sou · GYB387 · 2010-12-07 00:00:00 — Kaemena och Thöneböhn mot , nos. 45749/06 och 51115/06, Kangasluoma mot , no. 48339/99, mot , no. 22729/93, mot , no. 28867/03, Keenan mot , no. 27229/95, mot , no. 35394/97, och mot , no. 23883/06, mot (GC), no. 35605/97, Klass m.fl. mot (Plenary), no. 5029/71, mot , no. 73841/01, Krasuski mot , no. 61444/00, Kudla mot (GC), no. 30210/96, Kunz mot (dec. ), no. 623/02, Kuril mot , no. 63959/00, mot , no. 9248/81, mot , no. 36689/02, Lukenda mot , no. 23032/02, mot , no. 38629/97, Machunka mot (dec. ), no. 62217/00, Maestri mot (GC), no. 39748/98, Makaratzis mot (GC), no. 50385/99, mot (GC), no. 24833/94, mot , no. 39272/98, m.fl. mot (GC), no. 18984/91, 27 septem- ber 1995 mot (GC), no. 31333/06, mot , no. 28426/06, Michalak mot (dec. ), no. 24549/03, Mifsud mot (GC, dec. ), no. 57220/00, mot (dec. ), no. 31243/06, Mostacciuolo mot [No. 1] (GC), no. 64705/01, Mostacciuolo mot [No. 2] (GC), no. 65102/01, Musci mot (GC), no. 64699/01, Mykhaylenky m.fl. mot , no. 35091/02 m.fl., Nardone mot (dec. ), no. 34368/02, Nitschkes dödsbo mot , no. 6301/05, mot (dec. ), no. 44704/98, mot , no. 63214/00, mot [No. 2], no. 13441/87, Open Door och Well Woman mot (Plenary), nos. 14234/88 och 14235/88, Opuz mot , no. 33401/02, m.fl. mot , no. 20985/05, mot (GC), no. 23452/94, 13470/87, 20 septem- ber 1994 Papamichalopoulos m.fl. mot , no. 14556/89, (artikel 50) Parti de la liberté et de la démocratie (Özdep) mot (GC), no. 23885/94, och mot , no. 46477/99, Pindstrup Mosebrug A/S mot (dec. ), no. 34943/06, Pizzati mot (GC), no. 62361/00, och mot , no. 9310/81, Procaccini mot (GC), no. 65075/01, Radio m.fl. mot (dec. ), no. 53984/00, 23 septem- ber 2003 mot (GC), no. 59450/00, m.fl. mot , no. 40825/98, m.fl. mot , no. 17350/03, Ribitsch mot , no. 18896/91, mot , no. 23196/94, Rotaru mot (GC), no. 28341/95, Rumpf mot , no. 46344/06, Saadi mot (GC), no. 37201/06, och mot , no. 5589/72, Sciacca mot , no. 50774/99, Scoppola mot [No. 2] (GC), no. 10249/03, Scordino mot [No. 1] (GC), no. 36813/97, m.fl. mot , no. 62332/00, Sejdovic mot (GC), no. 56581/00, Selmouni mot (GC), no. 25803/94, Silver m.fl. mot , no. 5947/72 m.fl., och mot , nos. 33985/96 och 33986/96, Šoc mot , no. 47863/99, m.fl. mot , no. 37971/97, Somogyi mot , no. 67972/01, och mot (Plenary), nos. 7151/75 och 7152/75, Försäkrings- och mot , no. 38993/97, Sürmeli mot (GC), no. 75529/01, Synnelius och mot (dec. ), no. 44298/02, T. m.fl. mot , no. 27744/95, mot (GC), no. 28945/95, mot , no. 36256/97, Tyrer mot , no. 5856/72, Ugilt mot (dec. ), no. 11968/04, mot , no. 61222/00, mot , no. 26461/06, och mot (dec. ), nos. 44952/98 och 44953/98, mot (Plenary), no. 8919/80, Vereinigung Demokratischer Soldaten Österreichs och Gubi mot , no. 15153/89, VgT Verein gegen Tierfabriken mot , no. 24699/94, taxi AB och Vulic mot , no. 36985/97, mot , no. 12350/04, Wassdahl mot , no. 36619/03, mot [No. 2], no. 21071/05, mot , no. 42435/02, Wieser och mot , no. 74336/01, Wolfmeyer mot , no. 5263/03, Women on Waves m.fl. mot , no. 31276/05, Wos mot (dec. ), no. 22860/02, , och mot (Plenary), nos. 7601/76 och 7806/77, Z m.fl. mot (GC), no. 29392/95, Zarb mot , no. 16631/04, Zolotukhin mot (GC), no. 14939/03, Zullo mot (GC), no. 64897/01, mot (GC), no. 46221/99, Öneryildiz mot (GC), no. 48939/99, A. m.fl. mot 158, 159, 170 173, 178, 195, 436 149, 188, 189 Broca och Texier-Micault mot 167, 168, 336, 349 Business