sou · GXB315 · 2010-01-01 00:00:00 — har t.ex. den danska Kulturarvsstyrelsen endast behandlat ett tiotal gallringsansökningar . Företrädare för berörda organ i de olika länderna rapporterar emellertid att gallringsarbetet lett till 88Vei i vellinga. i dokumentasjon av museumsgjenstander (ABM-utvikling 2003:5), Standard for fotokatalogisering (ABM-utvikling 2008:44), Standard for gjenstandskatalogisering (ABM-utvikling 2008:48) resp Viktig og vakkert. Utvalgskriterier for fotografi (ABM-utvikling 2008:51). Samordningsprojekt inriktade mot museernas kärnverksamhet att museerna har en mer professionell föremålsförvaltning . Den ökade uppmärksamheten på samlingarnas innehåll och betydelse tycks också ha stärkt intresset för föremålsrelaterade frågor generellt. Vid ett expertmöte i enades representanter från tolv europeiska länder om att gallring bör ses som en integrerad del av en aktiv samlingsförvaltning, att föremål kan gallras bara om det gynnar publiken och samlingen som helhet, och att alla gallringsprocesser bör genomföras med ansvarskänsla, precision och öppenhet. Vad som ska gallras är en professionell fråga, menade experterna. Eventuell gallring bör därför initieras från tjänstemannanivå, men det kan också vara rimligt att museernas huvudmän får fatta de formella besluten.89 Utredningens bedömning: De nya finansieringsmöjligheter som öppnas i och med regeringens forskningsproposition (prop. 2008/09:50) kan vara av avgörande betydelse för museerna. Det nätverk som etablerats inom utredningens ram bedöms ha stärkt institutionernas förutsättningar att i samverkan utnyttja de nya möjligheterna till finansiering av forskningsinsatser. Museikoordinatorn bedömer forskningsfrågorna som viktiga för sektorn. Museer samlar, vårdar och kommunicerar kunskap utifrån den information och de tolkningsmöjligheter som finns gömda i föremålssamlingarna. Som alla kunskapsintensiva organisationer är de helt beroende av en tillfredsställande forskningsförsörjning. Då samtliga centrala museimyndigheter fick i uppdrag att rapportera in kunskaps- och forskningsstrategier till regeringen bjöd utredningen in institutionerna till två möten för att få till stånd en gemensam diskussion i frågan. I dessa möten deltog 89 Amsterdam-deklarationen , se Samordningsprojekt inriktade mot museernas kärnverksamhet representanter för samtliga berörda museimyndigheter och diskussionerna bidrog till ett gott underlag för respektive museums strategidokument.90 Diskussionerna i gruppen var engagerade och de berörda museernas intresse för att bearbeta gemensamma utvecklingsområden stort. Genom mötena etablerades ett nätverk med bred representation från centralmuseerna. Ytterligare fyra möten har arrangerats och nätverket har skapat förutsättningar för en fördjupad samverkan som tidigare saknats. Forskning för kulturområdets behov Museikoordinatorn skrev också, med utgångspunkt i ovan nämnda möten och i samarbete med , en promemoria (bilaga 11), som lämnades som underlag till i samband med förarbetena till forskningsproposition91 och även fick visst gehör i regeringens beredning. Promemorian betonades framför allt två områden: forskning utifrån behov och problem som identifieras inom kulturområdet. forskningsinfrastruktur – grundläggande katalogiserings- och analysarbete för bl.a. utbildningens och forskningens behov av museer, arkiv, bibliotek och andra samlingar samt informationssystem. I korthet kan konstateras att intresset för, och behovet av, forskning med anknytning till kulturområdet är både omfattande och mångfasetterat. Den forskning som bedrivs är dock splittrad i många och små miljöer utan överskådliga inbördes sammanhang. Fältet är lämpat för en typ av tvärvetenskapliga forskningsinsatser som är svåra att finansiera inom nuvarande system. Värt att uppmärksamma är också att universitetsforskningen i relativt liten utsträckning utnyttjar de resurser som finns inom museer, arkiv och bibliotek. 