sou · GXB368d2 · 2010-01-01 00:00:00 — Jämfört med 6 kap. 1 § SoL har bestämmelsen i första meningen utökats till att omfatta även fostran och gynnsamma uppväxtförhållanden. Dessa begrepp kommer från 6 kap. 7 § SoL. Den paragrafen avser emel- lertid enbart de barn som tagits emot i ett enskilt hem. Genom att föra in dessa begrepp här omfattar de dessutom de barn och unga som placerats i ett hem för vård eller boende. I den föreslagna lydelsen åläggs socialnämnden vidare ett ansvar för barnets eller den unges fostran och uppväxtförhållanden. Enligt motsvarande bestämmelse i SoL gäller att socialnämnden ska med- verka till att dessa mål uppnås. Förändringen är gjord i syfte att klargöra socialnämndens ansvar i detta avseende. Bestämmelsen om utbildning i andra stycket motsvarar del i 6 kap. 7 § SoL. Ledet om hälso- och sjukvård är nytt och syftar till att förtydliga ansvar att verka för att den unge får den hälso- och sjukvård han eller hon behöver. Eftersom social- nämnden inte är huvudman för dessa frågor, har nämnden här endast ålagts en skyldighet att verka för att barnet eller den unge får lämplig utbildning och sjukvård. Den nuvarande bestämmelsen i 6 kap. 7 § SoL omfattar förutom familjehem även s.k. privata placeringar. Enligt den här föreslagna bestämmelsen ska sådana privata placeringar emellertid inte längre omfattas av socialnämndens ansvar för vården. ska noga följa vården av de barn och unga som vårdas i ett jourhem, familjehem eller i ett hem för vård eller boende. Nämn- den ska särskilt uppmärksamma barnets eller den unges hälsa, utveck- ling och skolgång samt relationer till anhöriga och andra närstående. ska följa vården främst genom 1. regelbundna personliga besök i det hem där barnet eller den unge vistas, 2.enskilda samtal med barnet eller den unge, 3.samtal med den eller dem som tagit emot barnet eller den unge i sitt hem, och 4.samtal med vårdnadshavarna. Bestämmelsen motsvarar huvudsakligen 5 kap. 1 b § SoF och regle- rar socialnämndens skyldighet att följa vården mot bakgrund bl.a. av det ansvar för vården som anges i 9 §. Bestämmelsen är av stor betydelse för socialnämndes verksamhet och för den enskilde. Av den anledningen har den här förts över från SoF till LBU. På så sätt blir den också lättare att uppmärksamma av den som berörs av be- stämmelsen. I första stycket har uppföljningen skall omfatta ersatts med Nämnden ska särskilt uppmärksamma. Därigenom förtydligas att det rör sig om att följa en pågående vårdinsats och att fortlöpande verka för att målen för vården uppnås. I uppräkningen i första stycket har dessutom sociala beteende utgått, eftersom detta får anses innefattas i barnets utveckling. Vid vård i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende ska det finnas en av socialnämnden särskilt utsedd socialsekreterare som ansvarar för kontakterna med barnet eller den unge. Den särskilt utsedda socialsekreteraren ska besöka barnet eller den unge i den omfattning som är lämplig utifrån barnets eller den unges behov och önskemål, dock minst . Bestämmelsen är ny. Syftet med bestämmelsen är att garantera att det under hela den tid vården pågår finns en särskilt namngiven socialsekreterare som har att ansvara för kontakterna med barnet eller den unge. Det är socialnämndens ansvar att se till att en sådan socialsekreterare som här avses finns. Om den särskilt utsedda socialsekreteraren slutar sin tjänst eller av annan anledning inte kan ansvara för kontakterna med barnet eller den unge ska socialnämn- den genast utse en ersättare. Självfallet ska barnet eller den unge informeras om något sådant sker. Kontakt och insyn i barnets eller den unges förhållande i hem- met behövs för att kunna se till att barnet eller den unge får god vård och för att kunna följa upp vårdplan och genomförandeplan. En god och förtroendefull kontakt med barnet eller den unge är dessutom en förutsättning för att eventuella missförhållanden