Si Investitii Pentru Toti Calvelli och Ciglio mot 173, 178, 195, 436 190, 377, 378, 380 152, 169, 360, 362, 365, 366 189, 196, 423, 437 Holzinger mot [No. Ilascu m.fl. mot och 155, 157, 165 127, 144, 145 K. och T. mot Kaemena och Thöneböhn mot 151, 167, 168, 336, 337, 349 191, 267, 289 189, 192, 343 154–156, 164, 374 127, 129, 131, 153, 155– 157, 163, 171–173, 242, 269, 273, 274, 338 155, 156, 164, 202 180, 184, 195, 226, 262 Mostacciuolo mot [No. 173, 195, 436 Mostacciuolo mot [No. 173, 195, 436 173, 195, 436 183, 243, 290 182, 243, 418 mot [No. Open Door och Well Parti de la liberté et de la démocratie (Özdep) mot 167, 336, 337, 349 Pindstrup Mosebrug A/S mot 173, 176–179, 193–195, 436 173, 195, 436 196, 380, 423 198, 248, 249 149, 191, 337 Scoppola mot [No. Scordino mot [No. 155, 157, 161, 162, 173– 180, 185, 193–195, 198, 212, 274, 286, 338, 339, 386, 415–418, 422, 436 156, 202, 232, 236 169, 303, 396 174, 179, 194, 248 182, 183, 339 166, 168, 169, 275, 297, 336, 337, 340, 349 Soldaten Österreichs och Gubi mot VgT Verein gegen Tierfabriken mot taxi AB och Vulic mot 127, 378, 380 mot [No. Wieser och Bicos Beteiligungen Women on Waves m.fl. mot 166–168, 190, 336, 337, 349 173, 178, 194, 195, 274, 436 168, 170, 336, 349 NJA 1973 s. 623 NJA 1977 s. 43 NJA 1978 s. 125 NJA 1979 s. 567 NJA 1982 s. 804 NJA 1984 s. 207 NJA 1984 s. 340 1–III NJA 1985 s. 360 NJA 1985 s. 696 I NJA 1986 s. 257 NJA 1987 s. 692 NJA 1987 s. 954 NJA 1989 s. 191 NJA 1990 s. 137 NJA 1990 s. 186 NJA 1990 s. 705 NJA 1991 s. 138 NJA 1991 s. 188 NJA 1992 s. 213 NJA 1992 s. 532 NJA 1994 s. 194 NJA 1994 s. 654 NJA 1995 s. 112 NJA 1996 s. 68 NJA 1996 s. 370 NJA 1997 s. 723 NJA 1998 s. 278 NJA 1998 s. 283 NJA 1998 s. 656 I NJA 1999 s. 291 NJA 1999 s. 602 NJA 2000 s. 521 NJA 2000 s. 622 NJA 2000 s. 637 NJA 2001 s. 31 NJA 2001 s. 35 NJA 2001 s. 65 I och II NJA 2001 s. 210 NJA 2001 s. 755 NJA 2002 s. 88 NJA 2002 s. 94 NJA 2002 s. 288 NJA 2003 s. 217 NJA 2003 s. 263 NJA 2003 s. 285 NJA 2003 s. 407 NJA 2003 s. 414 NJA 2003 s. 527 NJA 2004 s. 662 NJA 2004 s. 840 I och II NJA 2005 s. 462 NJA 2005 s. 568 NJA 2005 s. 608 NJA 2005 s. 726 NJA 2005 s. 738 NJA 2005 s. 805 NJA 2005 s. 856 NJA 2006 s. 170 NJA 2006 s. 181 NJA 2006 s. 467 NJA 2006 N 32 NJA 2007 s. 295 NJA 2007 s. 574 NJA 2007 s. 584 NJA 2007 s. 747 NJA 2007 s. 805 NJA 2007 s. 862 NJA 2007 s. 891 NJA 2007 s. 1037 NJA 2008 s. 642 NJA 2008 s. 946 NJA 2008 s. 990 NJA 2009 s. 16 NJA 2009 s. 104 NJA 2009 s. 463 NJA 2009 s. 475 I NJA 2009 s. 862 NJA 2010 s. 8 NJA 2009 s. 873 NJA 2010 s. 168 I och II NJA 2009 N 70 NJA 2010 s. 363 NJA 2009 s. 836 Hovrätten för Västra dom i mål nr B 1823-09 beslut i mål nr B 6-09 Regeringsrätten och kammarrätterna RÅ 1996 ref. 97 RÅ 2004 ref. 17 RÅ 1997 ref. 6 RÅ 2004 ref. 68 RÅ 1997 ref. 65 RÅ 2005 ref. 1 RÅ 1999 ref. 52 RÅ 2006 ref. 43 RÅ 2000 ref. 66 I och II RÅ 2006 ref. 65 RÅ 2001 ref. 56 RÅ 2007 not 143 RÅ 2002 ref. 23 RÅ 2008 ref. 10 RÅ 2002 ref. 104 RÅ 2009 ref. 8 RÅ 2004 ref. 8 RÅ 2009 ref. 94 Beslut i mål nr 8165-08 tingsrätts beslut i mål nr T 4343-10 Dnr 4124-91-40, 1992 C 11 Statens skadeståndsansvar vid överträdelser En särskild utredare ska analysera i vilka fall staten till följd av artikel 13 i den europeiska konventionen om skydd för de mänsk- liga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonven- tionen) är skyldig att ekonomiskt ersätta den som drabbats av en överträdelse av konventionen. Mot