sou · GYB385 · 2010-11-23 00:00:00 — Den bygger på inkomsten från förvärvsarbete. Förvärvsarbetande definieras nu som en person med en årlig förvärvsinkomst överstigande motsvarande . Detta belopp är ungefär ett svenskt prisbasbelopp. Översättningen till andra valutor gjordes enligt de växelkurser som gällde /2007. Med denna definition får vi i stort sett samma storleksrelationer mellan länderna som tidigare (se tabell 4.4 nedan). Sambandet mellan ålder och förvärvsfrekvens ändras dock något. Före blir förvärvsfrekvenserna nu i allmänhet lägre än i tabell 4.2, men högre efter . Förklaringen till att de är högre efter är troligen att den nya definitionen fångar upp deltidsarbete bland pensionärer bättre än den föregående definitionen. Den som tar ut sin ålderspension och förvärvsarbetar på deltid kommer nog i allmänhet att betrakta sig som pensionär enligt den första definitionen, men räknas som förvärvsarbetande enligt den andra. Det är svårare att förklara varför de flesta förvärvsfrekvenser är lägre enligt den andra definitionen för dem som är . För är det dock en relativt god överensstämmelse och även för i de första två åldersklasserna. En tänkbar förklaring är att det i de syd- och centraleuropeiska länderna är mer känsligt att avslöja sin inkomst för en intervjuare och att vi därför fått en underrapportering av förvärvsinkomsterna.1 1 Ett annat problem med urvalsdata är att det finns bortfall som kan vara selektivt och ge felaktiga skattningar. I SHARE finns s.k. kalibrerade vikter som är avsedda att korrigera för selektivt bortfall. En jämförelse av skattningar av andelen förvärvsarbetande i olika åldersgrupper vikter för visade att andelarna inte blir exakt desamma, men skillnaderna har ingen praktisk betydelse. Att resultaten blir ungefär desamma med och utan vikter innebär inte nödvändigtvis att det inte finns något selektivt bortfall. Kalibreringen gjordes endast mot den bivariata köns- och åldersfördelningen. SOU 2010:85 Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser Andel förvärvsarbetande per åldersgrupp och land enligt en inkomstbaserad definition av förvärvsarbetande Tabellen baseras på data från SHARE 2006/2007 och andelarna anges som procent. Som förvärvsarbetande definieras personer med inkomst av förvärvsarbete som överstiger . Motsvarande belopp för andra länder erhölls genom konvertering med aktuell växelkurs /2007. Frekvenserna är oviktade. 4.2Sysselsättning och arbetad tid i SHARE-frekvenserna kan jämföras med motsvarande uppgifter från Arbetskraftsundersökningarna (), men låt oss först överblicka den totala sysselsättningens utveckling i . Figur 4.1 visar bl.a. att kvinnornas sysselsättning närmade sig männens för att sedan variera i stort sett parallellt med männens kurva. Vi ser också nedgången i sysselsättning under lågkonjunkturen och den successiva upphämtningen därefter. nådde sysselsättningen ungefär samma nivå som före 1990-talskrisen. Därefter, under den senaste krisen, minskade både männens och kvinnornas sysselsättning. Avbrotten på kurvorna i figuren beror på omläggningar av AKU- statistiken. SCB:s statistik visar även att antalet arbetade timmar i stort sett följer utvecklingen av antalet sysselsatta. Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser Figur 4.1 Antal (tusental) sysselsatta kvinnor och män i – 2009 Figuren är hämtad från SCB () och baseras på data från . har utvidgats till att omfatta befolkningen t.o.m. , vilket gör det möjligt att följa sysselsättningen i åldersgruppen 65–. Som vi redan sett i figur 1.1 har antalet sysselsatta män och kvinnor i denna åldergrupp ökat ganska mycket , , medan antalet sysselsatta i åldrarna 20–64 endast ökat . Sysselsättningsökningen bland de äldre är inte bara ett resultat av att antalet äldre ökat, utan även av en ökad sysselsättningsintensitet för både män och kvinnor (se figur 4.2). Figur 4.2 Sysselsättningsintensitet i åldersgruppen 65–i –2009 Både kvinnor och män Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser Figuren är hämtad från SCB () och baseras på data från . Kurvorna visar en utjämnad trend medan piggarna representerar säsongrensade uppgifter. Figuren visar antalet sysselsatta som andel (%) av befolkningen i åldersgruppen 65––2009, först för kvinnor och män tillsammans och därefter för män och kvinnor separat. Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser Sysselsättningsintensiteten i åldergruppen 65–var genomgående högre bland männen än bland kvinnorna. Den ökade i båda grupperna och var av männen och av kvinnorna sysselsatta. Enligt var av männen och kvinnorna i åldergruppen 65–sysselsatta och av dem i åldern 70–. Detta är något högre siffror än enligt SHARE i tabell 4.2 som presenterades tidigare, men med tanke på att båda undersökningarna bygger på urval är ändå överensstämmelsen hygglig. De sysselsatta som är skiljer sig i flera avseenden från arbetskraften som helhet. Det gäller t.ex. andelen egna företagare och den arbetade tiden. Tabell 4.5 nedan redovisar uppgifter om båda dessa förhållanden. Tabell 4.5 Antal manliga och kvinnliga företagare som andel av antal sysselsatta, och andel sysselsatta män och kvinnor efter överenskommen arbetstid i åldrarna 65–under kalenderåren 2005 och 2009 Andel sysselsatta efter överenskommen arbetstid (timmar) i % Källa: AKU-data från SCB. Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser Tabellen visar att andelen egna företagare är hög i åldersgruppen 65+, betydligt högre än för arbetskraften som helhet. I hela åldersgruppen 15–är andelen manliga företagare endast och andelen kvinnliga företagare . AKU-data visar också att de näringsgrenar som sysselsätter de flesta äldre är jordbruk, skogsbruk och fiske; handel; finansiell verksamhet och företagstjänster samt vård och omsorg. Den totala mängd arbete som utförs beror inte bara på hur många som är sysselsatta utan även på hur mycket arbete som utförs per tidsenhet. Tabell 4.5 visar därför även hur antalet sysselsatta i åldergruppen 65–fördelades efter överenskommen veckoarbetstid . Bland de män och kvinnor, som var 65–, placerade sig i stort sett en tredjedel i vardera arbetstidsgruppen. Andelen deltidsarbetande är således betydligt större i denna åldersgrupp än i hela arbetskraften. Det gäller i synnerhet de äldsta kvinnorna. Någon systematisk förändring mellan de två kalenderåren är svår att upptäcka. Studerar vi i stället förändringen i det totala antalet arbetade timmar (se tabell 4.6), finner vi att det ökade ganska mycket , för männen i åldergruppen och för kvinnorna. Då det genomsnittliga antalet arbetade timmar minskade något berodde ökningen av det totala antalet arbetade timmar på att antalet sysselsatta ökade i åldergruppen 65+. Männens bidrag till den totala arbetsvolymen var mer än dubbelt så stort som kvinnornas, vilket huvudsakligen berodde på att det var omkring dubbelt så många sysselsatta män som kvinnor. Den genomsnittliga veckoarbetstiden skiljde sig inte så mycket mellan könen. Tabell 4.6 Antal sysselsatta, genomsnittlig veckoarbetstid och antal faktiskt arbetade timmar i åldergruppen 65–, uppdelat efter kön Källa: AKU-data från SCB. Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser Till skillnad från innehåller SHARE uppgifter om antalet arbetade timmar. De som hade förvärvsarbete fick besvara följande fråga: Oberoende av antalet avtalade veckotimmar, hur många timmar arbetar du normalt med detta arbete, exklusive matraster men inklusive betald eller obetald övertid?. Frågan besvarades dels för det huvudsakliga arbetet och dels för eventuellt extraarbete. Därefter ställdes frågan: Hur många månader arbetar du normalt i detta arbete?. De allra flesta svarade för sitt huvudsakliga arbete 12 månader på denna fråga. Årsarbetstiden skattas genom att multiplicera veckoarbetstiden med det genomsnittliga antalet veckor (4,3) och med antalet månader.2 I tabell 4.7 redovisas den genomsnittliga vecko- och årsarbetstiden samt antalet individer, som arbetat efter kön och ålder. Urvalen blir ganska små i varje åldersklass, i synnerhet för de äldsta. Skattningarna av medelarbetstiden blir därför osäkra. Icke desto mindre stämmer SHARE-skattningarna av veckoarbetstiden /2007 mycket väl med AKU-skatt- ningarna . Från tabell 4.7 kan man notera att både antalet individer som förvärvsarbetade och den genomsnittliga årsarbetstiden sjönk väsentligt efter . Den genomsnittliga årsarbetstiden för dem som var tycks dock ha ökat något mellan de två mättillfällena, särskilt för männen. Räknat på alla män som var blir ökningen på de tre à fyra åren . 