90 På mötena deltog representanter för Arbetets museum, , Livrustkammaren och med stiftelsen , , med , , , , , , Statens maritima museer, Statens museer för världskultur, Statens musiksamlingar samt . 91 Ett lyft för forskning och innovation (prop. 2008/09:50). Samordningsprojekt inriktade mot museernas kärnverksamhet Ett lyft för forskning och innovation Den forskningsproposition som presenterades av regeringen öppnar delvis nya möjligheter för stöd till forskning inom museiområdet.92 I linje med förslagen i promemorian från och Museikoordinatorn föreslås där bl.a. nya medel till och en ny kommitté som kan bereda ansökningar för Forskning på det konstnärliga området och kulturområdet. Dessa medel föreslås inte öronmärkas för vissa institutioner eller ämnesområden, utan ska vara fria att söka för alla forskningsprojekt med stabil relevans och vetenskaplig kapacitet. Som de flesta av de områden utredningen engagerat sig i har även forskningsområdet en lång historia av överväganden och förslag i tidigare utredningar. Museerna som sådana har växt fram parallellt med vissa universitetsdiscipliner. Stora materialsamlingar i ämnen som botanik, etnologi och etnografi/socialantropologi har byggts upp av aktivt verksamma forskare och lagt grunden till museer som , och . Men de ursprungligen enade verksamheterna har sedan utvecklats enligt två separata linjer – en akademisk och en museal. har det funnits en oro för de glapp som uppstått till följd av denna process. Diskussionen om hur problemen bör lösas har löpt efter två spår. Det ena lägret ställer sig skeptiskt till forskning som bedrivs utanför universiteten och menar att museernas roll bör begränsas till att tillhandahålla material och forskarservice. Det andra hävdar att åtminstone en del museer bör bygga upp särskilda forskningsavdelningar så att de kan genomföra egna undersökningar och forskningsprojekt. museiutredning noterade t.ex. det minskande utrymmet för forskning inom tjänstetid och drog slutsatsen att flera renodlade forskartjänster behövde etableras på åtminstone de centrala museerna.93 Den utredning som presenterades 1986 gjorde en likartad analys men lade inga förslag om särskilda se särskilt s. 182ff & s. Betänkande av musei- och utställningssakkunniga (SOU 1973:5) s. SOU 2009:15 Samordningsprojekt inriktade mot museernas kärnverksamhet forskartjänster inom de föreslagna så kallade ansvarsmuseerna.94 kan konstateras att det finns relativt många disputerade tjänstemän i museisektorn. I en kartläggning identifierades omkring 240 forskningsmeriterade tjänstemän på landets 66 största museer.95 Dock är det inte alltid institutionerna utnyttjar denna kapacitet på ett optimalt sätt. Utredningen uppfattar , med stöd i forskningsnätverkets möten, en stärkt och mer strategisk roll för forskningsfrågor inom centralmuseikretsen. Ett ökande antal tjänster som forskningssamordnare och motsvarande kan ses som ett uttryck för en fördjupad insikt om institutionernas behov. Museerna är medvetna om att de inte på egen hand kan täcka sina behov av kunskapsuppbyggnad och söker därför aktivt externa samarbetsparter. Åtminstone de större museikoncernerna är också så komplexa i sina strukturer, att de kräver mer av tydliga inriktningsbeslut från den centrala ledningen. Enligt utredningens nätverk tydliggörs då att forskning är ett strategiskt behov för museernas verksamhet och att den bör samordnas med övriga uppdrag för att få ordentligt genomslag i helheten. Medel till forskning och utveckling vid ansvarsmuseerna Som en följd av ansvarsmuseireformen 1986 (se avsnitt 5.2.1), infördes i budgetpropositionen /91 ett nytt anslag till forsknings- och utvecklingsverksamhet vid fem av de centrala museerna.96 Anslaget omfattade första året som efter ansökan skulle fördelas av . Avsikten var enligt propositionstexten att stödja forskning relaterad till museernas kärnuppgifter; att vårda samlingarna, göra dem tillgängliga för forskning, utföra dokumentationsarbete och driva utåtriktad verksamhet. Ett annat centralt syfte med det nya anslaget var att det skulle gagna de olika sektorer inom museiväsendet som respektive institution givits ansvar för.97 Regeringen betecknade det som angeläget att de så kallade ansvarsmuseerna utnyttjade möjligheten att samordna sina 94Museiförslag, överväganden och förslag angående de centrala museernas uppgifter och ansvar för landets museiväsende (1986:3). 