordförande i insynsrådet. Rådet ska utöva insyn i inspektionens verksamhet och bistå myndighetschefen med råd. Inspektionen är i huvudsak anslagsfinansierad, men har möjlighet att ta ut vissa avgifter enligt förordningen (2000:672) om naturgasavgifter. Artikel 39 innebär att ledning ska agera oberoende av marknadsintressen och inte söka eller ta emot direkta anvisningar från externa intressenter oavsett om dessa är statliga eller privata subjekt. Med ledning avses generaldirektören. SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas Därmed läggs ett stort ansvar på generaldirektören, då inspektio- nen inte har en styrelse. I syfte att säkerställa ledningens oberoende uppställer direktivet bestämmelser kring när den får avsättas. Härigenom kommer anställningsvillkoren för ledningen att likna det som exempelvis gäller för ordinarie domare. Domares anställningsskydd regleras dock i regeringsformen. Att införa motsvarande bestämmelser för en generaldirektör för en myndighet torde dock vara alltför långt- gående. För myndigheter i gäller att om chefen för en förvaltningsmyndighet som lyder under regeringen är anställd för en bestämd tid får denne förflyttas till annan statlig tjänst om personen inte kan vara kvar på sin ursprungliga post. Den nya tjänsten tillsätts enligt 33 § lag (1994:260) om offentlig anställ- ning. Förflyttningen får ske om det är påkallat av organisatoriska skäl eller om det annars är nödvändigt för myndighetens bästa. En generaldirektör som skiljs från sitt uppdrag kan därmed behålla sin inkomst till dess att personens förordnande gått ut. Dessa villkor torde därmed säkerställa inspektionens lednings, dvs. generaldirektörens, oberoende från ett ekonomiskt perspektiv. Enligt 7 d § samma lag ska chefer för myndigheter som lyder under regeringen på eget initiativ upplysa arbetsgivaren om vilka bisysslor de har. Bestämmelserna om jäv i 11–12 §§ i förvaltningslagen (1986:223) anger i vilka fall den som ska hand- lägga ett ärende är jävig och att denne självmant ska påtala ett jäv. Dessa regler gäller för såväl myndighetschefen som handläggare och säkerställer myndighetens oberoende i handläggning och beslutsfattande. Vad gäller förordnandet av myndighetschefer i sker detta i regel , med en eventuell förlängning . Syftet är att skapa rörlighet i ledningen av statsförvaltningen, som det skapas möjligheter att överföra kompetens mellan olika myndigheter. Detta följer av praxis och finns inte reglerat. Artikel 39 i gasmarknadsdirektivet torde därmed vara i princip genomförd bortsett från att det saknas bestämmelser som anger tidsramarna för uppdraget som chef för nen. Dessa regler kan lämpligen föras in i naturgaslagen. Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas 8.10.2Artikel 40 – Tillsynsmyndigheternas allmänna mål Artikel 40 behandlar tillsynsmyndighetens allmänna mål. Artikeln är ny och anger åtta allmänna mål för tillsynsmyndigheten. Dessa mål är tvingande för myndigheten. Målen ska beaktas när myndig- heten arbetar inom ramen för sina skyldigheter och uppgifter enligt direktivets artikel 41 (se nedan). Arbetet ska i förekommande fall ske i samarbete med andra nationella myndigheter, varvid konkur- rensmyndigheterna nämns särskilt. Artikeln betonar att tillämp- ningen inte får inkräkta på de andra myndigheternas behörighet. Punkten a anger att tillsynsmyndigheten ska främja en konkur- renskraftig, säker och miljömässigt hållbar inre marknad för natur- gas, samt pekar på att de långsiktiga målen ska beaktas. Punkten b fokuserar på utvecklandet av konkurrenskraftiga och väl funge- rande regionala marknader för att uppnå målen i punkten a. Punk- ten c berör undanröjandet av restriktioner för gränsöverskridande naturgashandel