ska kunna uppdagas. En viktig förutsättning för att kunna skapa denna kontakt är att barnet eller den unge vet vilken socialsekreterare som är ansvarig för kontakterna med just honom eller henne. För att undvika intressekonflikt bör socialsekreteraren så långt möjligt även ges en självständig ställning i förhållande till familjehemmet och föräldrarna. I andra stycket regleras omfattningen av kontakterna med barnet eller den unge. En viktig beståndsdel i möjligheten att skapa en god relation mellan barnet eller den unge är att den ansvariga socialsek- reteraren genomför täta och regelbundna kontakter. Socialsekrete- raren bör dessutom så långt möjligt föra enskilda samtal med bar- net. Omfattningen av besöken måste variera efter den unges behov och önskemål men får aldrig vara färre än fyra . ska lämna föräldrarna till barn och unga som vårdas i ett annat hem än det egna råd, stöd och annan hjälp som de behöver. Bestämmelsen motsvarar delvis 6 kap. 7 § SoL, som anger att vård- nadshavarna till barn som placerats i ett enskilt hem (dvs. inte hem för vård eller boende) ska få angivet stöd. Den föreslagna bestäm- melsen gäller föräldrar (inte enbart vårdnadshavare) till samtliga placerade barn. Med förälder kan i detta sammanhang likställas även den som utan att vara biologisk förälder har en föräldraroll i förhållande till barnet. Bestämmelsen riktar sig till socialnämnden och grundar inte någon självständig rätt till bistånd för föräldrarna. Bistånd ges enligt biståndsbestämmelserna i denna lag eller i SoL. är skyldig att tillhandahålla den utbildning som behövs för dem som nämnden avser att anlita som jourhem eller familjehem. ska lämna dem som vårdar barn och unga i jour- hem eller i familjehem råd, stöd och annan hjälp som de behöver. Bestämmelsen i första stycket är ny. Den avser att slå fast en skyl- dighet för nämnden att tillhandahålla lämplig utbildning för dem som nämnden har för avsikt att anlita som jourhem eller familje- hem. Målsättningen för nämnden bör vara att sådan utbildning ska lämnas innan barnet eller den unge placeras i hemmet. Av naturliga skäl kan det ofta komma att bli så att utbildningen kan erbjudas först sedan placering skett. Det är emellertid väsentligt att utbild- ningen kommer till stånd så snart det är möjligt. Andra stycket motsvarar 6 kap. 7 § sista strecksatsen SoL. Övervägande och omprövning av vården Vårdas barnet eller den unge med stöd av 7 kap. 1 § i ett annat hem än det egna, ska socialnämnden minst en gång var sjätte månad över- väga om vården fortfarande behövs och hur vården i sådant fall bör inriktas och utformas. Detsamma gäller barn som bereds vård med stöd av 8 kap. 2 §. Har barnet eller den unge beretts vård med stöd av 8 kap. 3 §, ska socialnämnden för verkställighet av vårdbeslutet pröva om vården ska upphöra. Denna fråga ska därefter prövas fortlöpande från senaste prövning. Första stycket första meningen avser frivilliga placeringar och mot- svarar delvis 6 kap. 8 § första stycket SoL. Den nuvarande bestämmelsen i 6 kap. 8 § SoL om övervägande omfattar även s.k. privata placeringar. Enligt den här föreslagna be- stämmelsen ska privata placeringar emellertid inte längre omfattas av socialnämndens övervägande av behovet av fortsatt vård. Första stycket andra meningen avser vård med stöd av 8 kap. 2 §, dvs. vård utan samtycke på grund av barnets hemförhållanden. Denna bestämmelse motsvarar 13 § andra stycket LVU. Övervägandet i första stycket ska enligt nuvarande bestämmel- ser avse endast huruvida vården fortfarande behövs. I den här före- slagna lydelsen har övervägandet utökats till att omfatta även hur vården framöver ska inriktas och utformas. Genom denna ändring blir det också möjligt att låta övervägandet inbegripa frågan om det är möjligt att inom en rimlig framtid kunna återförena barnet med sina föräldrar. Huvudregeln ska alltjämt vara att vården ska inriktas på en återförening. I