95Gå tillbaka till gå? Enkätundersökning om forskning och forskarkompetens på museer. En rapport från () s.8f. 96Prop 1989/90:90, avsnitt 17 Utbildningsdep. 97Konst, naturhistoria, arkeologi och kulturhistoria inkl etnologiska och antropologiska perspektiv. Samordningsprojekt inriktade mot museernas kärnverksamhet insatser på ett sätt som kunde göra en kraftfull forskning inom museiväsendet möjlig.98 Då ansågs sakna kompetens att bedöma ansökningarna bildade de berörda museerna en egen forskningsnämnd. Den bestod av forsknings- och utvecklingsansvariga representanter för ansvarsmuseerna och tenderade i allmänhet att föreslå en mellan institutionerna jämn fördelning av anslaget. De av stödda projekten har oftast initierats från museerna, men rådet har också i vissa fall tagit egna initiativ. Sedan anslaget infördes har bara en mindre del gått till samarbetsprojekt mellan flera ansvarsmuseer.99 Innevarande år (2009) uppgår stödet för forskning och utveckling vid ansvarmuseerna till (anslag 1:5, anslagsrapport 13). Anslaget bereds av med stöd av museernas forskningsnämnd och beslut fattas av rådets styrelse. Enligt regleringsbrev 1993 skulle de berörda museerna särskilt redovisa effekten av anslaget. De framhöll i sina rapporter samstämmigt dess stora betydelse, liksom det stora behovet av forskning och utveckling vid ansvarsmuseerna.100 Medlen borde förstärkas, menade museerna. Utredningen har inget att invända, men bedömer att detta inte på något sätt skiljer sig från behovet i en vidare krets av statliga eller statsunderstödda museer. Den museiutredning som presenterades 1994 föreslog ett avskaffande av ansvarsmuseireformen. I anslutning till detta föreslogs också en ny ordning för anslaget för forsknings- och utvecklingsinsatser vid ansvarsmuseerna, som skulle öppnas för fler sökande.101 Förslagen genomfördes inte. Dåvarande () fick 1997 i uppdrag av regeringen att utreda frågan om sektorsforskning på kulturområdet.102 Vad gäller medlen för forskning och utveckling vid ansvarsmuseerna underströks i rapporten bristerna i en beredningsprocess utan insyn som bl.a. kom att misskreditera de projekt som fått stöd av i forskningsrådens bedömning. För att säkra kvaliteten skulle ett nytt ansökningsförfarande behövas med en bedömningsgrupp av obero- 98Prop 1989/90:90, avsnitt 17 Utbildningsdep. 99Ansvarsmuseer, en utvärdering av ansvarsmuseirollen vid sex statliga museer (Dnr 2005/117). 101Minne och bildning. Museernas uppdrag och organisation. betänkande (SOU 1994:51) s. 116. 102Sektorsforskningen inom kulturområdet, slutrapport utredning av , regeringsuppdrag (Ku 1997/711/Ka). Samordningsprojekt inriktade mot museernas kärnverksamhet ende forskare, och för att få detta till stånd krävdes ökade anslag. Även den av regeringen tillsatta arbetsgruppen på museer har påpekat det otillfredsställande i att medlen fördelats utifrån vad som kallats en symmetrisk rättviseaspekt.103 Utredningen tar i kapitel 5.10 upp behovet av att sammanföra denna anslagspost med andra statliga medel för museisektorns utveckling. Andra initiativ för att främja forskning vid minnesinstitutionerna I syfte att överbrygga klyftan mellan museer och universitet har vissa initiativ tagits av centrala forskningsfinansiärer. Här kan nämnas , en doktorandutbildning finansierad av och . Formen har skapat möjlighet för museianställda att fortsätta sin utbildning och knyta an till forskningen utan att lämna sina ordinarie tjänster. Forskarskolan har pågått och de flesta av de tretton doktoranderna är klara med sina avhandlingar. Samma aktörer har tagit initiativ till ett nu löpande projekt med sjutton femåriga