inklusive att utveckla den kapacitet som rimligen krävs för detta. Punkten d anger bl.a. att tillsynsmyndigheten ska bidra till ett kostnadseffektivt utvecklande av tillförlitliga, effektiva och icke- diskriminerande system. Systemen ska vara konsumentinriktade. Myndigheten ska även bidra till att främja energieffektivitet och integreringen av gas från förnybara källor och distribuerad produktion. Enligt punkten e ska myndigheten underlätta tillträdet till gasnätet för ny produktionskapacitet, varvid nya marknadsaktö- rer och gas från förnybara källor särskilt nämns. Enligt punkten f ska myndigheten även säkerställa att det finns lämpliga incitament för att öka systemeffektiviteten och främja marknadsintegreringen. Punkten g anger att myndigheten även ska säkerställa att kunderna drar nytta av en effektivt fungerande nationell marknad. Myndigheten ska även främja effektiv konkur- rens och bidra till att säkerställa konsumentskyddet. Enligt punk- ten h omfattar de allmänna målen även att tillsynsmyndigheten ska bidra till en hög standard på samhällsomfattande och allmännyttiga tjänster på naturgasförsörjningsområdet, samt bidra till skydd för utsatta kunder. Myndigheten ska även arbeta för att de processer som behövs för att utbyta uppgifter i samband med kundernas bytesprocesser ska vara kompatibla. SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas I artikel 40 nämns bl.a. miljömässig hållbarhet, främjandet av ener- gieffektivitet och produktion av gas från förnybara energikällor. Härigenom berörs numera även kopplingen mellan energi och miljö- och klimatfrågor tydligare inom ramen för gasmarknads- direktivet. För svenskt vidkommande hanteras frågor rörande främjandet av förnybar energi främst av , medan hanterar frågor av tillsyns- karaktär även för denna typ av energi vad gäller t.ex. anslutning till nät. Ett av de allmänna målen är att utveckla den gränsöverskridande kapaciteten i syfte att främja gränsöverskridande handel och stärka den inre marknaden för gas. har ett tydligt uppdrag i denna del. Enligt sin instruktion 1 § punkterna 7 och 8 ska för räkning delta i utvecklingen av marknaderna för el och naturgas inom och EU, och samarbeta med nordiska och övriga europeiska tillsynsmyndigheter i syfte att verka för en harmonisering av regelverket så att likvärdiga förutsättningar skapas på marknaderna för el och naturgas inom och EU. Inspektionen har därmed en viktig roll och möjlighet att aktivt arbeta med att stärka den inre marknaden för naturgas och el. De allmänna målen i artikel 40 rör även frågor som handlar om att stärka marknadens funktion samt att bidra till att stärka konsumenters ställning. Dessa mål berör även den verksamhet som bedrivs av respektive . instruktion anger att ska verka för en effektiv konkurrens till nytta för konsumenterna, samt samverka med myndigheter, länsstyrelser och andra berörda aktö- rer. Förordning (2009:607) med instruktion för omfattar däremot inte någon explicit hänvisning till de för utred- ningen aktuella rättsakterna eller deras föregångare. Instruktionen anger dock att har ansvar för de konsument- skyddande regler som ligger inom myndighetens tillsynsansvar, samt för konsumenternas tillgång till information i syfte att möjliggöra aktiva val om ingen annan myndighet har denna uppgift. Verket ska även arbeta för att genom olika åtgärder stärka konsu- menternas ställning på marknaden. Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas 1 § punkten 6 b i förordning (2007:118) med instruktion för hänvisar till att Energi- marknadsinspektionen inom sitt område ska fullgöra uppgifter som följer av gasmarknadsdirektivet 2003/55/EG, dvs. det tidigare direktivet. I samband med att denna hänvisning uppdateras till det nya gasmarknadsdirektivet torde därmed även de allmänna målen täckas genom att dessa ska beaktas när en nationell tillsynsmyndig- het agerar inom ramen för sina skyldigheter och befogenheter enligt artikel 41 i det nya direktivet. Det är därmed utredningens bedömning att oavsett att bestäm- melserna i artikel 40 berör flera myndigheters verksamhetsområden omfattas de i huvudsak av de befintliga reglerna för dessa myndigheter. Ytterligare resonemang kring respektive myndighets uppgifter återfinns under artikel 41. Där återfinns även kompletterande resonemang om behovet av eventuella förtydligan- den och förändringar i de regelverk som gäller för de berörda myndigheterna. 8.10.3Artikel 41 – Tillsynsmyndigheternas skyldigheter och befogenheter Artikel 41 behandlar tillsynsmyndighetens skyldigheter och befo- genheter. Artikeln innehåller 17 punkter varav vissa är indelade i ett antal underpunkter. Enligt jämförelsetabellen i bilaga II motsvarar artikel 41 den tidigare artikeln 25 med undantag för dess första och andra mening. Artikeln är dock omarbetad, och omfattar både mer detaljerade och utökade bestämmelser. I punkten 1 anges tillsynsmyndighetens skyldigheter. Skyldig- heterna är indelade i 21 underpunkter (a–u): a)Fastställa eller godkänna överförings- eller distributionstariffer, alternativt att fastställa eller godkänna metoder för beräkning av sådana tariffer. b)Säkerställa att systemansvariga, ägare av överförings- och distri- butionssystem och naturgasföretag fullgör sina skyldigheter både vad gäller direktivet och annan gemenskapslagstiftning. Här nämns särskilt gränsöverskridande aspekter. c)Samarbeta om gränsöverskridande frågor med andra nationella tillsynsmyndigheter samt med . SOU 2010:30 Direktiv /73/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas d)Följa och genomföra rättsligt bindande och relevanta beslut tagna av och kommissionen. e)Avge en årlig verksamhetsrapport till berörda myndigheter i medlemsstaterna, och kommissionen. Rapporten ska redogöra för åtgärder och resultat som är att hänföra till artikel 41. f)Förhindra korssubventionering mellan verksamhetsgrenarna överföring, distribution, lagring, LNG och leverans av gas. g)Övervaka de systemansvarigas investeringsplaner. Årsrapporten ska omfatta en bedömning av investeringsplanernas överensstäm- melse med den gemenskapsomfattande nätutvecklingsplanen (förordning (EG) nr 715/2009 artikel 8.3 b). har därvid möjlighet att rekommendera förändringar av invester- ingsplanerna. h)ska övervaka hur reglerna för nätens säkerhet och tillförlitlighet efterlevs samt själv eller tillsammans med andra berörda myndigheter fastställa eller bidra till att det fastställs normer och krav på tjänsternas och leveransernas kvalitet. i)Övervaka och säkerställa att naturgasföretagen uppfyller sina skyldigheter vad gäller transparens, samt att graden av transpa- rens är tillräcklig. Det senare omfattar även grossistpriserna. j)Övervaka graden och effektiviteten av marknadsöppnande och konkurrens både på grossistnivå och konsumentnivå. Övervak- ningen ska bl.a. omfatta naturgasbörser, konsumentpriser och klagomål, bytesfrekvensen, avstängningsfrekvensen, avgifter och genomförande av underhållstjänster. ska även övervaka negativa effekter på konkurrensen samt uppmärksamma och informera de berörda konkurrensmyndig- heterna på relevanta fall. k)Övervaka om det förekommer avtalsvillkor som begränsar konkurrensen, t.ex. exklusivitetsklausuler, samt vid behov underrätta de nationella konkurrensmyndigheterna. l)Respektera avtalsfriheten så länge avtalen överensstämmer med gemenskapens lagstiftning och politik. m)Övervaka genomförandet av sammanlänkningar och reparatio- ner med hänsyn till tidsaspekterna.