2 Avdrag för semester och större har således inte gjorts. SOU 2010:85 Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser Antal arbetade timmar och år enligt SHARE, redovisat efter kön och ålder Antal individer i urvalet Årsarbetstiden har beräknats som veckoarbetstid*4,3*antal månader i arbete . 4,3 är det genomsnittliga antalet veckor . Genomsnittlig arbetstid har endast beräknats för dem som uppgivit att de förvärvsarbetat . Arbetstiden anges i antal timmar. 4.3Skillnader i sysselsättning mellan olika födelsekohorter En tredje informationskälla om förvärvsfrekvenser är registerdata från . Då det inte går att få exakt samma definition av förvärvsarbete i som i , har SCB försökt efterlikna denna definition genom att relatera förvärvsarbete till inkomster av förvärvsarbete enligt och därefter använda denna relation i tillsammans med dess inkomstuppgifter för att prediktera om LISA-individerna förvärvsarbetar.3 Förvärvsfrekvenser baserade på 3 Klassificering av förvärvsarbetande sker med en modellbaserad metod där arbetskraftsundersökningen () används som dataunderlag. Sambandet mellan enkätsvaret om sysselsättning i och administrativa variabler som lönebelopp, inkomst av aktiv förvärvsverksamhet, transfereringar med anknytning till arbete samt kön och ålder nyttjas. På detta sätt får vi samma definition av sysselsatt som i . Modellskattningarna av sysselsatta genomförs för ca 25 olika grupper. Indelning sker efter ålder, kön, tidsmarkeringar på kontrolluppgiften och ålderspension. Klassificering gruppvis medger och resulterar i olika inkomstgränser vid avgränsningen. (citat ur , 2009). Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser denna definition återfinns i tabell 4.8 för ett antal födelsekohorter. Vi finner återigen hur förvärvsfrekvenserna avtog med stigande ålder i alla kohorter och att den största minskningen ägde rum i 60– åldern.4 efter 65 varierade förvärvsfrekvenserna mellan beroende på kohort och ålder. Det finns emellertid intressanta skillnader mellan kohorterna. finner vi svagt avtagande förvärvsfrekvenser med stigande födelseår. avtog frekvenserna t.o.m. födelsekohorten 1937, men sedan steg de för de yngre kohorterna. I åldrarna 64–65 var frekvenserna i stort sett stabila, dock möjligen med en liten tendens att stiga för de yngsta kohorterna. För dem som var ser vi en klar tendens till stigande förvärvsfrekvenser bland de yngsta kohorterna. Vi finner t.ex. att av dem som föddes förvärvsarbetade och . Detta motsvarar kalenderåren 2006 respektive 2007. Ökningen i förvärvsfrekvens började emellertid tidigare, se t.ex. kohort 1937 , vilket motsvarar kalenderår 2003, eller kohort 1938 vid åldern 66, vilket motsvarar kalenderår 2004. Ökningen kan således inte enbart hänföras till den stimulanspolitik som den borgerliga regeringen införde vid sitt tillträde 2006. Pensionsreformerna bör inte heller ha haft någon större effekt på dessa kohorter, då deras pensioner i huvudsak bestäms av det gamla pensionssystemet. 