sou · GYB314 · 2010-03-09 00:00:00 — Med tanke på syftet bakom gallringskravet torde dock ett utläm- nande av en kopia till exempelvis en offentlig försvarare lämpligen böra ske med förbehåll om att kopian ska återlämnas senast när det rättsliga förfarandet är avslutat. Då kan kopian gallras efter återläm- nandet. Frågan om huruvida ett utlämnande av handling med sekretess- belagda uppgifter bör förenas med ett förebehåll kan bli aktuellt i så varierade situationer och i fråga om så pass olikartade handlingar att det knappast går att närmare ange när det kan vara mer eller mindre lämpligt att göra detta. Detsamma gäller frågan om hur förbehåll lämpligen bör utformas. Vi kan således inte på samma sätt ge några närmare anvisningar om hur regelverket kan användas som vi gjort när det gäller förbehåll beträffande utlämnade kopior av ljud- och bildupptagningar vilket vi skrivit om i vårt första delbetänkande (SOU 2008:93 s. 93 f.). I det fallet var frågan nämligen begränsad till enbart en sorts handling. På samma sätt som vi emellertid framhöll beträffande ljud- och bildupptagningar anser vi att det typiskt sett ofta torde vara mera lämpligt – med tanke på risken för missbruk – att lämna ut kopior till en offentlig försvarare eller en advokat som annars är ombud i ett mål än till parter själva, i vart fall när dessa är fysiska personer och det är fråga om en förundersökning, ett brottmål eller ett indispositivt tvistemål. Ett förbehåll kan därvid innehålla bl.a. förbud mot att låta huvudmannen själv förfoga eller hantera handlingen. Utan ett så- dant förbud kan ett ombud knappast neka att överlämna handlingen till huvudmannen. Ett förbehåll bör dock inte, enligt vår mening, få innebära något förbud för ett ombud att låta huvudmannen själv ta del av den utlämnade handlingen tillsammans med ombudet. Även om 10 kap. 4 § OSL i och för sig tillåter ett förbehåll som förbjuder ett ombud att visa en utlämnad handling för sin huvudman (enligt paragrafen får förbehåll dock inte innebära förbud att lämna munt- lig uppgift till huvudmannen) anser vi att ett sådant förbud är klart olämpligt på RB:s område från rättssäkerhetssynpunkt. Detta med tanke på misstänktas och andra parters rätt att själv föra sin talan Partsinsyn och risken för obehörig spridning av kopior och själva personligen ta del av processmaterialet i ett mål. Dessutom skulle ett förbud för en advokat att visa upp utfått processmaterial för en sin huvudman vara ägnat att rubba förtroendet dem emellan, bl.a. eftersom det skulle kunna bibringa huvudmannen uppfattningen att ombudet håller inne med viktig information. Åtgärder som är ägnat att rubba förtroendet mellan exempelvis misstänkta och offent- liga försvarare är självklart inte önskvärda. Däremot anser vi att den av oss förordade varianten med förbud för ett ombud att låta huvudmannen själv förfoga över, men inte förbud mot att ta del av, utlämnat material i sig inte behöver få några sådana negativa konse- kvenser i normala fall. Detta förutsätter förstås att ombudet upp- lyser huvudmannen om förbehållet och att det är domstolen eller förundersökningsledaren som ställt upp förbudet. I avsnitt 6.7.2 har vi förslagit att det i lagstiftningen uttryckligen klargörs att sekretess inte får innebära någon begränsning i den miss- tänktes rätt att efter åtal få ett eget exemplar av förundersöknings- protokollet. Den i föregående stycket skissade ordningen med att handling lämnas ut bara till en försvarare med förbud att låta den misstänkte själv förfoga över handlingen kan därför inte komma i fråga när det handlar om just förundersökningsprotokoll. Som tidi- gare sagt finns dock inget hinder mot att den misstänkte själv med- delas ett förbehåll. Ett förbehåll enligt 10 kap. 4 § OSL är förknippat med straff- sanktion för den enskilde mottagaren enligt 20 kap. 3 § . Av 10 kap. 4 § OSL framgår vidare att meddelarfrihet inte råder för uppgifter som omfattas av ett förbehåll. 