sou · GYB342 · 2010-06-23 00:00:00 — vidarebefordra inspektionsrapporten till sin behöriga myndighet, informera den fysiska eller juridiska person som misstänks ha begått överträdelsen eller som tagits på bar gärning när överträ- delsen begicks om att överträdelsen kan leda till att ett lämpligt antal prickar kommer att påföras i enlighet med artikel 92. Infor- mationen ska noteras i inspektionsrapporten. Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner Artikel 83 reglerar överträdelser som upptäcks utanför den inspek- terande medlemsstatens vatten. När en inspektion genomförs i enlig- het med artikel 80 ska den inspekterande medlemsstaten översända en fullständig inspektionsrapport till kustmedlemsstaten och flagg- medlemsstaten efter inspektionen. I artikel 84 finns bestämmelser om viss utvidgad uppföljning av vissa allvarliga överträdelser. Här sägs att den flaggmedlemsstat eller kustmedlemsstat i vars vatten ett fiskefartyg misstänks ha felregistrerat fångster av bestånd som omfattas av en flerårig plan med eller beräknat som en procentuell an- del av siffrorna i fiskeloggboken, eller gjort sig skyldigt till någon av de allvarliga överträdelser som avses i artikel 42 i förordning (EG) 1005/2008 efter den första allvarliga överträdelsen, får kräva att fiskefartyget går in i en hamn för en full- ständig undersökning, utöver de åtgärder som avses i kapitel IX i förordning (EG) 1005/2008. Kustmedlemsstaten ska och i enlighet med förfarandena i nationell rätt underrätta flaggmedlems- staten om den undersökning som avses i punkten 1. Tjänstemän får stanna kvar ombord till dess att den fullständiga undersökningen har genomförts. Befälhavaren på det fiskefartyg som ombeds gå in i hamn ska avbryta all fiskeverksamhet och gå in i den angivna hamnen. Kapitel IV (artiklarna 85–88) gäller förfaranden vid överträdel- ser som upptäcks under inspektionerna. I artikel 85 finns bestämmelser om förfaranden. Här sägs att utan att det påverkar tillämpningen av artikel 83.2 och 86 ska de behöriga myndigheterna i den inspekterande medlemsstaten vidta lämpliga åtgärder i enlighet med avdelning VIII mot det berörda fartygets befälhavare eller mot någon annan fysisk eller juridisk person som är ansvarig för överträdelsen. Under vissa förutsättningar kan enligt artikel 86 förfaranden överföras till de behöriga myndigheterna i flaggmedlemsstaten eller den medlemsstat där lagöverträdaren är medborgare. Sådan överlåtelse får dock endast ske med den berörda medlemsstatens samtycke och under förutsättning att överföringen ökar sannolikheten att nå det resultat som avses i artikel 89.2. Artikel 87 reglerar överträdelser som upptäcks av gemenskaps- inspektörer och säger att medlemsstaterna ska vidta alla relevanta åtgärder beträffande överträdelser som gemenskapens inspektörer Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner har upptäckt i vatten som faller under deras överhöghet eller juris- diktion eller på fiskefartyg som för deras flagg. I artikel 88 anges korrigerande åtgärder vid uteblivna rättsliga förfaranden från landnings- eller omlastningsmedlemsstatens sida. Konsekvensen av att inte rättsligt följa upp överträdelser kan bli att den olovligt landade eller lastade fisken räknas av från landnings- eller omlastningsmedlemsstatens kvot. Avdelning VIII (artiklarna 89–93) gäller verkställighet. Enligt artikel 89 ska medlemsstaterna se till att lämpliga åtgär- der, inbegripet administrativa åtgärder eller straffrättsliga förfaran- den i enlighet med nationell rätt, systematiskt vidtas mot fysiska eller juridiska personer som misstänkts ha överträtt någon av bestämmel- serna i den gemensamma fiskeripolitiken. De rättsliga åtgärdernas och tillhörande sanktioners totala omfattning ska i enlighet med tillämpliga bestämmelser i nationell rätt beräknas så att de effektivt berövar de ansvariga det ekonomiska utbytet av den överträdelse de begått, utan att det påverkar deras legitima rätt att utöva sitt yrke. Dessa sanktioner ska