sou · GYB382 · 2010-12-23 00:00:00 — För dem är ICT:s SDH- tjänst ett alternativ, eftersom den är skalbar och är anpassad till global standard. De flesta stora företag har interna telefoninät. Många har också flera telefoniväxlar på olika geografiska platser, som kopplas samman genom hyrda nät. Till detta passar ICT:s SDH-tjänst, eftersom den har ett standardiserat gränssnitt som används i de allra flesta telefonväxlar och eftersom kunden kan välja både kapacitet och tjänstenivå. SDH-tjänsten är också anpassad till att koppla samman nätelement i mobiloperatörernas GSM-nät och till att bygga förbindelser mellan basstationer, radioväxlar, lokalstationer och gateways. Med ICT:s SDH-tjänst disponerar man en egen överföringskanal med definierad kapacitet. SDH-tjänsten produceras i : s fiberoptiska nät (se ovan under Våglängd). SDH-tjänsten är skalbar och man kan anpassa tjänsten till den kapacitet och tjänstenivå som en viss verksamhet kräver. Med ICT:s Ethernet-tjänst disponeras en egen överföringskanal med definierad kapacitet. Ethernet-tjänsten produceras i fiberoptiska nät (se ovan under Våglängd). Ethernet-tjänsten är skalbar och kan anpassas till den kapacitet och tjänstenivå som en specifik verksamhet kräver. Ethernet-tjänsten levereras i SDH-nätet med en kapacitet på mellan 2 och . Man väljer den kapacitet som bäst passar behoven. Kapaciteten är garanterad eftersom informationen alltid överförs i en egen kanal utan att delas upp i något skede (jfr motsvarande beskrivning för kundtillämpningar under våglängdstjänster ovan). Produktionsföretag och andra organisationer som arbetar med produktutveckling tillämpar ofta så kallad collaborative working för att förkorta ledtiderna. När personalen i en tidszon slutar arbeta tar utvecklarna längre västerut vid. På det sättet kan arbetet fortsätta dygnet runt, men det förutsätter att alla kontor har tillgång till samma data, oavsett var i världen de befinner sig. Med ICT:s Ethernet-tjänst kan kontoren kopplas samman och personer på geografiskt skilda platser kan samarbeta om en Med tjänstens höga kapacitet kan kontoren även överföra rörliga bilder och ljud i realtid, till exempel vid videokonferenser. Med Gigabit Ethernet fås en transparent överföring med en hastighet på eller . ICT:s paketerade tjänst inom området IP-baserade WAN-tjänster heter ICT . Tjänsten knyter ihop företagets behov i ett gemensamt kommunikationsnät. Den bygger på IP- funktioner där använder sig av modern i anslutningarna. Tjänsten är skalbar från radiobaserade låghastighetsförbindelser upp till snabba gigabitanslutningar via fiber. I nätet finns också ICT:s datacenteranläggningar som levererar paketerade tjänster inom de flesta tjänsteområden, allt via Disaster- och Recovery-säkrade miljöer för ytterst affärskritisk verksamhet. Tjänsten ICT och L3 är en så kallad layer-2-/layer 3-tjänst som framför allt vänder sig till företag och tillämpningar med behov av datakommunikation med genomgående hög kapacitet, realtidskommunikation med väldefinierad löptidsfördröjning och protokolloberoende datatrafik. Leveransen består av en grundtjänst samt en eller flera tilläggstjänster. tar ansvar för: service och support. Infrastrukturen för järnvägens behov av dator- och telekommunikation omfattar utöver det fiberoptiska nätet också cirka 1 200 egna för telekommunikation. Masterna är byggda för behov, men i många finns det plats över. Inplacering i innebär att man kan få en plats för en kommunikationsutrustning, utan att behöva gå igenom processen med att bygga en egen mast. Kunden använder sin egen utrustning och i första hand sitt eget teknikhus. De stora leverantörerna av mobil kommunikation vill nå ut till alla potentiella kunder i , men få av dem får lönsamhet i att bygga utanför tätorterna. Det innebär att många kunder i glesbygden inte nås av signalerna från masterna. Det innebär dessutom att de små telekom-operatörerna kan få svårt att hitta några stora publika operatörer att hyra in sig hos när de vill placera