4 är en totalräknad statistik, varför det inte finns någon urvalsorsakad osäkerhet i de uppgifter som presenteras. De skillnader som observeras i datamaterialet är de skillnader som finns i populationen. I de födelsekohorter som ingår i denna studie fanns ca 90 000 personer per kohort. Data omfattar tidsperioden –007. LISA-variabeln SyssStat finns i tre varianter p.g.a. mindre definitionsförändringar. –1992 användes SyssStatG, 1993–2002 användes SyssStat och 2003–2007 användes SyssStatJ. SOU 2010:85 Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser Förvärvsfrekvenser enligt LISA:s definition av förvärvsarbetande, redovisade efter ålder och födelsekohort I tabell 4.9 finns förvärvsfrekvenser enligt en något annorlunda definition. De som hade en förvärvsinkomst överstigande ett basbelopp räknas nu som förvärvsarbetande. Med denna definition låg förvärvsfrekvenserna i samma härad som med den tidigare. Basbeloppsdefinitionen gav i de flesta fall en något högre frekvens och en något lägre efter 65. Tendensen att förvärvsfrekvenserna var högre i de yngre kohorterna än i de som var födda i början och mitten står sig dock. Vid t.ex. var förvärvsfrekvensen 7–i de äldre kohorterna men 15–i de yngre. var dessa frekvenser 5–respektive 12–. Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser SOU 2010:85 Förvärvsfrekvenser enligt en alternativ definition av förvärvsarbetande, redovisade efter ålder och födelsekohort En person räknades som förvärvsarbetande om dennes ersättning från förvärvsarbete översteg ett prisbasbelopp. Ersättning från förvärvsarbete beräknades som summan av variablerna kontant bruttolön, inkomst av aktiv näringsverksamhet, sjukpenning, havandeskapspenning, smittbärarpenning, sjuklönegaranti, skattepliktig arbetsskadeersättning, föräldrapenning vid barns födelse eller adoption, tillfällig föräldrapenning för vård av barn, närståendepenning och rehabiliteringsersättning. Förvärvsinkomst och arbetsrelaterade ersättningar redovisades endast när kontant bruttolön eller inkomst av aktiv näringsverksamhet eller motsvarande var större än noll. I tabellerna 4.10–4.12 nedan visas hur förvärvsfrekvenserna samvarierade med kön, utbildning och familjetyp. Tabell 4.10 Förvärvsfrekvenser enligt LISA:s definition av förvärvsarbetande, redovisade efter ålder, kön och födelsekohort Oberoende av födelsekohort och ålder hade kvinnor lägre förvärvsfrekvens än män. Skillnaderna mellan könen var något mindre i de Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser Tendensen att en större andel arbetade efter i de yngre kohorterna än i de äldre gällde bägge könen. I tabell 4.11 nedan är det inte meningsfullt att göra jämförelser radvis, då genomsnittsåldern successivt minskar ju yngre kohorten är. Däremot kan man för varje kohort utläsa hur förvärvsfrekvensen varierade med utbildningsnivå. Som väntat finner vi att förvärvsfrekvensen var högre ju högre utbildningen var. Tabell 4.11 Förvärvsfrekvenser enligt LISA:s definition av förvärvsarbetande, redovisade efter utbildningsnivå och födelsekohort Utbildningsnivå (SUN-grupp) kortare än 9 år (eller motsvarande) kortare än två år Tabell 4.12 nedan visar att förvärvsfrekvenserna varierar även med familjetyp. Ensamstående utan barn hade den lägsta förvärvsfrekvensen, följd av ensamstående mödrar. Gifta par hade den högsta frekvensen. Dessa skillnader ska dock tolkas med viss försiktighet, då vi inte standardiserat för åldersskillnader. Tabell 4.12 Förvärvsfrekvenser enligt LISA:s definition av förvärvsarbetande, redovisade efter familjetyp och födelsekohort Makemaka familj (inkl. partnerskap) Sambofamilj (med gemensamt barn) Ensamstående (övriga) Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser Då vi i LISA-data kan följa enskilda individer, kan man beräkna övergångsfrekvenser till och från förvärvsarbete. Tabell 4.13 nedan visar sådana frekvenser efter kön och ålder, för kohorterna födda –1940. Av de förvärvsarbetande män som var lämnade förvärvsarbetet innan påföljande år. För kvinnor var motsvarande andel . av de 64-åriga män och av de 64-åriga kvinnor, vilka inte var förvärvsarbetande, började förvärvsarbeta under påföljande år. Avgångsfrekvenserna från förvärvsarbete sjunker med stigande ålder. De är större för kvinnorna än för männen. Andelen som börjar förvärvsarbeta på nytt är störst , nämligen av männen och av kvinnorna. För personer är det av männen som återgår till arbete och av kvinnorna. Tabell 4.13 Övergångsfrekvenser från och till förvärvsarbete för födelsekohorterna 1938–1940, redovisade efter ålder och kön Tabellen redovisar övergångsfrekvenser