bakgrund av analysen ska utredaren föreslå en lagreglering av de fall där det enligt konven- tionen krävs att skadestånd ska kunna lämnas. Lagstiftningen ska vara tydlig och överskådlig för att främja en rättssäker tillämpning. Förutsättningarna för och begränsningarna av statens skadestånds- ansvar bör i så stor utsträckning som möjligt anges i lagen. Utredaren ska överväga om det är nödvändigt eller lämpligt att vid införandet av regler om statens skadeståndsansvar vid överträdelser av konventionen ändra eller upphäva den bestämmelse i 3 kap. 7 § skadeståndslagen som innebär att en skadeståndstalan inte kan föras med anledning av ett beslut av , regeringen, eller Regeringsrätten som inte upphävts. Utredaren ska även i övrigt överväga om det finns behov av lagändringar eller nya regler. Uppdraget ska redovisas . Statens skadeståndsansvar enligt skadeståndslagen Enligt 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207) ska staten ersätta personskada, sakskada och förmögenhetsskada som vållas genom fel eller försummelse vid myndighetsutövning. Staten ska också enligt samma paragraf ersätta den skada som det innebär att någon allvarligt kränks av ett brott som innehåller ett angrepp på hans eller hennes person, frihet, frid eller ära genom fel eller försum- melse vid myndighetsutövning. En viss inskränkning av möjligheten till ersättning följer av 3 kap. 7 § skadeståndslagen där det föreskrivs att en talan om ersättning inte får föras med anledning av beslut av , regeringen, eller Regeringsrätten, om inte beslu- tet upphävts eller ändrats. Om en sådan talan väcks, ska den avvisas. innehåller bl.a. bestämmelser om fri- och rättigheter som konventionsstaterna åtar sig att garantera för var och en som befinner sig under deras jurisdiktion. Genom konven- tionen har det inrättats ett institutionellt kontrollsystem där den europeiska domstolen för mänskliga rättigheter (Europadom- stolen) har en central funktion. Domstolen tar emot klagomål från enskilda som påstår sig ha blivit utsatta för en kränkning av någon av de rättigheter som anges i konventionen. Domstolen kan vid sin prövning bestämma att en stat ska betala skälig gottgörelse till den som utsatts för en konventionskränkning (artikel 41). Tillgång till ett effektivt rättsmedel Artikel 13 i anger att var och en vars rättig- heter enligt konventionen kränkts ska ha tillgång till ett effektivt rättsmedel inför en nationell myndighet. Enligt praxis räcker det att en klagande kan visa att han eller hon har en rimlig grund för sitt påstående om konventionsbrott för att det ska finnas en rätt till ett effektivt rättsmedel. Vad som är ett effektivt rättsmedel har preciserats i domstolens praxis. en vidare innebörd än att enskilda ska ha rätt till en förnyad prövning av beslut eller domar. I princip måste ett rättsmedel för att anses effektivt medge en prövning av om konventionen blivit överträdd som sträcker sig lika långt som den prövning Europa- domstolen gör. Rättsmedlet ska dessutom antingen förebygga den påstådda kränkningen eller dess fortsättning eller gottgöra en kränkning som redan har inträffat. I vissa fall har ett konstaterande av att en kränkning förekommit ansetts i sig utgöra tillräcklig gott- görelse för uppkommen skada. Konventionens ställning i svensk rätt Genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen an- gående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna inkorporerades