in utrustning i en mast i glesbygden. Då passar ICT:s tjänst Inplacering i eftersom finns utplacerade längs järnvägarna i hela landet. Det finns gott om Trafikverksmaster även i tätorterna. Masterna är byggda för att klara järnvägens höga krav på säkerhet och tillförlitlighet och det gör att leverantörerna av mobil kommunikation gärna hyr in sig i dem. utnyttjas i första hand för utrustning för tele- och radiokommunikation. Men en mast kan även vara bra till annat. I några av masterna sitter till exempel små vindmätare som mäter den genomsnittliga vinden . De används för att utvärdera om platsen är lämplig för att bygga vindkraftverk. Flera av mastplatserna är direkt sammankopplade med fiberoptiska nät, vilket innebär stora fördelar för bredbandsoperatörer och andra som vill koppla samman det trådlösa nätet med sitt eget transmissionsnät. ICT är en ny tjänst som lanseras . Tjänsten möjliggör för tjänsteleverantörer att i större utsträckning nå svenska hushåll via nät och anslutningar till stadsnäten. binder samman tjänsteleverantörer, kommunikationsoperatörer och stadsnätsägare. 3.1.5Beskrivning av vilka tjänster andra levererar Inom flera områden levereras ICT-tjänster till av andra än . Det sker dessutom ofta utan ICT: s inblandning. Det finns exempel på likartade ICT-tjänster som levereras såväl från som från en annan extern leverantör. Det kan bero på att f.d. och f.d. har haft olika leverantörer och att samordning ännu inte skett men också på att någon uttalad ensamrätt för att tillhandahålla ICT-tjänster inte funnits eller tillämpats. F.d. har i stor utsträckning upphandlat på en extern marknad. har ett eget radionät för kommunikation med entreprenörer inom vägunderhållet. Exempel på ICT-tjänster som levereras av andra än är applikationsdrift för ett flertal tågnära system från EDB (f.d. SJ data) och tågledningssystem från . Från levereras kommunikationsanslutningar mellan utrustning längs vägar och trafikledningscentraler, men också mellan kontor och datorhallar. levererar också mobil och fast telefoni och driftar och supportar ett antal kontorsnära system. Även upphandlar externa leverantörer inom ramen för sin verksamhet. På konsultsidan är ATEA och stora. När det gäller utrustning är ATEA, , Ciena m.fl. leverantörer till . upphandlar också driftentreprenader från , InfraNord, Telehantering i samt ATEA. och Stadsnät tillhandahåller datakommunikation som underleverantör till . Andra exempel är Tele 2:s leveranser av internettjänster, telefontrafik samt mobila lösningar som är publika. För sin totala försörjning av ICT-tjänster anlitar alltså ett flertal leverantörer: 3.1.6Integreringen i trafik och trafikledning - beroendeförhållandet för främst kärnverksamheten Många tekniska system är helt beroende av fungerande kommunikationsnät med centrala datorer som kommunicerar med utrustning spridd över stora geografiska områden. Kommunikationsnätet blir därmed en kritisk resurs med stora tillgänglighetskrav. Flera av systemen utgör tillsammans ett signal- och processtyrningssystem för det operativa järnvägssystemet (tågdriften). Det är därför viktigt att främst genom verksamhetsområde Trafik är en mycket stark och tydlig kravställare på säkerhet och tillgänglighet. De nya järnvägstekniska applikationerna liknar allt mer traditionella IT-system med centrala servrar, datanät, användare och ansluten teknisk utrustning. Utvecklingen kommer att i ökad utsträckning möjliggöra alternativa leverantörer. Kraven på en kontrollerad driftmiljö med högt säkerhetstänkande är helt avgörande för tillgängligheten. Kraven på tillgänglighet i kommunikationsnätet kommer att vara mycket höga, eftersom många system är beroende av nätet. Tillgängligheten bygger dels på tillförlitliga tekniska lösningar men i än större grad på hur nätet hanteras för drift, övervakning och andra delar inom förvaltning. Exempelvis följande mycket närliggande applikation/tjänster använder sig av kommunikationsnätet: Trafikstyrning, tågledningscentraler och