som procent av förvärvsarbetande respektive ej förvärvsarbetande. Det finns några få äldre personer som upprepade gånger återvänder till arbetsmarknaden (se tabell 4.14). Om vi använder LISA:s definition av förvärvsarbetande är det som aldrig återvänder till förvärvsarbete efter , som återvänder en gång, som återvänder två gånger och som återvänder . När vi i stället definierar förvärvsarbete med hjälp av basbeloppet blir frekvenserna snarlika, även om något färre återvänder till förvärvsarbete enligt denna definition. Basfakta om äldres förvärvsfrekvenser Tabell 4.14 Antal individer i födelsekohorterna 1936–1937 som efter aldrig återvänder, respektive som återvänder en eller till förvärvsarbete efter att ha varit utan förvärvsarbete Förvärvsarbete enligt SCB:s LISA- inkomsten översteg ett basbelopp Andel (%) Andel (%) Data omfattar perioden –2007. 5En statistisk analys av medelålders och äldre personers förvärvsfrekvenser Vi har redan konstaterat att förvärvsfrekvensen varierar med ålder och kön samt med vilket land man bor i. Vi har också sett att egna företagare har en högre förvärvsfrekvens än anställda. Det är inte svårt att rada upp ytterligare faktorer som kan förklara om människor förvärvsarbetar eller ej. En viktig faktor är hälsan. Personer med hälsoproblem har, beroende på problemets art och tillgången på lämpliga arbeten, större eller mindre svårigheter att arbeta. Utbildning förklarar också skillnader i förvärvsfrekvens. Ju längre utbildning en person har, desto mer har vederbörande investerat i humankapital, och desto större måste den totala avkastningen på investeringen vara för att den ska löna sig. En person med lång utbildning, och som kommer ut i förvärvslivet relativt sent, har därför incitament att inte sluta förvärvsarbeta . Bidragande till att personer med lång utbildning stannar på arbetsmarknaden relativt länge är också att de i regel får arbeten som inte är fysiskt krävande. Många av dem har dessutom arbeten som de finner intressanta och som tillför andra värden än de rent ekonomiska. Hushållets storlek och ekonomi påverkar också beslutet att förvärvsarbeta. Stora hushåll medför en större försörjningsbörda, vilket kan innebära att fler hushållsmedlemmar måste förvärvsarbeta längre. Om fritid är en inkomstelastisk vara kommer de som har höga inkomster per tidsenhet och stora tillgångar välja bort förvärvsarbete, medan de som har låga inkomster måste förvärvsarbeta för att försörja sig. Fritid tillbringad tillsammans med någon närstående har ofta ett större nyttovärde än fritid tillbringad på egen hand. Gifta och samboende försöker därför gå i pension ungefär . Efterfrågan på arbetskraft på den ort man bor påverkar också förvärvsfrekvenserna. På stora orter med En statistisk analys av medelålders och äldres förvärvsfrekvenser ett varierat näringsliv är det lättare att finna ett passande arbete än på små orter med ett fåtal arbetsgivare. Förvärvsfrekvenserna kan därför förväntas vara större i storstadsområdena än på landsbygden. Så kallade probitanalyser kan användas för att undersöka hur var och en av dessa faktorer påverkar förvärvsfrekvenserna, som man kontrollerar för effekterna av de övriga variablerna. I de analyser som presenteras nedan har en jämförelsenorm eller referenskategori utsetts, t.ex. män i en viss åldergrupp, och som har grundutbildning samt bor i en storstad. Förvärvsfrekvensen för personer med andra egenskaper än dessa jämförs sedan med förvärvsfrekvens (dvs. sannolikhet att arbeta). Således skattas skillnader i sannolikheter att förvärvsarbeta, t.ex. skillnaden mellan man och kvinna och skillnaderna mellan olika åldersgrupper, under förutsättning att effekterna av andra förklarande variabler standardiserats bort. Sådana skillnader kallas i fortsättningen marginalskillnader.1 Det vi erhåller är skattningar av marginalskillnaderna, och de är behäftade med större eller mindre osäkerhet, vilken mäts med en standardavvikelse. Tolkningar och kommentarer kommer främst att baseras på punktskattningarna av marginalskillnaderna såvida dessa är beaktansvärda. Nedan presenteras och kommenteras först resultat baserade på SHARE-data och därefter resultat från LISA:s registerdata. 