vissa fall kan övervägandet emellertid leda fram till att en återförening inte är möjlig. Under sådana omstän- digheter kan det finnas behov av att, bl.a. utifrån de överväganden som gjorts beträffande vården, ändra utformningen av såväl vård- plan som genomförandeplan. Andra stycket avser vård utan samtycke på grund av barnets eller den unges eget beteende och motsvarar 13 § tredje stycket LVU. I detta stycke har även vård med stöd av lagen ersatts av vården. Ändringen har gjorts utan att någon skillnad i sak är avsedd. Uppföljning efter avslutad placering får besluta om uppföljning av ett barns situation när en placering i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende upp- hört. En förutsättning för uppföljning är att barnet, utan att förhållan- den som avses i 8 kap. föreligger, bedöms vara i särskilt behov av nämndens stöd eller skydd men samtycke till sådan åtgärd saknas. Vid en uppföljning enligt första stycket får nämnden ta de kontak- ter som anges i 6 kap. 3 § första stycket och samtala med barnet i enlighet med vad som anges i 4 kap. 4 §. Uppföljningen ska avslutas senast från det att placer- ingen upphört eller när nämnden finner skäl att inleda ny utredning enligt 6 kap. 1 §. Nämnden ska underrätta den som berörs av uppföljningen om be- slutet att inleda respektive avsluta denna. Bestämmelsen, som är ny, reglerar uppföljning efter avslutad pla- cering oberoende av samtycke från vårdnadshavaren eller barnet, när han eller hon fyllt . Syftet med bestämmelsen är att ge socialnämnden en möjlighet att följa den som är i de fall det finns en berättigad oro för hans eller hennes situation i hemmet eller förhållanden i övrigt, men där föräldrarna inte lämnat samtycke till någon insats. Genom bestämmelsen ges därmed nämnden, i vissa undantagsfall, befogenheter att ta nödvändiga kontakter eller samtala med barnet även utan att föräldrarna är när- varande. Bestämmelsen syftar, förutom fortsatt uppsikt över bar- nets förhållanden, till fortsatt motivationsarbete för att möjliggöra de insatser till barnet som nämnden anser behövs. Möjligheten att besluta om uppföljning efter avslutad placering är inte tänkt att ersätta flyttningsförbud. Den kan däremot använ- das som ett alternativ till flyttningsförbud när det finns en berätti- gad oro till en alltför snabb och okontrollerad övergång mellan pla- cering och boende i det egna hemmet. Beslutet att inleda uppföljning motsvarar till sin karaktär det handläggningsbeslut som fattas när det gäller att inleda utredning. Beslutet kan inte överklagas. Möjligheten till uppföljning utan samtycke ska tillämpas restrik- tivt och uppföljningen genomföras på ett genomtänkt och respekt- fullt sätt. Enligt tredje stycket får uppföljningen pågå . bör med viss regel- bundenhet, beroende på barnets ålder och behov, ha kontakt med föräldrar och barn och i övrigt ta de kontakter som behövs. I fjärde stycket åläggs socialnämnden en skyldighet att underrätta den som berörs av uppföljningen, både om beslutet att inleda och beslutet att avsluta uppföljningen. Informationsskyldigheten är av största betydelse och det får inte råda någon tvekan om huruvida uppföljning pågår eller inte pågår. En allmän bestämmelse om uppföljning finns i 2 kap. 10 §. När ett barn har varit placerat i samma familjehem från det att placeringen verkställdes, ska socialnämnden särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 8 § . Bestämmelsen motsvarar 6 kap. 8 § andra stycket SoL och 13 § sista stycket LVU. Om vårdnaden av ett barn flyttats över till en eller två särskilt förord- nade vårdnadshavare som barnet tidigare varit familjehemsplacerat hos, får kommunen fortsätta att betala dessa vårdnadshavare skälig ersättning. Bestämmelsen motsvarar 6 kap. 11 § SoL. I 18 § finns bestämmelser om socialnämndens ansvar för fortsatt råd och stöd till de särskilt förordnade vårdnadshavarna efter det att en vårdnadsöverflyttning har