signalställverk som styr spårväxlar och signaler Telefoni (operativ telefoni) MobiSIR, GSM-R nät (operativt radiosystem) Detektorer för övervakning av fordonsegenskaper Trafikinformation till järnvägens resenärer Kärnverksamheten har således ett mycket starkt beroendeförhållande till leverans av såväl nät- och drifttjänster som verksamhetsnära ITS-tjänster. Detta innebär också att beroendeförhållandet mellan beställare och utförare är stort. Notera att de delar som hör till kommunikationsnätet är standardiserade och att motsvarande telekomsystem används av alla aktörer på marknaden. Detta är viktiga omständigheter att beakta vid en separering. 3.1.7Hur säkras funktionalitet och driftssäkerhet med avseende på data- och telekommunikation Förvaltarsidan av verksamhet är, oavsett hur och från vem en tjänsteleverans sker, ansvarig för driftsäkerhet och funktionalitet i järnvägstransportsystemet. På tjänster som och andra leverantörer levererar för den operativa järnvägsdriften måste det därför ställas höga men också behovsanpassade krav för att kunna skapa förutsättningar för en säker, robust och tillgänglig tågtrafik. Beställarförmågan blir då av avgörande betydelse. För att vara en duktig beställare måste man ha kunskap om den egna anläggningen för data- och telekommunikation, vilka funktioner som krävs för att få anläggningen att fungera och om anläggningens status. Man måste ha en uppfattning om behovet av kommunikation på såväl lång som kort sikt (se förslag om strategi för ITS-tjänster under avsnitt 4.1.1, uppdrag). Beställningarna måste vara insiktsfulla och tydliga. Beställaren måste ha tillräcklig teknisk kompetens för att kunna kvalitetsbedöma det som har levererats och därmed säkra funktionaliteten i anläggningen. Beställaren behöver dock inte i alla situationer förstå hur en tjänst produceras. Beställaren måste också agera på ett sådant sätt att incitament skapas för tjänsteutveckling i linje med det långsiktiga behovet för . I praktiken har ett nära partnerskap utvecklats mellan och . En överlappning av roller föreligger och den har säkert varit både nödvändig och ändamålsenlig för att säkra driften. Kompetenserna på de olika sidorna är inte renodlade utifrån en beställar- och utförarroll. Om inte roller, ansvarsförhållanden och ekonomiska förhållanden är tydliga blir det också svårt att synliggöra och ta tillvara effektivitetspotentialer. Åtgärder inom har vidtagits för att göra rollerna tydligare. Efter en omorganisation i infördes en förvaltningsmodell för att skapa ökad tydlighet samt för att ha en ansvarig enhet för förvaltning över respektive objekt. Inom teleområdet infördes objekten Teletransmission och MobiSIR. I samband med detta genomfördes även en intern gränssnittsutredning för att klargöra förvaltarens och ICT:s roll. kom fram till bland annat följande: Chefen för (förvaltaren) är enligt järnvägslagen infrastrukturförvaltare (detta innefattar teletransmissionsnäten samt MobiSIR). Motsvaras av chefen för i organisation. () ICT ska sköta drift och underhåll av näten på uppdrag (via avtal) av förvaltaren. () ICT:s huvudsakliga uppgift är att stödja Leverans av tåglägen genom Leverans av ICT- tjänster. För att få en tydligare styrning av både radio- och teletransmissionsnäten, så att tjänster samt drift och underhåll av de olika plattformarna säkerställs, togs ett ramavtal fram mellan förvaltaren och . implementeras detta avtal i . Ramavtal avseende Drift- och underhåll av kommunikationsnät och Tjänster mellan Leverans och reglerar och förtydligar relationen mellan och Trafik. Syftet är att skapa tydlighet i leveransen och relationen parterna emellan. Avtalets tillkomst är ett tydligt tecken på, och ett steg i riktning mot, att beställar- och utförarrollen behöver förtydligas. Som framgår nedan bör gränssnitten vara klargjorda innan en separering är ändamålsenlig. Ett antal grundläggande åtgärder för att säkra leveranser av nätkapacitet och tjänster som baseras på tillgång till nätet har vidtagits tidigare. Exempel på sådana är: Förläggning av optokablar talet för att kunna ersätta kopparkablar i långdistansnätet. Med hjälp av fiberkablar som är mindre störningskänsliga i järnvägsmiljön minskade driftstörningarna för kommunikationstjänster. För att säkerställa driftskvaliteten på återstående kopparkablar för framförallt lokala anslutningar trycksattes de med luft för att motverka eventuella fuktskador och störningar på grund av detta. Teknikhus har efterhand erhållit förbättrat skalskydd och multipla separerade kabelintag. 