konventionen i den svenska rätten. I lagen föreskrivs att konventionen ska gälla som lag i . infördes i 2 kap. 23 § regeringsformen en bestämmelse som innebär att det inte får meddelas lag eller annan föreskrift som står i strid med konventionen. I förarbetena (prop. 1993/94:117) anfördes att det även efter inkorporeringen i första hand ankommer på lagstiftaren att löpande se till så att den svenska rätten stämmer överens med konventionens bestämmelser. Det anges att det är en uppgift för lagstiftaren att bedöma vilka föränd- ringar av den inhemska rätten som kan vara påkallade. Högsta domstolens avgöranden i mål om tillgång till effektivt rättsmedel har i en serie avgöranden (NJA 2005 s. 462, NJA 2007 s. 295 och NJA 2007 s. 584) haft anledning att ta ställning till hur konstaterade överträdelser av kan gottgöras på nationell nivå. Avgörandena har tagit sin utgångspunkt i att konventionens artikel 13 innefattar en förpliktelse för staten att tillhandahålla ett effektivt rättsmedel. Enligt domstolen innebär förpliktelsen inte att det måste finnas rätt till ekonomisk ersättning vid varje konven- tionskränkning. I några fall kräver dock ett iakttagande av konven- tionen att det finns en möjlighet till ersättning för både ekonomisk och icke-ekonomisk skada till följd av överträdelse av konven- tionens rättigheter. Av domstolens avgöranden följer principen att, i den mån har en förpliktelse att gottgöra överträdelser av konven- tionen genom en rätt till skadestånd och den förpliktelsen inte kan uppfyllas genom en tillämpning av nationella föreskrifter ens efter en fördragskonform tolkning, så får förpliktelsen uppfyllas genom att skadestånd döms ut utan särskilt lagstöd. Det finns behov av en lagreglering Enligt artikel 13 i måste tillhandahålla den som anser sig ha fått sina fri- och rättigheter kränkta ett effektivt rättsmedel. Av praxis framgår att ett sådant rättsmedel i vissa fall ska kunna leda till en rätt för den drabbade till skadestånd från staten. I Högsta domstolens avgöran- den har det konstaterats att inte genom skadeståndslagens regler om statens skadeståndsansvar fullt ut uppfyller sina åtagan- den enligt konventionen. Den rättsutveckling som skett, både i och i nationell praxis, har lett till att skadeståndslagens reglering inte längre återspeglar rättsläget beträffande statens skadeståndsansvar fullt ut. Det finns också frågor kring ansvarets omfattning som inte prövats. Det bör vara lagstiftarens uppgift att i den utsträckning det är möjligt anpassa lagstiftningen så att den stämmer överens med som denna uttolkats av Europadom- stolen. Förslag till en lagreglering har lämnats i departementsprome- vid kränkning (Ds 2007:10) som har remissbehandlats. Det framhålls i promemorian att ingen av de där presenterade lösningarna framstår som problemfri. Det föreslås därför att frågan görs till föremål för ytterligare utredning. En stor del av remissinstanserna delar bedömningen att frågan bör utredas vidare. Som ett underlag för sina överväganden ska utredaren genom en analys av praxis ta ställning till i vilka fall staten till följd av åtagandet enligt artikel 13 i är skyldig att ekonomiskt ersätta den som drabbats av en överträdelse av konventionen. Vid analysen ska utredaren ta upp hur domstolen beaktar administrativa, processuella och straffrättsliga åtgärder i sin bedömning av vad som kan anses utgöra ett effektivt rättsmedel i artikelns mening. Eventuella