6.7.5Hur förhåller sig förslagen till vårt tidigare förslag? I vårt första delbetänkande har vi föreslagit en bestämmelse i ett nytt fjärde stycke i 6 kap. 6 § RB som slår fast en rätt för part att i dom- stolens lokaler få se och lyssna på en ljud- och bildupptagning av ett domstolsförhör i bevissyfte. Efter en lämplighetsprövning skall vidare en kopia få lämnas till parten eller dennes ställföreträdare, ombud, försvarare eller biträde trots sekretessen för bilden i upp- tagningen. Enligt vårt förslag skall ett sådant utlämnande kunna för- enas med ett förbehåll som begränsar mottagarens rätt att sprida, kopiera eller använda bilduppgiften utöver vad som behövs i rätte- gången. Partsinsyn och risken för obehörig spridning av kopior Vidare föreslog vi ändringar i 5 kap. 9 § och 9 kap. 5 § RB av innebörd att part förbjöds vid äventyr av bötesstraff att filma eller fotografera en ljud- och bildupptagning då parten utverkade sin rätt att ta del av upptagningen i domstolens lokaler. Vi bedömer att en reglering i 6 kap. 6 § RB fortfarande – paral- lellt med den nu föreslagna tillägget i 10 kap. 4 § OSL – kan vara adekvat för den ganska speciella insynsfråga i ljud- och bildupptag- ningar som där föreslås särregleras. Dock bör det göras en hänvisning till 10 kap. 4 § OSL i stället för den nämnda förbehållsbestäm- melsen i vårt tidigare förslag till ändring i 6 kap. 6 § RB. Vi föreslår därför en ändring i vårt tidigare förslag i enlighet härmed. 6.7.6Angående elektroniskt utlämnande av personuppgifter Vi har i vårt arbete övervägt att föreslå en ändring i 23 kap. 21 § RB av innebörd att ett elektroniskt förundersökningsprotokoll på be- gäran ska eller får lämnas ut i elektronisk form till en misstänkt eller en försvarare, om det inte finns särskilda skäl mot det. Tanken med en möjlighet för försvaret att få detta är att det gagnar parternas likställdhet inför och i den kommande processen vid domstolen om båda parter har lika smidig tillgång till förundersökningsprotokollet. kan det finnas särskilda skäl mot det, t.ex. om materialet är sekretesskyddat och beaktansvärda skador kan befaras vid obehörig spridning. Med tanke på den översyn och de förslag som finns när det gäller behandling av personuppgifter inom åklagarväsendet och polisen har vi dock slutligen bedömt att det inte är lämpligt att i vår utredning föreslå en reglering av detta slag i RB. Även om det i och för sig finns goda skäl att tillåta att förundersökningsprotokoll lämnas ut elektroniskt till en försvarare, torde det vara mera adekvat att frågan närmare behandlas i anslutning till det arbete som sker rörande förundersökningsmyndigheters behandling av personupp- gifter där övriga frågor om elektroniskt utlämnande hanteras. 7Ett förtydligande av kollisionsbestämmelsen I våra ursprungliga direktiv (dir. 2007:120; bilaga 1) anges att vi ska – mot bakgrund av de överväganden vi gör i fråga om misstänktas, åtalades, tilltalades och dömdas rätt till insyn i förundersöknings- materialet m.m. – föreslå en tydligare reglering i 14 kap. 5 § SekrL. Enligt direktiven är frågan om hur kollisionsnormen (numera i 10 kap. 3 § OSL) bör vara utformad, beroende av vilka ställningstaganden som görs i partsinsynsfrågan i övrigt. Efter formuleringen av uppdraget i denna del har vi fått ett utvid- gat uppdrag när det gäller partsinsyn enligt RB såvitt avser domstols- processen (dir. 2008:108; bilaga 2). Enligt tilläggsuppdraget ska vi överväga en generell reglering i RB av rätten till partsinsyn i dom- stolsförfarandet och domstolarnas kommunikationsplikt. Vi ska där- vid överväga om det bör vara möjligt att begränsa denna rätt respek- tive plikt med stöd av OSL. Slutligen har vi i våra senaste tilläggs- direktiv (dir. 2009:29; bilaga 3) uppdragits att i anslutning till frågan om en generell reglering i RB av rätten till partsinsyn överväga om en parts möjligheter att förfoga över bilder på döda personer eller personer med allvarliga synliga fysiska skador som ingår i förunder- sökningsprotokoll bör begränsas. De ovan