även framkalla effekter som står i proportion till överträdelsens allvar och därmed effektivt avskräcka från ytter- ligare överträdelser av samma slag. Medlemsstaterna får tillämpa ett system där sanktionsavgifterna står i proportion till en juridisk per- sons omsättningen eller den ekonomiska nytta som uppstod eller avsågs när överträdelsen begicks. De behöriga myndigheterna i den medlemsstat som har jurisdiktion i händelse av överträdelse ska utan dröjsmål och i enlighet med förfarandena i nationell rätt underrätta flaggmedlemsstaten, den medlemsstat där lagöverträdaren är med- borgare, eller andra medlemsstater som berörs. Underrättelsen ska också avse antalet påförda prickar i enlighet med artikel 92. Sanktioner för allvarliga överträdelser regleras i artikel 90. Där sägs att utöver de överträdelser som räknas upp i artikel 42 i för- ordning (EG) nr 1005/2008, ska i denna förordning också vissa andra beteenden efter beslut av behörig myndighet i varje med- lemsstat betraktas som allvarliga överträdelser: Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner Underlåtenhet att översända en landningsdeklaration eller en avräkningsnota när fångsten har landats i en hamn i ett tredje- land, Manipulering av en motor så att effekten överstiger den maxi- mala kontinuerliga maskinstyrkan enligt motorcertifikatet, Underlåtenhet att landa en art som omfattas av en kvot och som fångats under en fiskeinsats, förutsatt att en sådan landning inte strider mot de skyldigheter som fastställs i bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken, i fiskerier eller fiskezoner där dessa bestämmelser är tillämpliga. Medlemsstaterna ska se till att fysisk person som gjort sig skyldig till eller en juridisk person som hålls ansvarig för en allvarlig över- trädelse ska kunna bli föremål för sådana effektiva, proportionella och avskräckande administrativa sanktioner i överensstämmelse med de olika sanktioner och åtgärder som avses i kapitel IX i IUU-för- ordningen (EG nr 1005/2008). Medlemsstaterna får också, eller alternativt, använda effektiva, proportionella och avskräckande straffrättsliga sanktioner. Vidare sägs att sanktionerna i detta kapitel får åtföljas av andra sanktioner eller åtgärder, i synnerhet de som anges i artikel 45 i IUU-förordningen. Enligt artikel 91 ska medlemsstaterna vidta omedelbara åtgärder för att förhindra att befälhavare på fiskefartyg eller andra fysiska eller juridiska personer som tagits på bar gärning med att begå en allvarlig överträdelse, enligt definitionen i artikel 42 i förordning (EG) nr 1005/2008, fortsätter med detta. I artikel 92 införs ett pricksystem för allvarliga överträdelser. Innebörden av detta är att den som innehar en fiskelicens tilldelas lämpligt antal prickar vid en överträdelse av bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken. När sedan det totala antalet prickar uppgår till eller överstiger ett fastställt antal prickar ska fiskelicensen automatiskt dras in . Inne- havaren av fiskelicensen ska ha rätt till rättslig prövning i enlighet med nationell rätt. Tilldelade prickar ska överföras till en eventuell framtida innehavare av fiskelicensen för det berörda fiskefartyget om fartyget säljs, överförs eller på annat sätt byter ägare efter dagen för överträdelsen. Medlemsstaterna ska också inrätta ett pricksystem som innebär att befälhavaren på ett fartyg tilldelas ett lämpligt antal prickar för en allvarlig överträdelse av bestämmelserna i den gemensamma fiskeri- Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner för den här artikeln ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 119 och artikeln ska börja tilläm- pas efter dagen för tillämplighetsföreskrifternas ikraft- trädande. Artikel 93 gäller och enligt denna artikel ska medlemsstaterna införa alla överträdelser av bestämmel- serna i den gemensamma fiskeripolitiken som fartyg som för deras flagg eller deras medborgare gör sig skyldiga till i ett nationellt register, inklusive de sanktioner