5.1En statistisk analys av förvärvsfrekvenser i olika länder (baserad på SHARE-data) SHARE gör det möjligt att genomföra en analys för alla i undersökningen deltagande länder. Figurerna 5.1–5.5 och tabell 5.1 sammanfattar resultaten. Detaljerade resultat inklusive osäkerhetsskattningar finns i bilaga 3, tabell A5.1. Jämförelsenormen är i detta fall en ensamstående man som är 50–, bor i en storstad i , har grundutbildning, utmärkt hälsa och ingen IADL- 1 I den ekonometriska litteraturen användes ofta terminologin marginaleffekter. Då inte strukturella ekonometriska modeller användes i denna studie utan endast statistiska modeller, är det bättre att använda terminologin marginalskillnader. Dessa ska inte tolkas som (potentiella) policyeffekter av förändringar i de förklarande variablerna. För diskreta variabler beräknas den marginella skillnaden som en skillnad i förhållande till respektive variabels basnivå. För kontinuerliga variabler, som t.ex. relativ arbetslöshet, beräknas marginalskillnaden som en derivata för den arbetslöshetsprocent som gällde respektive år. En statistisk analys av medelålders och äldres förvärvsfrekvenser nivå.2 Han är inte egenföretagare och har mycket stor svårighet att få sin ekonomi att gå ihop. För en person med dessa karaktäristika skattas sannolikheten att förvärvsarbeta till . Figur 5.1 Marginalskillnader i sannolikheten att förvärvsarbeta, med avseende på land I figur 5.1 demonstreras att förvärvsfrekvenserna är högre i , och än i de övriga länderna. Jämfört med , och , som har de lägsta frekvenserna, är förvärvsfrekvensen i högre i åldergruppen 50+, sedan vi kontrollerat för övriga observerade skillnader mellan länderna. Figur 5.2 Marginalskillnader i sannolikheten att förvärvarbeta, med avseende på urbaniseringsgrad -0,01 -0,01 -0,02 Referenskategori är storstad. 2 Instrumental Activities of (IADL) är test av förmågan att kunna sköta i vardagen vanligt förekommande sysslor. Den som inte har någon IADL-nivå har inga problem med att utföra dessa sysslor. En statistisk analys av medelålders och äldres förvärvsfrekvenser Urbaniseringsgrad har inte så stor effekt (se figur 5.2 ovan). Förvärvsfrekvensen är endast någon procent större i storstäderna jämfört med i mindre städer och på landsbygden. Ålderseffekterna är däremot betydande, vilket illustreras i figur 5.3. minskar sannolikheten att förvärvsarbeta med 30 à och fortsätter att minska i högre åldrar. Kvinnor i åldrarna 50–65 har lägre sannolikhet att förvärvsarbeta än män i motsvarande åldrar. I högre åldrar är skillnaden endast ca hälften så stor (se tabell 5.1 nedan). Figur 5.3 Marginalskillnader i sannolikheten att förvärvsarbeta med avseende på ålder -0,10 -0,20 -0,30 -0,40 -0,50 -0,60 Referenskategori är åldersgruppen 50–. Lever man i ett hushåll med fler än två medlemmar och är högst är förvärvsfrekvensen någon procentenhet större än i mindre hushåll (se tabell 5.1 nedan). Bland äldre personer är skillnaden på grund av hushållsstorlek så stor som . Möjligen är det ett uttryck för att de som lever i stora hushåll med stor försörjningsbörda har en större press på sig att fortsätta förvärvsarbeta för att få en hygglig ekonomisk standard. SOU 2010:85 En statistisk analys av medelålders och äldres förvärvsfrekvenser Skattade marginella skillnader i sannolikheten att förvärvsarbeta (probitanalys på SHARE-data /2007) -0,005 -0,70 -0,039 -2,01 -0,096 -19,16 Gift/sambo med arbetande partner Gift/sambo med ej arbetande partner -0,036 -6,13 Gift/sambo med arbetande partner och Gift/sambo med ej arbetande partner och -0,011 -0,76 -0,087 -15,04 Ingen inkomst från företagande föregående år Inkomst från företagande föregående år Inkomst från företagande föregående år och Även de variabler som finns representerade i figurerna 5.1–5.5 har använts i modellen. Data från alla i SHARE medverkande länder ingår i analysen.