skillnader i förutsättningarna för ersättning när det gäller olika typer av skador, såväl ekonomiska som icke-ekonomiska, ska uppmärksammas. Utredaren ska lämna förslag till en lagreglering av skadestånd på grund av överträdelser av . Utgångspunkten ska vara att skadeståndsansvaret inte ska omfatta fall där staten uppfyller kravet på effektivt rättsmedel på annat sätt. Det ska övervägas om lagstiftningen ska avse alla de fall där det enligt konventionen ska finnas en rätt till skadestånd, eller om den endast ska inriktas på de fall där det inte är möjligt att få ersättning med tillämpning av nuvarande lagregler. Utredaren ska beakta de sär- skilda frågor om statens ansvar som kan uppkomma när rättigheter enligt konventionen åsidosatts av en kommun. Lagstiftningen ska vara utformad så att den kan tillämpas även i förhållande till en framtida utveckling av praxis. Vid utformningen av reglerna ska utredaren eftersträva en tydlig och överskådlig ordning som ger förutsättningar för en rättssäker tillämpning. Förutsättningarna för och begränsningarna av statens skadeståndsansvar bör i så stor utsträckning som möjligt anges i lagen. Det ska också övervägas hur regleringen lämpligast systema- tiskt bör infogas i nuvarande system för statens skadeståndsansvar. Utredaren ska efter en analys av praxis överväga vilka faktorer som enligt svensk rätt bör beaktas vid bestämmandet av storleken på ersättning till den vars rättigheter enligt konven- tionen överträtts. Lagstiftningen ska utformas så att ersättningen inte i större utsträckning än vad som är nödvändigt avviker från de ersättningsnivåer som i allmänhet tillämpas i svensk rätt. Jäm- förelser bör göras med den ersättning som lämnas vid olika typer av integritets- och rättighetskränkningar. Skadeståndsgrundande fel av lagstiftare och de högsta domstolarna Enligt 3 kap. 7 § skadeståndslagen får en talan om ersättning enligt 2 § samma kapitel (dvs. en talan grundad på ett påstående om fel eller försummelse vid myndighetsutövning) inte föras med anled- ning av beslut av eller regeringen eller av eller Regeringsrätten, om inte beslutet upphävts eller ändrats. Om en sådan talan väcks, ska den avvisas. Någon motsvarande generell begränsning finns inte i förutsättningarna för statens skadeståndsansvar enligt . Utredaren ska överväga om det är nödvändigt eller lämpligt att ändra eller upphäva denna begränsning i samband med införandet av lagstiftning om statens skadeståndsansvar vid överträdelser av . Konsekvenserna av de olika handlingsalter- nativen ska analyseras och redovisas. Behov av ytterligare författningsändringar Utredaren ska uppmärksamma om det finns behov av ytterligare författningsändringar eller av nya regler i samband med införandet av lagstiftning om statens skadeståndsansvar för överträdelser av . Övervägandena ska omfatta såväl materiella som processuella regler. Det kan finnas särskild anledning för utredaren att uppmärksamma preskription av skadeståndsanspråk, behörig domstol vid anspråk grundade på påståenden om fel vid domstolars myndighetsutövning samt statens skadereglerande verksamhet. Om utredaren gör bedömningen att det behövs, ska vid övervägandena frågor om statens skadeståndsansvar grundat på EG-rätten beaktas. Arbetets bedrivande och redovisning av uppdraget Utredaren ska göra de internationella jämförelser som anses befo- gade. Regleringen i andra nordiska länder bör beaktas i arbetet. Utredaren