48 volts kraft byggdes med batteri-back-up och på viktiga platser även med dieselaggregat. Transmissionssystemen byggdes i ringstruktur och hade en funktion för att automatiskt skydda kommunikationen. Funktionalitet och driftsäkerhet i järnvägstransportsystemet har således säkrats genom ett gränsöverskridande samarbete, där kostnadseffektiviteten är svår att uttala sig om. 3.2Beskrivning av infrastrukturen i (fibernät, kopparkabel, signaltelefoni) och omvärlden 3.2.1Trafikverkets infrastruktur inom kommunikation infrastruktur för kommunikation kan översiktligt indelas i den fiberoptiska kabeln, transmissionsutrustning och . Till detta kommer den kanalisering som sker i samband med byggnation av vägar. Det fiberoptiska nätet omfattar och sträcker sig längs järnvägen över hela . Nätet utgör grunden för möjligheter att styra och övervaka växlar, signaler, elförsörjning osv. förvaltar på uppdrag infrastrukturen för IT- och telekommunikation och säljer även kapacitet och våglängd till externa kunder. I den interna styrningen prioriteras och säkerställs primärt järnvägens behov av kapacitet och driftsäkerhet. Den fiberoptiska kabeln, som till stor del innehåller sex fiberpar, finns nedgrävd i banvallen längs med och i direkt anslutning till spåren. F.d. har i mycket liten utsträckning tillåtit någon annan kabeldragning än den egna i banvallen. Bild 3 Foto på traktor som plöjer ner kabel längs banvallen Generell disponering av fiberkabel: Par 1 används för DWDM. Våglängdssystemet kan bestå av upp till 72 kanaler på ett enskilt fiberpar, där varje kanal rent tekniskt motsvarar ett fiberpar. Används till att realisera våglängds- och ethernet-tjänster men också för överföring av våra transmissionssystem. Par 2 används för CWDM. Våglängdssystemet består av 8 kanaler. Används till att realisera tjänster men också för överföring av SDH- och IP/MPLS-system. Om detta par inte bestyckas med CWDM används det direkt av IP/MPLS-system. Par 3 används för SDH-transmissionssystem som inte nyttjar våglängdskanal. Par 4 används för SDH-transmissionssystem som inte nyttjar våglängdskanal. Par 5 används för PDH-transmissions-system. Par 6 är dedikerat för Signalsystem. På vissa sträckor finns fiberkablar med fler par (12 eller ibland 24 par). Dessa par disponeras lokalt för överföring av rena tjänster eller transmissionssystem. genom tillhandahåller kapacitet och inte svartfiber eftersom fiberparen är få men kapaciteten närmast obegränsad. Följaktligen äger också transmissionsutrustningen. Uppskattningsvis finns det 800 teknikhus byggda för järnvägsnära tjänster. Av dessa är cirka 170 större teknikhus som även terminerar trafik från externa kunder. I teknikhusen återfinns teknisk utrustning för teletransmission och utrustning för signal- och processtyrningssystem. I teknikhusen finns också gemensamma resurser som kraft, kyla, utrustning för terminering av optokablar och kopparkablar samt tryckskydd. I vissa teknikhus inplaceras även utrustning som möjliggör anslutning mot GSM-R . Kopplat till optokabeln för långväga kommunikation finns också ett kopparkabelnät främst avsett för anslutning lokalt av järnvägsunika applikationer/tjänster som detektorer, signaler, telefoni och för att ansluta . De cirka 1 100 , som finns uppförda längs med spåret har tillkommit för att möjliggöra övergången till MobiSIR (se beskrivning under ITS-tjänster ovan). Utrymme i masterna hyrs även ut till externa kunder. hyr även mastplatser i cirka 