postdoktorala tjänster placerade vid ett antal större ABM-institutioner. Satsningen kan ses som ett bidrag till att långsiktigt stärka samverkan och utbyte mellan universitet och kulturinstitutioner. bidrar den till att åtgärda den generella brist på postdoktorala tjänster som påpekats bl.a. av Befattningsutredningen.104 Både forskarskolan och postdok-modellen behöver dock utvärderas innan de eventuellt kan fungera som mönster för ytterligare initiativ. Utredningen har vidare noterat ett ökande, och allt tydligare formulerat, forskarintresse för minnesinstitutionernas material. Ett uttryck för detta var det symposium om forskningens infrastruktur som arrangerades av Kungl. Där belystes bl.a. betydelsen av aktuella initiativ till samarbete mellan , Kungl. , Statens ljud- och bildarkiv och museikoordinatorns funktion. Behovet av en stärkt central samordning i frågan 103Genus på museer, slutrapport från arbetsgruppen på museer (Ku-dep Ds 2003:61) s. 104Karriär för kvalitet. Betänkande av (SOU 2007:98). Samordningsprojekt inriktade mot museernas kärnverksamhet betonades av arrangörerna, liksom vikten av att etablera stabil samverkan mellan kultur- och utbildningsinstitutioner. Finansieringsfrågorna för det omfattande fältet digitalisering och kvalitetssäkring är dock fortsatt svårlösta. 2.5.3Slutsatser och återstående utmaningar Behovet av resurser för forsknings- och utvecklingsinsatser bedöms av utredningen vara stort i museisektorn. Bristen på sektorsforskning för kulturfältet gör sig ständigt påmind. Den ansträngda situationen för universitetens humanistiska forskning förvärrar läget ytterligare, men kan eventuellt också öppna nya möjligheter då alltfler disputerade humanister söker sin utkomst utanför den akademiska världen. Museerna söker bredare kontaktytor mot universiteten och utredningen kan notera att den europeiska Bologna-processen driver på en motsvarande utveckling från universitetssidan. Bologna-proces- sens mål är bl.a. större möjligheter för forskarutbildade till en karriär utanför den akademiska världen. I samverkan med extramurala samarbetsparter som museer kan universiteten utveckla tvärvetenskapliga arbetssätt som ger högre kvalitet på forskning och utbildning, vilket i sin tur ger bättre tillväxt och konkurrenskraft.105 Det upplevda avståndet mellan museer och universitet är dock fortfarande stort, och som utredningen bedömer det behövs särskilda initiativ för att överbrygga det. Utredningen vill peka på behovet av att ge incitament för forskning i samverkan bl.a. genom villkorad finansiering. Utredningen kan konstatera att de finansieringsmöjligheter som öppnas 2009 ger helt nya möjligheter för forskning på kulturområdet. Förutsättningarna för att möta dessa nya möjligheter har vidare stärkts genom den professionella samverkan i det nätverk som utredningen etablerat. 105 Se webbplats . Samordningsprojekt inriktade mot museernas kärnverksamhet 2.6Kompetensförsörjning, fortbildning och internationellt utbyte Utredningens bedömning: Sektorns kompetensförsörjning är liksom det internationella erfarenhetsutbytet en viktig framtidsfråga för museerna. Utredningen bedömer att (), som representant för branschen som helhet, bör kunna spela en central roll för att i samverkan driva och utveckla sådana frågor. Former för detta utvecklas i avsnitt 5.12. Frågor om internationell samverkan, professionellt erfarenhetsutbyte och kompetensförsörjning är centrala för museisektorn. Utredningen bedömer efter fortlöpande samråd , att () är den organisation som bör svara för att driva bl.a. dessa för professionen angelägna frågor. Resurser för detta måste tillskapas. RSM hade, redan innan utredningen tillsattes 2007, initierat kartläggningsarbete på just dessa områden. Med ambitionen att få fram relevant underlag för fortsatta ställningstaganden genomfördes en enkät om sektorns kompetensutvecklingsbehov. I samverkan med Svenska ICOM106 genomfördes också en förstudie tänkt att översiktligt kartlägga de svenska museernas