nämnda insynsfrågorna har vi behandlat i tidigare kapitel i detta betänkande och delvis också i vårt delbetänkande Partsinsyn och ny teknik i domstol, m.m. (SOU 2008:93; främst s. 59–91). Där har vi också i olika sammanhang behandlat kollisionsnormen och våra uppfattningar angående bl.a. dess innebörd och förhållande till RB. I detta kapitel behandlar vi uppdraget i den del som rör frågan om kollisionsnormens utformning mot bakgrund av våra ställnings- taganden i de tidigare behandlade insynsfrågorna. Ett förtydligande av kollisionsbestämmelsen 7.2Oklarheter angående kollisionsbestämmelsens innebörd och tillämpningsområde m.m. Vi har i olika sammanhang i vårt tidigare arbete berört diverse oklar- heter och olika tolkningar av kollisionsbestämmelsen som förekom- mit och förekommer i rättstillämpningen och i förarbeten m.m. I en del fall har vi också lämnat förslag till ändringar i RB som till stor del syftar till att – på de områden där vi ansett detta möjligt och ändamålsenligt – förtydliga gällande rätt såsom vi uppfattar denna när det handlar om en misstänkts insyn i förundersökningen eller parts insyn i domstolsförfarandet i mål och ärenden som handläggs enligt RB. För en närmare redogörelse hänvisas till främst avsnitt 2.4, 2.6, 5.6, 5.10, 6.4 och 6.7 samt vårt första delbetänkande Partsinsyn och ny teknik i domstol, m.m. (SOU 2008:93, främst s. 59–91). Sam- manfattningsvis har vi i vårt tidigare arbete tagit ställning till bl.a. följande frågeställningar. Kan en rätt till insyn i ett mål eller ärende grundas på kollisions- bestämmelsen? Frågan har i SekrL:s förarbeten och i senare års praxis från Regerings- rätten besvarats nekande. Genom omformulering av kollisionsbestäm- melsen i samband med OSL:s införande har tydliggjorts att rätten till insyn måste kunna härledas till annan reglering, praxis m.m. än kollisionsbestämmelsen, nämligen genom att det numera anges att kollisionsbestämmelsen är tillämplig då någon på grund av sin parts- ställning har rätt till insyn i handläggningen. Enligt vår mening torde därmed den tidigare diskuterade frågeställningen numera vara över- spelad; i vart fall såvitt avseende pågående mål och ärenden. Är kollisionsbestämmelsen alls tillämplig i fråga om den miss- tänktes rätt till insyn i förundersökningen enligt 23 kap. 18 § RB? , som vi behandlat i avsnitt 2.4 och 2.6 samman- hänger med de frågetecken som anses eller har ansetts råda angående huruvida en förundersökning är ett ärende eller s.k. faktiskt hand- lande samt huruvida en misstänkt intar en partsställning i en förunder- sökning eller inte. Vi har i avsnitt 2.6 föreslagit att det i 23 kap. 18 § RB uttryckligen ska anges att förundersökning utgör ett ärende samt att den misstänkte efter delgivning av misstanke får en principiell rätt till insyn i förundersökningen såsom utgörande en partsrättig- het i den bemärkelse som avses i kollisionsbestämmelsen. Ett förtydligande av kollisionsbestämmelsen uppfattning utgör förslaget i denna del närmast ett förtydligande av gällande rätt som vi tolkar denna. Genom förslaget kommer det inte längre att råda någon tvekan om att kollisionsbestämmelsen i 10 kap. 3 § OSL är tillämplig i fråga om misstänktas rätt till insyn i en förundersökning enligt 23 kap. RB samt att det är genom denna sekretessbrytande bestämmelse som det finns rättsligt stöd för att låta en misstänkt få del av sekretessbelagda uppgifter i en förunder- sökning (jfr 8 kap. 1 § OSL). Vilken rätt till insyn i domstolsförfarandet avses i kollisions- bestämmelsens andra stycke andra mening enligt vilken sekretess inte innebär någon begränsning av parts rätt enligt RB att få del av alla omständigheter som läggs till grund för avgörande av mål eller ärende? Såsom vi redogjort för i bl.a. avsnitt 5.10 finns ett flertal frågetecken rörande omfattningen av parts rätt enligt RB till insyn i domstols- förfarandet och förhållandet till bestämmelsen i 10 kap. 3 § OSL. Särskilt i fråga om handlingar i akten som inte är åberopad