gjorts samt om vilken kommun som har detta ansvar. Om vårdnaden av ett barn flyttats över till en eller två särskilt förord- nade vårdnadshavare som barnet tidigare varit familjehemsplacerat hos, ska socialnämnden ge dessa råd och stöd. Råd och stöd enligt första stycket ska, om de särskilt förordnade vårdnadshavarna begär det, ges av socialnämnden i den kommun som beslutat om familjehemsplaceringen. Bestämmelsen är ny. Det huvudsakliga syftet med bestämmelsen är att underlätta för de familjehem som överväger att överta vård- naden om det eller de barn som finns placerade i familjehemmet. finns en bestämmelse som anger att socialnämnden har ett ansvar för att tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan ett mål eller ärende om vårdnad har avgjorts (jfr 2 kap. 11 § denna lag, som motsvarar nuvarande 5 kap. 1 § sjätte strecksatsen SoL). Avsikten med den här föreslagna bestämmelsen i första stycket är att tydligt ange att ansvar för bar- net och de särskilt förordnade vårdnadshavarna inte avslutas i och med att familjehemsplaceringen ersätts av en vårdnadsöverflytt- ning. Fram till dess att en vårdnadsöverflyttning sker är det enligt huvudregeln i 16 kap. 2 § SoL (jfr 2 kap. 2 § denna lag) placerings- kommunen som ansvarar för de stöd- och hjälpinsatser som kan komma i fråga. Därefter är det enligt huvudregeln vistelsekommu- nen som tar över detta ansvar. Genom bestämmelsen i andra stycket får emellertid de särskilt förordnade vårdnadshavarna en möjlighet att ha kvar den upparbetade kontakten med placerings- kommunen, om de så önskar. Bestämmelsen innebär att placeringskommunen har befogenhet att ge aktuellt råd och stöd. I och med att bestämmelsen endast anger råd och stöd omfattas inte hjälp i form av bistånd. Insatser i form av bistånd följer därmed huvudregeln om vistelsekommunens ansvar. För det fall de särskilt förordnade vårdnadshavarna inte begär råd och stöd från placer- ingskommunen, är det utifrån den gällande huvudregeln vistelse- kommunen som har även detta ansvar. 10 kap. Vård i särskilt ungdomshem För vård av unga som behöver stå under särskilt noggrann tillsyn ska det finnas särskilda ungdomshem. Bestämmelser om sådana hem och om vården där finns i detta kapitel. För vård av barn eller unga som på någon grund som anges i 8 kap. 3 § behöver stå under särskilt noggrann tillsyn ska det finnas särskilda ungdomshem. Om socialnämnden har beslutat att barnet eller den unge ska vistas i ett hem som avses i första stycket ska anvisa plats i ett sådant hem. Får någon som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen och är verk- sam vid ett särskilt ungdomshem kännedom om att barnet eller den unge har en sådan smittsam sjukdom som enligt 1 kap. 3 § andra stycket smittskyddslagen (2004:168) utgör allmänfarlig sjukdom, ska underrättas, om det inte står klart att det inte finns risk för smittspridning. Bestämmelsen motsvarar 12 § LVU. Bestämmelser om ansvaret för tillgången m.m. till sådana hem som här avses finns i 6 kap. 3 § SoL. Om barnet eller den unge vårdas på någon grund som anges i 8 kap. 3 § och vistas i ett hem för särskilt noggrann tillsyn, får han eller hon hindras att lämna hemmet och i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som är nödvändig för att vården ska kunna genom- föras. Barnets eller den unges rörelsefrihet får också inskränkas när det behövs av hänsyn till andra intagnas eller personalens säkerhet. Bestämmelsen motsvarar15 § LVU. Den intagne har rätt att ringa och ta emot telefonsamtal, ta emot besök samt vistas utanför hemmet i den utsträckning som lämpligen kan ske. Den intagne får dock förvägras telefonsamtal och besök, om det kan äventyra vården eller ordningen vid hemmet. Vistelse utanför hemmet ska avse en på förhand bestämd tid, dock högst . Beslut om inskränkning i rätten att föra telefonsamtal eller ta emot besök samt om vistelse utanför hemmet fattas av Statens