internationella engagemang och kontakter. De initierade processerna har dock på grund av resursbrist inte kunnat följas upp med ytterligare analys och insatser. Utredningen är överens med RSM om att kompetensförsörjningen lämpligen bör hanteras i samverkan inom museibranschen och att detsamma gäller det internationella arbetet i de delar som rör professionella frågor. En sådan lösning ligger också i linje med vad utredningen sett välfungerande exempel på under sina studieresor i andra länder (se vidare kapitel 4 och bilaga 13). Samordningsprojekt inriktade mot museernas kärnverksamhet Kompetensförsörjningen är ett område som många aktörer pekat på som angeläget och frågan prioriteras högt inom de flesta av utredningens arbetsgrupper och nätverk. Det huvudsakliga ansvaret för de anställdas fortbildning ligger på ledningen vid respektive institution. finns, enligt utredningens bedömning, vissa frågor som tycks kräva samordnade insatser. Det kan t.ex. gälla att formulera nya sektorsbehov för presumtiva utbildningsanordnare. Från bl.a. och finns exempel på hur centralt samordnande aktörer kunnat ta initiativ till universitetskurser på högt prioriterade områden. Att överblicka de behov sektorn kan förväntas ha på , säg , hör också till det som kan vara svårt för enskilda museiledningar. Situationen är inte ny. museiutredning pekade på vidareutbildningsbehoven och föreslog en centralt planerad, till museerna knuten kursverksamhet som bl.a. skulle ta fram prognoser om sektorns behov och kommunicera dem till universiteten.107 föreslogs en särskild arbetsgrupp som skulle utarbeta utbildningsprogram för museerna.108 Den enkät som genomfördes av museiutredning visade dock att museisektorn fortfarande dominerades av tre ämnen (arkeologi, etnologi och konstvetenskap), att rörligheten var mycket låg, kompetensutvecklingen svagt tillgodosedd och att den viktigaste källan till lärande var informella kontakter med kolleger.109 Utredningens bedömning är att dessa problem i alltför hög grad kvarstår. Rörligheten är fortsatt låg och erfarenhetsutbytet mellan institutionerna otillräckligt utvecklat. Utredningen ser vissa positiva utvecklingstendenser. ABM- centrum (se vidare avsnitt 5.2.2) har t.ex. med stöd av Accesssatsningen 2006–2007 kraftigt kunnat öka utbudet av fortbildning med koppling till IT-frågor. är också en betydelsefull aktör på fältet. Organisationen driver ett mentorsprogram och har även tagit initiativ till en ledarskapskurs som givit ett femtiotal anställda i musei- och Betänkande av musei- och utställningssakkunniga (SOU 1973:5) s. 108Museiförslag, överväganden och förslag angående de centrala museernas uppgifter och ansvar för landets museiväsende (1986:3) s. 109Minne och bildning. Museernas uppdrag och organisation. betänkande (SOU 1994:51) s. Samordningsprojekt inriktade mot museernas kärnverksamhet kulturarvssektorn möjlighet till kvalificerad kompetensutveckling. Mer behöver dock göras bl.a. för att möta utmaningarna i den snabba generationsväxling som kan väntas inom den närmaste tioårsperioden. Den förstudie som genomfört visar att det finns stora brister vad gäller museernas internationella engagemang. Trots ett i samhället generellt ökande intresse för gränsöverskridande arbete och vidgade praktiska samverkansmöjligheter på både nordisk, europeisk och global nivå är den internationella aktiviteten i museisektorn inte stor. Goda exempel finns på museer som inhämtar internationella erfarenheter och även arbetar systematiskt och långsiktigt i gemensamma projekt med museer i andra länder. står i nära kontakt med bl.a. Tröndelag folkemuseum på andra sidan norska gränsen och arbetar också i EU-projekt som Through Cultural Engagement in Europe (2007– 2009). Ett exempel på deltagande i aktuella internationella samarbetsprojekt är Statens museer för världskultur och projektet Ethnography Museums and World Cultures (2009–2013). som etablerat samarbetsprojekt mellan museer i och , har samarbetsparter också i och . Många