ska i den utsträckning som det är nödvändigt in- hämta synpunkter från berörda myndigheter. I den utsträckning utredaren finner det behövligt ska samråd ske med (Ju 2003:04). Om utredarens förslag påverkar kostnaderna för staten, ska en beräkning av kostnaderna redovisas. Finansiering för kostnadsök- ningar ska föreslås. Uppdraget ska redovisas . Frågor till andra länder om skadeståndsreglering vid överträdelser av I har tillsatts en utredning som ska analysera i vilka fall staten till följd av artikel 13 är skyldig att ekonomiskt ersätta den som drabbats av en överträdelse av kon- ventionen. Mot bakgrund av analysen ska utredaren föreslå en lag- reglering av de fall där det enligt konventionen krävs att skadestånd ska lämnas. Utgångspunkten ska vara att skadeståndsansvaret inte ska omfatta fall där staten uppfyller kravet på effektivt rättsmedel på annat sätt. Utredningsuppdraget ska ses mot bakgrund av reg- leringen i skadeståndslagen och den senaste tidens utveckling i svensk rättspraxis. Rättsutvecklingen innebär en anpassning till förpliktelser enligt främst genom att rätten till ideellt skadestånd har utvidgats. Den svenska skadeståndslagen innehåller regler om skadestånd utanför avtalsförhållanden. Enligt lagen ansvarar det allmänna (främst stat, kommun och landsting) för skada som vållats genom fel och försummelse vid myndighetsutövning. Ansvaret omfattar person- skada, sakskada, ren förmögenhetsskada och vissa fall av ideell skada. Möjligheterna att få ideellt skadestånd är främst begränsade till situationer där en person allvarligt kränker någon annan genom brott som innefattar ett angrepp mot dennes person, frihet, frihet eller ära. Det gäller även i fråga om det allmännas ansvar. I några fall från senare tid har i för- ordnat om att staten ska utge ideellt skadestånd vid överträdelser av i fall som inte omfattas av bestämmelserna i skadeståndslagen. De fall som varit uppe till prövning har rört artiklarna 5, 6 och 8 i konventionen. I motiveringen har det konstaterats att ideellt skadestånd enligt svensk lag inte kan utgå i alla situationer där det enligt konventionen kan krävas att sådant skadestånd utgår. har även understrukit förpliktelser att tillhandahålla rättsmedel enligt artikel 13 i konven- tionen och vikten av att den enskilde inte ställs utan rättsmedel (jfr Kudla mot ). Vid bestämmande av beloppen har Högsta dom- stolen gjort en jämförelse med annat ideellt skadestånd som utgår enligt skadeståndslagen och de belopp som har dömt ut med tillämpning av bestämmelsen om skälig gottgörelse enligt artikel 41 i konventionen. 1)Vi skulle väldigt gärna vilja veta hur individens rätt till effektivt rättsmedel enligt artikel 13 i tillgodoses inom ramen för ert lands rättssystem. Vi är i första hand intresserade av frågan om statens förpliktelse att utge ekonomiskt och icke-eko- nomiskt skadestånd till enskilda vid överträdelser av konventionen. 2)Finns det i ert land exempel på att de högsta domstolarna har dömt ut skadestånd vid överträdelser av ? Om det finns sådana exempel, har skadestånd dömts ut med stöd av konventionen eller har domstolarna tolkat befintlig nationell lag i enlighet med konventionen? Om domstolarna har grundat sina av- göranden på inhemsk lag, hur ser denna lagstiftning i så fall ut i grova drag? 3)När det gäller lagstiftningsarbetet vore det även värdefullt att få reda på om det i ert land finns något initiativ till lagreglering av skadestånd vid överträdelser av eller om sådan lagstiftning redan har införts. Om det finns något förslag el. dyl., vad går det ut på i korthet? 