institutions- styrelse. Beslut om vistelse utanför hemmet ska fattas efter samråd med socialnämnden. I lagen (1996:981) om besöksinskränkningar vid viss tvångsvård finns bestämmelser om besök på vårdinstitutioner enligt denna lag. Bestämmelsen motsvarar 15 a § LVU. Den intagne får beredas vård vid en enhet inom hemmet som är låsbar eller på annat sätt inrättad för särskilt noggrann tillsyn, om det är nödvändigt med hänsyn till den intagnes, övriga intagnas eller perso- nalens säkerhet, eller om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne avviker eller för att i övrigt genomföra vården. Om det krävs med hänsyn till den intagnes speciella behov av vård, hans eller hennes säkerhet eller övriga intagnas säkerhet, får en intagen på en sådan enhet hindras från att träffa andra intagna (vård i enskildhet). Den intagne får vårdas vid en sådan enhet under högst två måna- der i följd. Om särskilda behandlingsskäl föranleder det, får dock vår- den vid enheten pågå , förutsatt att något av de fall som an- ges i första stycket fortfarande föreligger och att den intagne ges möjlighet till vistelse i öppnare former eller utanför hemmet. En fråga om vård i enskildhet ska prövas fortlöpande och alltid omprövas från senaste prövning. Bestämmelsen motsvarar 15 b § LVU. Om det är särskilt påkallat på grund av att den intagne uppträder våldsamt eller är så påverkad av berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till ordningen, får den intagne hållas i avskildhet. Han eller hon ska då stå under fortlöpande uppsikt av personalen. Den in- tagne får dock inte hållas i sådan avskildhet än vad som är oundgängligen nödvändigt och inte i något fall än . Är den intagne under ska läkare skyndsamt yttra sig om varje åtgärd som vidtas enligt första stycket. Om läkaren begär det ska åt- gärden genast avbrytas. Bestämmelsen motsvarar 15 c § LVU. Den som omfattas av bestämmelserna i 2 § får inte inneha narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor eller injektionssprutor, kanyler eller andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk av eller annan be- fattning med narkotika. Barnet eller den unge får inte heller inneha något annat som kan vara till men för vården eller ordningen vid hemmet. Om sådan egendom påträffas, ska den omhändertas. Bestämmelsen motsvarar 16 § LVU. Om det behövs, får den som omfattas av bestämmelserna i 2 § kropps- visiteras eller ytligt kroppsbesiktigas, vid ankomst till hemmet, för kontroll av att denne inte bär på sig något som han eller hon inte får inneha där. Detsamma gäller om det under vistelsen i hemmet upp- kommer misstanke att sådan egendom ska påträffas hos honom eller henne. All den hänsyn som omständigheterna medger ska iakttas vid kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning. Om möjligt ska ett vittne närvara. Bestämmelsen motsvarar 17 § LVU. Den intagne är, om inte annat föranleds av medicinska eller liknande skäl, skyldig att efter uppmaning lämna blod-, urin- eller utandnings- prov för kontroll av om han eller hon är påverkad av narkotika, alko- holhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådana medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana medel som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, om det kan misstänkas att den intagne är påverkad av något sådant medel. Bestämmelsen motsvarar 17 a § LVU. Bestämmelserna i 6 och 7 §§ ska gälla för alla som vårdas i ett hem för särskilt noggrann tillsyn, om det är nödvändigt för att genomföra vår- den och upprätthålla ordningen vid hemmet och regeringen, eller efter regeringens bemyndigande, medger det. Bestämmelsen motsvarar 18 § LVU. Den som omfattas av bestämmelserna i 2 § får underkastas övervak- ning av sina brev och andra försändelser, om detta behövs med hänsyn till ordningen vid hemmet eller till barnets eller den unges särskilda förhållanden. För detta ändamål får öppna och ta del av försändelser som kommer