bevisning eller övrigt s.k. processmaterial förekommer skilda uppfattningar och någon stringent rättspraxis har inte utbildats under de år som frågan diskuterats i doktrin och förarbeten m.m. I denna del har vi föreslagit en reglering i 6 kap. 1 § RB som uttryckligen ger parter en rätt till aktinsyn, dvs. en rätt att på begäran få insyn i samtliga handlingar i ett mål eller ärende, såväl i fråga om handlingar i akten som i det elektroniska mål- och ärenderegistret, . Däremot har vi inte föreslagit någon förtydligad reglering i RB av den rätt som part har att närvara vid förhandling och på det sättet få del av processmaterial, handläggningsåtgärder m.m. Den rätten är givetvis av fundamental betydelse för part från insyns- och rättsäker- hetssynpunkt, eftersom förfarandet enligt RB fortfarande bygger på muntlighetsprincipen, förhandlingsprincipen och omedelbarhets- principen. Även om denna närvarorätt endast framgår indirekt av RB, har den dock inte, på motsvarande sätt som beträffande parts insyn i handlingarna, blivit ifrågasatt eller framstått som oklar till sin innebörd och omfattning. Inte heller förefaller det finnas någon tveksamhet kring att parts rätt att närvara vid förhandling är ovill- korlig i förhållande till sekretess för uppgifter som läggs fram vid en förhandling inom stängda dörrar. Vi har därför inte sett att det finns något behov av en klargörande reglering av denna rätt i RB. För övrigt kan nämnas att det inte heller finns någon naturlig placering i balken Ett förtydligande av kollisionsbestämmelsen för en sådan bestämmelse. Vi har vidare i bl.a. avsnitt 5.10.1 redo- visat vår uppfattning om innebörden i vissa avseenden av bestäm- melsen i 10 kap. 3 § andra stycket andra mening OSL om att sekretess inte innebär någon begränsning av parts rätt enligt RB att få del av alla omständigheter som läggs till grund för avgörande av mål eller ärende. Ett antal frågor kvarstår dock, vilket vi kommer att beröra nedan i avsnitt 7.3. Betyder en rätt enligt RB till insyn i förundersöknings- eller dom- stolshandlingar alltid detsamma som en rätt att få ut ett eget exemplar av sådana handlingar som innehåller uppgifter för vilka gäller sekretess? Denna fråga har vi behandlat i kapitel 6 såvitt avser både förunder- sökningsmaterial och domstolshandlingar. När det gäller en för- undersöknings sidomaterial förekommer, som framgått i avsnitt 6.2.2, olika uppfattningar. Som vi anfört där är det vår uppfattning att gällande rätt inte ger stöd för uppfattningen att den åtalades rätt att ta del av sidomaterialet är liktydig med en rätt att få en egen kopia av detsamma. Inte heller anser vi att kollisionsbestämmelsen i 10 kap. 3 § OSL ger part en sådan rätt. Vi anser dock att det finns ett behov av ett klargörande i frågan och har föreslagit att en sådan införs i 23 kap. 21 § RB. Någon motsvarande reglering har vi dock inte föreslagit beträf- fande huruvida parts rätt till insyn i handlingar i ett mål eller ärende vid domstolsförfarandet också innefattar en rätt till egna exemplar av handlingarna. I RB finns endast ett fåtal bestämmelser som är uttryckliga i fråga om domstols skyldighet att förse parter med egna kopior av domstolshandlingar. Vi har inte sett det som vår uppgift att närmare överväga en reglering av formerna för hur en parts in- synsrätt ska tillgodoses genom generella bestämmelser om rätt till kopior av domstolshandlingar eller domstolarnas skyldighet visavi parterna i detta hänseende; varken såvitt gäller processmaterial eller övriga handlingar. Inte heller anser vi det särskilt ändamålsenligt med en detaljreglering i ämnet. I fråga om bildupptagningar av domstolsförhör i bevissyfte enligt reformen En modernare rättegång har vi dock redan i vårt första delbetänkande föreslagit en närmare reglering av formerna för parts rätt till insyn i 6 kap. 6 § RB. Som vi anfört i kapitel 6 bedömer vi att förslaget (med viss modifiering) bör kvarstå som en särreglering i förhållande till de förslag vi i övrigt lämnar