museer står dock utanför sådant samarbete eller deltar endast i liten omfattning. Erfarenhet från internationellt arbete integreras inte heller i tillräcklig utsträckning i museernas löpande verksamhet och inhämtad kunskap sprids föga systematiskt. Bristen på internationellt deltagande och systematisk spridning av internationella erfarenheter bedöms av många verksamma i sektorn som ett problem. Culture Contact Point (CCP) som i sköts gemensamt av och informerar om EU:s ramprogram för kultur och andra EU-program av intresse för kulturområdet, t.ex. strukturfonder, utbildnings- och forskningsprogram. Kunskapen om ansökningsförfarande och regler för motfinansiering är ändå otillräcklig. Europeiska Unionens regelverk förutsätter t.ex. att samarbetsparter i minst tre länder lämnar gemensam ansökan. Som ett resultat av bristerna i det internationella utbytet saknar många museer sådana kontakter med Samordningsprojekt inriktade mot museernas kärnverksamhet utländska kolleger och institutioner som skulle kunna utvecklas till gemensamma projekt. En jämförelse kan när det gäller fortbildningsfrågan göras med . Danska Kulturarvsstyrelsens hantering av regeringens utvecklingsmedel (se vidare kapitel 4 och bilaga 13) har bl.a. stimulerat till fortbildningsinsatser. Särskilt avsatta medel finns också i den nu löpande satsningen på publikt utvecklingsarbete i en pott (pulje) för internationellt erfarenhetsutbyte. Den självständiga danska Museumshøjskolen som initierades av företrädare för sektorn har erbjudit kvalificerad fortbildning i många museirelaterade ämnen. Här kan nämnas en ettårig kurs i museipedagogik, men också den nordiska museumslederuddannelse som givit ett sjuttiotal museichefer från hela stöd i att utveckla sitt ledarskap. Skolan uppgick i den ombildade Organisationen () men verksamheten löper vidare i enlighet med de ursprungliga intentionerna. Också i har en drivande roll då det gäller fortbildning i sektorn. Enligt egen uppgift når förbundet två tredjedelar av landets museitjänstemän med sina kursdagar och längre utbildningsarrangemang. har också varit med om att arbeta fram den universitetskurs i museologi som framstår som närmast obligatorisk för anställning på ett finskt museum. I driver den brittiska museiföreningen, (), ett omfattande program för continuing professional development (CPD). Där ingår aktiva insatser för de yngsta museiprofessionella, för att fånga upp de äldstas kunnande och för ökad mångfald i sektorn, kursstipendier, mentorsprogram och stöd för karriärplanering. Den akademiska situationen ser också annorlunda ut i än i . Där finns bl.a. många universitetsinstitutioner som utbildar både för museernas direkta behov och för en mer distanserad kritisk granskning av museernas praktik. Sådana centra för forskning och utbildning har även kunnat bidra till att säkra återväxten och kompetensnivån bland redan verksamma i sektorn.110 110 Det främsta exemplet är Museum studies vid , topprankat Assessment exercise (), se /ms Samordningsprojekt inriktade mot museernas kärnverksamhet Rörande internationella erfarenheter finns för mycket att hämta i den anglosaxiska världen. Ett omfattande material i form av rapporter, råd och vägledningar finns publicerade på engelska, lätt tillgängliga på nätet och i många avseenden tillämpliga även på svenska förhållanden. Av ännu större intresse ur utbytesperspektiv är kanske erfarenheterna från två andra små språkområden och deras strävan efter internationell dialog. Både och har tagit aktiv del i större europeiska utvecklingsprojekt, och i synnerhet de nederländska museiorganen prioriterar samverkan och kontakt med internationella kolleger högt (se vidare kapitel 4 och bilaga 13). Utredningens bedömning: museer är välbesökta institutioner och i publik och pedagogisk verksamhet möter de medborgare i alla åldrar. Utvecklingspotential finns emellertid på flera områden, här kan nämnas metod för kvalitativa publikundersökningar livslångt lärande och uppsökande verksamheter.