till eller sänds från barnet eller den unge. Om en ankommande försändelse innehåller egendom som barnet eller den unge inte får inneha enligt 6 §, ska egendomen om- händertas. Brev mellan barnet eller den unge och en svensk myndighet eller advokat eller hans eller hennes offentliga biträde ska vidarebefordras utan föregående granskning. Bestämmelsen motsvarar 19 § LVU. Har narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor omhändertagits enligt 6 eller 10 § eller har sådan egendom påträffats inom ett hem för särskilt nog- grann tillsyn utan att det finns någon känd ägare till egendomen, ska låta förstöra eller försälja egendomen enligt bestämmelserna om beslagtagen egendom i 2 § första stycket 1 lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. Belopp som har erhållits vid försäljning tillfaller staten. Detsamma ska gälla i fråga om injektionssprutor, kanyler och andra föremål som är särskilt ägnade att användas för missbruk av eller annan befattning med narkotika. Bestämmelsen motsvarar 20 § LVU. Tvångsåtgärder enligt 2–5 §§ och 7–10 §§ får användas endast om de står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Är mindre ingripande åtgärder tillräckliga, ska de användas. Bestämmelsen motsvarar 20 a § LVU. I 3 § och 9–11 §§ finns bestämmelser om att beslut fattas av . Härutöver fattas beslut enligt 2 och 4–8 §§ av . Bestämmelsen motsvarar 20 b § LVU. ska följa upp den verksamhet som regleras i detta kapitel. Uppföljningen ska omfatta tiden såväl under som efter avslutad vård. ska till lämna de upp- gifter om enskilda som behöver för att full- göra den skyldighet som följer av första stycket. Bestämmelsen motsvarar 14 a § LVU. 11 kap. Internationella adoptioner Kapitlet innehåller bestämmelser om förfarandet vid internationella adoptioner. Ett barn med hemvist utomlands får inte utan socialnämndens med- givande tas emot i syfte att adopteras av någon som inte är barnets förälder eller har vårdnaden om barnet. Medgivande ska inhämtas innan barnet lämnar det land där det har sitt hemvist. Medgivande får lämnas endast om den sökande är lämpad att adoptera. Vid den bedömningen ska särskild hänsyn tas till sökandens kunskaper och insikter om adoptivbarn och deras behov och den pla- nerade adoptionens innebörd, sökandens ålder, hälsotillstånd, person- liga egenskaper och sociala nätverk. Sökanden ska vidare ha deltagit i av kommunen anvisad föräldrautbildning inför adoption. Om sökanden har adopterat barn från utlandet tidigare får med- givande lämnas även om han eller hon inte har deltagit i föräldra- utbildning. Medgivandet upphör att gälla om inte barnet har tagits emot i hemmet från det medgivandet lämnades. Bestämmelsen motsvarar 6 kap. 12 § SoL. Den eller de som vill adoptera är skyldiga att anmäla till socialnämn- den om deras omständigheter ändras mer väsentligt medgivandet gäller. Medgivandet ska återkallas, om förutsättningarna för det inte längre finns. Medgivandet kan återkallas även när barnet har tagits emot av den eller de som vill adoptera, om en fortsatt vis- telse hos dem inte vore förenlig med barnets bästa. Bestämmelsen motsvarar 6 kap. 13 § SoL. När ett visst barn har föreslagits för adoption, ska socialnämnden skyndsamt och senast från det att den eller de som vill adoptera kommit in med en anmälan om detta pröva om samtycke ska ges till att adoptionsförfarandet får fortsätta. Om det är fråga om ett adoptionsförfarande som omfattas av lagen (1997:191) med anled- ning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner, ska därvid 3 § i den lagen tillämpas. Den tid inom vilken prövning ska ske får förlängas om det finns synnerliga skäl. Bestämmelsen motsvarar 6 kap. 14 § SoL. Ett medgivande enligt 1 § att ta emot ett barn med hemvist utomlands i syfte att adoptera det och ett samtycke enligt 3 § till att adoptionsför- farandet får fortsätta meddelas av socialnämnden i den eller de sökan- des hemkommun.