i detta vårt slutbetän- Ett förtydligande av kollisionsbestämmelsen En särreglering är nämligen befogad med tanke på upptag- ningarnas ganska speciella karaktär och betydelse i processen. Bör det finnas något utrymme att vid rätt till insyn enligt RB lämna ut handlingar med sekretessbelagda uppgifter till part med för- behåll? Även denna fråga har vi behandlat i avsnitt 6.7.4 och i vårt ovan nämnda första delbetänkande. Vår uppfattning är att så bör vara möj- ligt även i förfarande enligt RB och att detta egentligen har varit lag- stiftarens avsikt med 10 kap. 4 § OSL:s föregångare i 14 kap. 10 § SekrL respektive dess ännu tidigare föregångare i kollisionsbestäm- melsen i 39 § sekretesslag. Vi har därför föreslagit att 10 kap. 4 § OSL ska ändras så att det framgår att uppgifter kan lämnas ut med förbehåll även inom ramen för ett förfarande enligt RB. 7.3Våra överväganden och förslag Vårt förslag: Parts rätt till insyn i handläggning enligt RB ska, som vi tidigare anfört, komma till tydligare uttryck i RB. Kolli- sionen med sekretess för uppgifter som omfattas av parts insyns- rätt ska dock fortfarande regleras i OSL. I OSL förtydligas där- vid vad som gäller vid kollisionen mellan sekretess och partsinsyn enligt RB genom att viss reglering bryts ut ur den nuvarande kollisionsbestämmelsen i 10 kap. 3 § OSL som två nya paragrafer – 3 a och 3 b §§ – införs i omedelbar anslutning till den befintliga kollisionsbestämmelsen. Den första paragrafen, 10 kap. 3 a § OSL, innehåller en till 10 kap. 3 § kompletterande reglering avseende misstänktas rätt till insyn i förundersökningen från dels slutdelgivningen (första stycket), dels positivt åtalsbeslut (andra och tredje stycket). Första och tredje styckena handlar om förutsättningarna för att begränsa den misstänktes insyn i förundersökningens sidomaterial på grund av sekretess. I andra stycket slås fast att den misstänktes rätt att efter åtal få ett eget exemplar av förundersökningsprotokollet är ovillkorlig i förhållande till sekretess. Kollisionen mellan sekretess och den rätt till insyn som en miss- tänkt får enligt 23 kap. 18 § RB i och med delgivning av misstanke regleras av 10 kap. 3 § första stycket OSL, dvs. Ett förtydligande av kollisionsbestämmelsen kollisionsbestämmelsen (förutom den begränsning i insynsrättens omfattning i fråga om vad som kan vara till men för utredningen). Den andra nya paragrafen, 10 kap. 3 b § OSL, innehåller be- stämmelser som helt ersätter den nuvarande kollisionsbestämmel- sen såvitt avser parts insynsrätt i domstolsförfarande enligt RB. Första stycket innehåller huvudregeln om partsinsynens företräde framför sekretess. I andra stycket regleras undantagsfallet när sekre- tess kan begränsa insynsrätten. Tillämpningsområdet för denna undantagsregel begränsas till uppgift i handling eller annat material som inte kan antas få betydelse för avgörandet av ett mål eller ärende i sak. I övrigt anges förutsättningarna på motsvarande sätt som i 10 kap. 3 § första stycket OSL. Av den nya paragrafen framgår att parts rätt till insyn är ovillkorlig när det handlar om dom, beslut och rätt att närvara vid förhandling. Indirekt fram- går också att insynsrätten är ovillkorlig i fråga om handling eller annat material som kan antas få betydelse för ett kommande av- görande av målet eller ärendet i sak. Vår allmänna utgångspunkt är att regleringen av vilken rätt till insyn som tillkommer en misstänkt i en förundersökning eller en part i ett domstolsförfarande ska framgå av RB, inte av OSL. Däremot är det vår uppfattning att det bör fortsatt vara genom reglering i OSL som eventuella begränsningar på grund av sekretess i denna insyns- rätt bör finnas likväl som besked i fråga om när en insynsrätt är ovillkorlig. En nödvändig del av vårt uppdrag är därmed att överväga om det går att förtydliga kollisionsbestämmelsen så att den ger rättstilläm- paren en närmare vägledning i frågeställningarna rörande partsinsyn enligt RB och sekretess än vad den nuvarande lydelsen