4)I övrigt vore det av värde att få veta om man i ert land har använt sig av andra typer av kompensatoriska rättsmedel vid överträdelser av (t.ex. genom att döma ut mildare straff i olika former eller att befria en person från att betala rättegångs- kostnader). 1.Lätt att göra rätt –om förmedling av brottsskadestånd. 2.Ett samlat insolvensförfarande – förslag till ny lag. 3.Metria – förutsättningar för att ombilda division Metria vid Lantmäteriet till ett statligt ägt aktiebolag. 4.Allmänna handlingar i elektronisk form –offentlighet och integritet. 5.Skolgång för alla barn. 6.Kunskapslägesrapport på kärnavfalls- området 2010 –utmaningar för slutförvarsprogrammet. 7.Aktiva åtgärder för att främja lika rättig- heter och möjligheter – ett systematiskt målinriktat arbete på tre samhälls- områden. 8.En myndighet för havs- och vatten- miljö. 9.Den framtida organisationen för vissa fiskefrågor. 10.Kvinnor, män och jämställdhet i läromedel i historia. En granskning på uppdrag av Delegationen för jämställdhet i skolan. 11.Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet. 12.I samspel med musiklivet – en ny nationell plattform för musiken. 13Upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. 15.Kriminella grupperingar – motverka rekrytering och underlätta avhopp. 16.Sverige för nyanlända. Värden, välfärds- stat, vardagsliv. 18.En reformerad budgetlag. 19.Lärling – en bro mellan skola och arbetsliv. 20.Så enkelt som möjligt för så många som möjligt – från strategi till handling för e-förvaltning. 21.Bättre marknad för tjänstehundar. 22.Krigets Lagar – centrala dokument om folkrätten under väpnad konflikt, neutralitet, ockupation och fredsinsatser. Klassdirektivet, Klassförordningen, Olycksutredningsdirektivet, IMO:s olycksutredningskod. 25.Viss översyn av verksamhet och organisa- tion på informationssäkerhetsområdet. 26.Flyttningsbidrag och unionsrätten. 27.Gemensamt ansvar och gränsöverstigande samarbete inom transportforskningen. 28.Vändpunkt – ett ökat intresse för matematik, naturvetenskap, teknik och IKT. 29.En ny förvaltningslag. 30.Tredje inre marknadspaketet för el och naturgas. Fortsatt europeisk harmoni- sering. 31.Första hjälpen i psykisk hälsa. 32.Utrikesförvaltning i världsklass. En mer flexibel utrikesrepresentation. 33.Kvinnor, män och jämställdhet i läro- medel i samhällskunskap. En granskning på uppdrag av Delegationen för jämställd- het i skolan. 34.På väg mot en ny roll – överväganden och förslag om Riksutställningar. 35.Kunskap som befrielse? En metanalys av svensk forskning om jämställdhet och skola 1969–2009. 36.Svensk forskning om jämställdhet och skola. 37.Sverige för nyanlända utanför flykting- mottagandet. 39.Ny ordning för nationella vaccinations- program. 40.Cirkulär migration och utveckling –kartläggning av cirkulära rörelsemönster och diskussion om hur migrationens ut- vecklingspotential kan främjas. 41.Kompensationstillägg – om ersättning vid försenade utbetalningar. 42.Med fiskevård i fokus – en ny fiskevårds- lag. 44.Mål och medel – särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol. 45.Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och . Förslag till ny lag. 46.Utländsk näringsverksamhet i . En översyn av lagstiftningen om utländska filialer i ett EU-perspektiv.