som utdömts och det antal prickar som har påförts. Även överträdelser begångna av deras medborgare eller fartyg som för deras flagg i andra medlemsstater ska föras in i detta nationella register. Uppgifterna ska bevaras i minst tre kalen- derår. Avdelning IX (artiklarna 94–95) innehåller bestämmelser om kon- trollprogram. Medlemsstaterna får inbördes och på eget initiativ genomföra kontroll-, inspektions- och övervakningsprogram för fiskeverksam- het (artikel 94). Särskilda kontroll- och inspektionsprogram för gemenskapen får fastställas av kommissionen i samförstånd med de berörda medlemsstaterna (artikel 95). Kommissionens utvärdering och kontroll Avdelning X (artiklarna 96–102) reglerar kommissionens utvärdering och kontroll. Här regleras kommissionens kontroll och utvärdering av hur be- stämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken följs av medlems- staterna. För detta syfte får kommissionen själv utföra inspektioner. Medlemsstaterna ska samarbeta med kommissionen för att under- lätta för denna att genomföra sin uppgift. Medlemsstaterna ska också bistå kommissionen i den utsträckning som behövs för att den ska kunna utföra dessa uppgifter. Vad kommissionens tjänstemän får göra och vad de ska ha till- gång till vid sina inspektioner regleras i artikel 97. Enligt artikel 98 får, närhelst kommissionen anser det nödvändigt, dess tjänstemän närvara vid de nationella kontrollmyndigheternas kontroller. Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner kel 99 finns bestämmelser om autonoma inspektioner. Här beskrivs när och hur kommissionen får utföra autonoma inspektioner. Kommissionen får också genomföra granskningar av medlems- staternas kontrollsystem i enlighet med artikel 100. I artikel 102 anges att medlemsstaterna till kommissionen på dennas begäran ska överlämna all relevant information om tillämpningen av denna för- ordning. Åtgärder för att se till att medlemsstaterna följer målen för den gemensamma fiskeripolitiken Avdelning XI (artiklarna 103–108) innehåller åtgärder för att se till att medlemsstaterna följer målen för den gemensamma fiskeri- politiken. Avdelningen är indelad i fyra kapitel. Kapitel I (artikel 103) gäller finansiella åtgärder. Här finns en möjlighet för kommissionen att besluta att under högst 18 måna- der, helt eller delvis, tillfälligt avbryta utbetalningarna av det eko- nomiska stöd från gemenskapen som ges i enlighet med förordning (EG) nr 1198/2006 och förordning (EG) nr 861/2006. Kapitel II (artikel 104) stängning av fiskeri. I denna bestäm- melse ges kommissionen en möjlighet att stänga ett fiskeri om en medlemsstat inte fullgör vissa angivna skyldigheter. Kapitel III (artiklarna 105–107) reglerar avdrag från och överfö- ring av kvoter och fiskeansträngning. När kommissionen konstaterat att en medlemsstat överskridit de kvoter den tilldelats ska kommis- sionen göra avdrag från denna medlemsstats framtida kvoter. Här finns även en tabell över hur stor procent som kvoten ska minskas med och ju större överfiskning ju större avdrag ska ske (artikel 105). Kommissionen kan också göra avdrag från fiskeansträngningen om en medlemsstat har överskridit den fiskeansträngning som tilldelats den (artikel 106). Om en medlemsstat inte följer bestämmelserna om bestånd som omfattas av fleråriga planer får kommissionen också besluta om avdrag från bl.a. kvoter (artikel 107). Kapitel IV (artikel 108) innehåller nödåtgärder. Här finns möjlig- het för kommissionen att antingen på eget initiativ eller efter moti- verad begäran från en medlemsstat besluta om nödåtgärder under vissa angivna omständigheter. Sådana nödåtgärder ska i första skedet gälla men kan förlängas. Nödåtgärder ska ha omedelbar verkan. Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner Avdelning XII (artiklarna 109–116) gäller uppgifter och informa- tion. Avdelningen är indelad i tre kapitel. Kapitel I (artiklarna 109–111) reglerar analys och granskning av uppgifter. Medlemsstaterna ska upp- rätta en datoriserad databas för validering av uppgifter som registre- rats i enlighet med denna förordning, samt ett valideringssystem (artikel 109). Här finns angivet vilka områden medlemsstaterna speciellt ska granska genom att utföra korskontroller, analyser och verifikationer av vissa angivna uppgifter med hjälp av automatiserade datoriserade algoritmer och mekanismer. Även vilka uppgifter medlemsstaterna i förekommande fall ska korskontrollera, analysera och verifiera anges. Medlemsstaterna ska etablera en nationell plan för genomföran- det av valideringssystemet, omfattande de uppgifter som anges i artikel 109. Planen ska föreläggas kommissionen för godkännande . Kapitel II (artiklarna 112–113) innehåller bestämmelser om data- konfidentialitet. Artikel 112 gäller skydd för personuppgifter. Vidare sägs i artikel 113, som gäller tystnadsplikt och företagshemligheter, att medlemsstaterna och kommissionen ska vidta alla åtgärder som krävs för att se till att de uppgifter som samlas in och erhålls inom ramen för denna förordning behandlas i enlighet med tillämpliga regler om tystnadsplikt och företagshemligheter. Kapitel III (artiklarna 114–116) innehåller bestämmelser om offi- ciella webbplatser. I artikel 114 föreskrivs att för tillämpningen av denna förordning ska varje medlemsstat före upprätta en officiell webbplats tillgänglig via Internet som innehåller de uppgifter som avses i artiklarna 115 och 116. Medlemsstaterna ska meddela kom- missionen Internetadresserna till sina officiella webbplatser. Varje medlemsstats officiella webbplats ska bestå av en allmänt tillgänglig del och en säker del. På denna webbplats ska varje medlemsstat lägga in och upprätthålla de uppgifter som behövs för kontroller i enlig- het med denna förordning samt hålla dem uppdaterade. Vad som ska finnas på webbplatsen regleras i artiklarna 115–116. Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner Avdelning XIII (artiklarna 117–119) gäller genomförande. Här regleras medlemsstaternas administrativa samarbete (artikel 117), rapporteringsskyldigheter (artikel 118) och kommittéförfarande (artikel 119). Innebörden av artikel 119, till vilken det hänvisas i flera av de andra artiklarna, är att detaljerade regler kan eller ska antas inom gemen- skapsrätten. Det förfarande som då ska användas är ett med förvalt- ningskommitté vilket innebär att det är kommissionen och en kom- mitté för fiske och vattenbruk med företrädare för medlemsstaterna som genom röstningsförfarande fattar beslut. Avdelning XIV (artiklarna 120–123) gäller ändringar och upphä- vanden. Här regleras ändringar i förordning (EG) nr 768/2005 (arti- kel 120), ändringar av andra förordningar (artikel 121), upphävande (artikel 122) och hänvisningar (artikel 123). Avdelning XIV (artikel 124) innehåller slutbestämmelser. Här anges bl.a. att förordningen träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning och att den ska tillämpas . Dock ska bestäm- melserna i artiklarna 33.6, 33.9, 37, 43, 58, 60, 61, 63, 67, 68, 73, 78, 84, 90.2, 90.3, 90.4, 93, 117 och 121.3–121.11 tillämpas . Artiklarna 6, 7, 14, 21 och 23 ska tillämpas från och med dagen för tillämpningsföreskrifternas ikraftträdande. Artikel 92 ska tillämpas efter dagen för tillämpnings- föreskrifternas ikraftträdande. De artiklar där det anges att detalje- rade regler ska antas i enlighet med artikel 119 kommer inte träda i kraft utan först . Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner har det övergripande ansvaret för fiskerikontrollen i . Det innebär att de utövar den operativa tillsynen över att de regler som beslutas för EU:s gemensamma fiskeripolitik efter- levs. Precis som i den tidigare kontrollförordningen talas det på flera ställen i den nya kontrollförordningen om behörig myndighet eller behöriga myndigheter. Detta är alltså ingen nyhet mot vad som gällt tidigare. För del är behörig myndighet . blir det den myndighet som övertar förvaltningsansvaret för fisket. Enligt fiskevårdslagen kommer dessutom få ett allmänt bemyndigande att göra det som kräver. I kontrollförordningen anges i flera artiklar att medlemsstaterna ska ha ett operativt centrum för fiskerikontroll. Definitionen av detta begrepp är enligt artikel 4 Ett operativt centrum som har upprättats av en flaggmedlemsstat och är utrustat med datorutrust- ning och program som möjliggör automatisk datamottagning, data- behandling och elektronisk dataöverföring. Inte heller detta är någon nyhet. Den verksamhet som anges i definitionen utövas av . operativa centrum för fiskerikontroll är alltså . Enligt kontrollförordningen ska medlemsstaterna också utse en kontaktpunkt som ska vara tillgänglig dygnet runt. Även detta är en funktion som finns hos , nämligen hos Över- vakningsenheten. Denna ansvarar för frågor om samverkan med andra myndigheter i fiskerikontrollfrågor, rådgivning om kontrollfrågor, samordning av information för avdelningens verksamhetsområde, landningskontroll, fysisk och administrativ återtagskontroll, mark- nadsorganisationen och auktorisation av förstahandsmottagare. Till enheten hör , som är och gemensamma fiskerikompetenscenter (FKC) i . Innan gällde att bemannade centrat måndag–fredag under kontorstid med personal från avdel- ningen för fiskerikontroll och bemannade dess- utom dygnet runt, året om. är dygnet runt- bemanningen utlejd på radio. Detta är dock en temporär lösning som endast gäller . kommer en permanent lösning innebärande att personal Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner från står för dygnet runt-bemanning. Hur detta system ska se ut arbetar med i skrivande stund. Utredningen har i avsnitt 3.1.1 analyserat det nationella handlings- utrymmet. Som framgår där omfattar den gemensamma fiskeripoli- tiken endast bevarande, förvaltning och nyttjande av arter i haven, inte i sjöarna. Enligt gängse tolkning betyder detta att den gemen- samma fiskeripolitiken bara reglerar fiske i haven. Den nya kontrollförordningen innebär som nämnts ovan ingen ändring i detta avseende. Som nämns i avsnitt 3.1.1 omfattade tidigare endast den yrkesmässiga fiskeverksamheten. En nyhet i kontrollförordningen är att den även reglerar fritidsfisket (artikel 55). Medlemsstaterna ges här en allmän skyldighet att tillse att fritidsfisket på deras terri- torium och i gemenskapens vatten bedrivs på ett sätt som överens- stämmer med målen och bestämmelserna i den gemensamma fiskeri- politiken. I gäller redan att fritidsfiskare som begår brott straffas. har därför möjlighet att på ett effektivt sätt tillse att fritidsfisket bedrivs på ett sätt som är förenligt med bestäm- melserna i den gemensamma fiskeripolitiken. Enligt kontrollförordningen är vidare saluföring av fångster från fritidsfiske förbjuden. Detta är en nyhet jämfört med vad som gällt tidigare. Svensk rätt innehåller inte någon motsvarighet. Vad inne- bär då detta för del? Saluförbudet i kontrollförordningen förbjuder endast saluföring av fångster från fritidsfiske och bör därför inte drabba de som fiskar med enskild rätt i yrkesmässig omfattning. Saluförbudet bör dessutom, i enlighet med att kontrollförordningen inte ändrar det faktum att gemenskapsrätten främst reglerar det fisket, inte gälla de som fritidsfiskar i inlandsvatten. Dessutom gäller ju salu- förbudet enligt sin definition fiske efter levande akvatiska resurser som är arter och vissa andra arter under deras liv vilket i sig utesluter inlandsfiske. Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner Slutsatsen blir att saluförbudet drabbar de som fritidsfiskar i havet. Vi kommer att återkomma till betydelsen av det i kapitel 9. Kontrollförordningen saknar definition av vad som är yrkes- mässigt fiske, men definierar fritidsfiske som icke kommersiell fiske- aktivitet. Motsatsvis måste detta innebära att yrkesfiske enligt kon- trollförordningen är kommersiellt nyttjande av levande akvatiska resurser vilket överensstämmer med definitionen av fiskefartyg som är varje fartyg som är utrustat för yrkesmässigt nyttjande av levande akvatiska resurser. Fiskelicens regleras i kommissionens förordning (EG) nr 1281/2005 om förvaltning av fiskelicenser och de uppgifter som åtminstone måste ingå i sådana licenser och motsvarar vad som i benämns fartygstillstånd. I och med kontrollförordningen införs bestämmel- ser om fiskelicens i denna. Liksom tidigare är det ett krav för att få yrkesmässigt nyttja levande akvatiska resurser. Det är flaggmedlems- staten som ska utfärda och hantera fiskelicenser för gemenskapens fiskefartyg. Fiskelicens är ett officiellt dokument som ger inne- havaren rätt att i enlighet med nationella bestämmelser använda en viss fiskekapacitet för att yrkesmässigt nyttja levande akvatiska resurser. Utredningen kommer att föreslå att de tidigare bestäm- melserna om fartygstillstånd och yrkesfiskelicens upphävs och er- sätts av ett tillståndskrav, fiskelicens, jfr kapitel 9. Det tillståndskravet innehåller de nödvändigaste kraven, som finns i yrkesfiske- licensen och fartygstillståndet. Frågan är nu om därigenom uppfyller kontrollförordningens krav om fiskelicens. I kontrollförordningen anges följande: 1.Licensen ska innehålla minimikrav för identifiering, tekniska egen- skaper hos och utrustning av för gemenskapens fiskefartyg 2.Gemenskapens fiskefartyg får endast användas för yrkesmässigt nyttjande av levande akvatiska resurser om de har en giltig fiske- licens. 3.Medlemsstaten ska se till att uppgifterna i fiskelicensen är korrekta och överensstämmer med uppgifterna i det register över gemen- skapens fiskeflotta som avses i artikel 15 i grundförordningen. Där anges det att varje medlemsstat ska föra register över de gemensamma fiskefartyg som för deras flagg och att registret Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner ska innehålla minst de uppgifter om fartygens egenskaper och verksamhet som krävs för förvaltningen av de åtgärder som fast- ställts på gemenskapsnivå. Vad som åtminstone måste ingå i fiskelicensen regleras liksom tidi- gare i kommissionens förordning (EG) nr 1281/2005. Dock anges i artikel 6.5 att flaggmedlemsstaten ska utfärda, förvalta och dra in fiskelicensen i enlighet med de tillämpningsföreskrifter som antas i enlighet med förfarandet i artikel 119. Min slutsats är att mitt förslag om fiskelicens överensstämmer med kontrollförordningens krav, jfr. De särskilda tillstånden/fisketillstånd Definitionen på fisketillstånd i kontrollförordningen (artikel 4) är som den beskrivits ovan främst för att ge en möjlighet att fördela de kvoter som tilldelas varje medlemsland, dvs. som det fungerar i med de särskilda tillstånden. Tillstånden ska enligt kontrollförordningen utfärdas som ett komplement till fiskelicen- sen för ett av gemenskapens fiskefartyg. Fisketillstånd får enligt kon- trollförordningen utfärdas endast om fartyget ifråga har en fiskelicens. Om flaggmedlemsstaten antar nationella bestämmelser i form av en nationell ordning för fisketillstånd för att kunna göra en individuell fördelning till fartyg av de fiskemöjligheter som medlemsstaten har tilldelats ska den på begäran av kommissionen sända in vissa angivna uppgifter. Det skulle betyda att systemet med de särskilda tillstånden i föreskrifter skulle kunna fortsätta att gälla, jfr av- snitt 4.3.1. Det enda som skulle behöva förändras är namnet. I fram- tiden skulle de särskilda tillstånden behöva döpas om till fiske- tillstånd för att undvika begreppsförvirring. Det får ankomma på den förvaltande myndigheten att göra det och även sända in upp- gifter till kommissionen. I artikel 6 finns också bestämmelser om när en flaggmedlemsstat ska återkalla fiskelicenser, tillfälligt eller slutgiltigt. Det finns också regler om återkallelse av fiskelicens i artikel 92.3 i förordningen som gäller pricksystemet. Här anges att när det totala antalet prickar Den gemensamma fiskeripolitiken och internationella konventioner uppgår till eller överstiger ett visst fastställt antal ska fiskelicensen automatiskt dras in vid första tillfället.