ger. Den centrala frågan är givetvis vilket utrymme som finns eller bör finnas att begränsa insynsrätten enligt RB på grund av sekretess. Även den frågan har vi behandlat i främst avsnitt 2.6 såvitt avser misstänktas insyn i förundersökningsmaterialet respektive avsnitt 5.10 rörande parts rätt i domstol till insyn i akten. I enlighet med det sagda bör sådana begräsande bestämmelser finnas i OSL. Som vi redovisat i avsnitt 2.6 anser vi att sekretessen i undantags- fall bör kunna ges företräde framför insynsrätten när det handlar om en förundersöknings sidomaterial. Ett förtydligande av kollisionsbestämmelsen fram till dess att ett åtal slutligt prövats har vi också föreslagit att det ska göras en intresseavvägning mellan den misstänktes insyns- intresse i sidomaterialet och det aktuella sekretessintresset. För domstolsförfarandets del har vi vidare i avsnitt 5.10 föreslagit att sekretessen ska kunna ges företräde framför den av oss föreslagna rätten till aktinsyn i sådant material i ett mål eller ärende som hör till ett mål eller ärende men som inte är att betrakta som process- material under handläggningen av målet eller ärendet och självklart inte heller processmaterial som läggs till grund för målets eller ären- dets slutliga avgörande. Med processmaterial avses således här inte bara det som muntligen eller genom hänvisning till handlingar läggs fram vid en huvudförhandling eller det som konstateras vara process- material inför en dom på handlingarna. Även sådana handlingar som ges in till domstolen eller upprättas av domstolen under målets förberedelse för en kommande huvudförhandling eller avgörande på handlingarna omfattas av det vi kallar för processmate- rial i den mån de kan antas ha betydelse för målet i sak och därmed för ett kommande avgörande. Till sådant material hör givetvis stäm- ningsansökan, preliminärt åberopad skriftlig bevisning, protokoll från muntlig förberedelse och olika partsinlagor med argumentation i saken för att ta några självklara exempel. Kollisionsbestämmelsen i dess nuvarande lydelse är emellertid inte särskilt väl anpassad till våra bedömningar och förslag när det gäller insynsrätt enligt RB. Framför allt framstår det som oklart vad som menas med hänvisningen i 10 kap. 3 § andra stycket andra meningen OSL till omständigheter som läggs till grund för av- görande av mål eller ärende. Som vi anfört i kapitel 5.10.2 är den hänvisningen både alltför snäv och tillbakablickande för att ge närmare vägledning i pågående förberedelse av brottmål och tvistemål. En annan brist i den nuvarande kollisionsbestämmelsen är att dess huvudregel i första stycket talar om parts rätt att ta del av hand- ling eller annat material i ett mål eller ärende respektive utläm- nande av sådan handling eller sådant material till part medan, å andra sidan, hänvisningsbestämmelsen enligt sin nuvarande ordalydelse tycks till sin centrala kärna handla om något mer övergripande och centralt för förfarandet vid allmän domstol än just utfåendet av handlingar, nämligen att närvara vid den huvudförhandling där allt processmaterial läggs fram. Det kan därvid noteras att kollisions- bestämmelsen har modellerats utifrån dels 39 § sekretess- lag som enbart reglerade frågan om utlämnande av sekretessbelagd allmän handling till part, dels äldre lydelse av 43 § förvaltningspro- Ett förtydligande av kollisionsbestämmelsen cesslagen och tidigare förvaltningslags bestämmelser om parts rätt till s.k. aktinsyn och begränsningar i den rätten såvitt avsåg annat material än allmänna handlingar. Hänvisningsbestämmelsens syfte enligt förarbetena till den likalydande bestämmelsen i 14 kap. 5 § andra stycket SekrL var att utgöra ett undantag på RB:s område från den möjlighet som första styckets andra och tredje meningarna annars ger att inte bara vägra att lämna ut en handling eller annat material till parten utan också att helt underlåta att på annat sätt lämna upp- lysning, muntligen eller skriftligen, om vad materialet innehåller.