200 externa . Gränsen mellan den långväga kommunikationen och anslutningen till den direkta järnvägsdriften (anslutningsnätet) går i princip i teknikhusen. inkom med en skrivelse till (TRV 2010/16656) med anledning av ett regeringsuppdrag (N2010/493/IT) för framtagande av modell för byggande av IT-infrastruktur i samband med vägarbeten. I denna skrivelse står bl.a. att inom vägområdet har ytterst få egna kanalisationer. Ledningsinnehavare har fått tillstånd att lägga ner extra tomrör i samband med egen utbyggnad. Det är okänt hur väl utnyttjade dessa utrymmen är via uthyrning men det har förekommit att andra ledningsinnehavare valt att lägga ner egna rör längs samma vägsträcka på grund av höga hyreskostnader eller orimliga villkor. bedömer att det görs åtgärder på i storleksordningen , eller av det totala statliga vägnätet , där det är möjligt att förlägga en kanalisation i samband med åtgärden om en sådan saknas. Det har inte gått att få en samlad bild av omfattning och geografiskt läge för den kanalisering som finns längs vägar. saknar egna uppgifter om hur stor del av vägnätet som har befintliga kanalisationer. Inför det separerade ICT: s övertagande av kanaliseringen längs vägarna bör en karta över förekomst av kabeldragning och dess användning tas fram. 3.2.2Vilka övriga nät finns på marknaden? Förekomsten av optisk fiber varierar i olika delar av landet. En mindre del av befolkningen har överhuvudtaget inte tillgång till bredband via trådbunden anslutning till fibernät. Fiber är annars väl utbyggt i stamnätet och används i de stora nationella transportstråken. Vid utgången av fanns det fiberoptisk kabel i . Utöver äger exempelvis TeliaSonera, , , , Tele2, TDC Song och optisk Stadsnäten har tillsammans 25–av befintlig fiberbaserad infrastruktur. TeliaSonera äger strax av landets infrastruktur. Nästföljande aktör, , har av täckningen (). De övriga större fiberinnehavarna har en andel på av den totala fibertäckningen i . I betydligt fler än av tätorter är TeliaSonera ensam aktör med minst en fiberbaserad anslutningspunkt. Noteras kan att offentligt ägd infrastruktur, dvs. infrastruktur ägd av statliga eller kommunala organ, tillsammans har av befintlig fiberbaserad täckning i . 3.2.3Trafikverkets fiberkabelnäts integrering med annan infrastruktur för elektronisk kommunikation infrastruktur för data- och telekommunikation täcker i princip hela landet och via samarbete med lokala aktörer når man i stort alla städer runt om i . Nätet innehåller cirka 800 anslutningspunkter från i söder till i norr. Redundans finns i hela nätet. Nätet har anslutningar till de flesta andra nätägare. Genom kopplingar till stadsnäten kan orter och kunder bindas ihop till de flesta städer i . Den kommunikation som sker för räkning sker inte enbart inom den egna infrastrukturen. I många fall är tillgången till andras nät nödvändigt för att kommunikationen ska fungera. Det gäller t.ex. i där infrastruktur från används. 3.2.4Trafikverksinterna arbetsformer/avgränsningar; beställare, utförare och ägare delade upp verksamheten i förvaltande enheter och producerande enheter (resultatenheter) där de förra beställer tjänster från de senare, en s.k. beställar-utförarmodell. En part blev då ansvarig för att formulera mål och den andra för att utförandet sker enligt beställning. Förändringen syftade till att skapa ett marknadsinslag inom myndigheten. Renodlingen av rollerna förväntades bidra till ökad specialisering och högre produktivitet. Resultatenheternas verksamheter omfattade utredning, projektering, byggledning, byggande, drift och underhåll inklusive reinvestering, utbildning och materialanskaffning. Resultatenheterna var från början sju till antalet: , Projektering, Industridivisionen, Järnvägsskolan, Materialservice, och Telenät. och 2010 är Projektering respektive (inkluderande Industridivisionen) bolagiserade under firmorna och . För resultatenheterna har ett internt eget kapital tillförts och interna balans- och resultaträkningar upprättats. Verksamheten finansieras via intäkter från uppdrag åt verkets förvaltande enheter och åt externa beställare. Lånemedel tillförs via en internbank till en beräknad marknadsmässig ränta. Resultatenheterna tecknade i normalfallet försäkringar i ett intern captive, som har upphört. För flera av enheterna, inrättades interna rådgivande styrelser med såväl interna som externa styrelseledamöter. En styrning som väsentligen omfattade rörelsemarginal, finansiella nyckeltal och soliditet etablerades. Intern skatt tas ut och utdelning sker med hänsyn till soliditetskrav. Generella delar i ledningssystem, t.ex. övergripande vision och policys samt personal- och ekonomiadministrativa regler tillämpades också på resultatenheterna. Ambitionen var att åstadkomma så företagslika och konkurrensneutrala förhållanden som möjligt och beakta koncernförhållandet. Ett ytterligare steg för att öka effektiviteten var att utsätta utförarenheter för konkurrens genom att myndighetens beställardel började upphandla tjänster även från externa utförare. Detta innebar att upphandlade produktionsverksamhet enligt bestämmelserna i lagen om offentlig upphandling. upphandlade alla förekommande typer av tjänster som rör utredning, projektering, byggledning, byggande, större underhållsåtgärder (främst reinvesteringar) av järnvägsinfrastruktur i konkurrens. därefter har andelen konkurrensutsatt upphandling ökat till att omfatta en allt större del både vad gäller volym och tjänster, t.ex. löpande underhåll. Den del som inte upphandlas i konkurrens utförs på direkt uppdrag av de förvaltande enheterna. De resultatenheter som direkt berördes av konkurrensutsättningen var , Projektering Konkurrensen med andra utomstående aktörer ska, så långt det är möjligt, ske under förutsättningar som inte är snedvridande på konkurrensen. En rad åtgärder har därför vidtagits av för att förutsättningarna för de interna och externa konkurrenterna ska bli neutrala vid upphandlingar i konkurrens. Telenäts verksamhet utökades genom att IT-verksamhet tillfördes enheten och därmed bildade . IT-verksamhet överfördes till ICT . förvaltar infrastruktur för telekom och IT. Anläggningarna finns redovisade i balansräkning. För tjänster som tillhandahåller är man i princip inte konkurrensutsatt annat än i vissa fall. Exempel på sådana fall är applikationsdrift och ICT- tjänster vid nya investeringsprojekt. Den externa försäljningen av tjänster sker på en konkurrensutsatt marknad. Även inom , som tillsammans med f.d. utgör huvuddelen av nuvarande verksamhet, har det funnits enheter med produktionsuppgifter, vilket innebär att projektering, byggande samt drift och underhåll har utförts på uppdrag av . Till produktionsuppgifterna hör även annan uppdragsverksamhet, exempelvis försäljning av information ur vägtrafikregister. var organiserat enligt en s.k. beställarutförarmodell. Vid införandet av modellen fanns det en utförarenhet, Produktionsdivisionen. delades produktionsdivisionen upp i tre separata affärsenheter: Färjerederi, , och . resultatenheter fick en styrning och konkurrensutsättning enligt samma principer och innehåll som i . Resultatenheternas verksamhet är primärt till för verksamhet men riktar sig även till externa kunder. Det interna resultatet elimineras i Trafikverkets koncernredovisning mot den anslagspost där kostnaden redovisats hos den beställande enheten i . Det externa resultatet disponeras efter särskilt beslut om ianspråktagande. Den externa försäljningen från uppgick till (av totala intäkterna). är såväl resultatenheter som affärsenheter i samlade inom ett verk- samhetsområde, Resultatenheter. Där ingår sju resultatenheter inklusive samt två bolag. Verksamhetsområdet samlat leds av en chef. Denne är ordförande i de interna styrelserna, däribland ICT. Styrelsen i består av fyra interna och tre externa ledamöter. ICT har ett ägarkrav på lönsamhet för , som uppgår till rörelsemarginal , avkastning på eget kapital , avkastning på sysselsatt kapital och en soliditet om .