sou · GYB371 · 2010-10-27 00:00:00 — Enligt riksåklagaren var grunden för att ett sexuellt tvång skulle bedömas som grovt brott att Y.F. visat särskild hänsynslös- het och råhet. HD konstaterade att det genom hovrättens dom var fastställt att Y.F. genomfört en sexuell handling med pojken. Handlandet hade haft en sexuell inriktning och beröringarna, även om de inte visats ha varit långvariga, kunde inte heller betecknas som flyktiga. HD fann att gärningen inte kunde rubriceras som våldtäkt mot barn. Moti- veringen härför var att den sexuella handlingen, med hänsyn till kränk- ningens art och omständigheterna i övrigt, inte kunde anses jämförlig med samlag. I stället skulle gärningen bedömas som sexuellt över- grepp mot barn. I sammanhanget gjorde HD följande mer allmänna uttalande kring bedömningen av om en sexuell handling är jämförlig med samlag. Ansvar för våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 § BrB förutsätter att den sexuella handlingen består i samlag eller annan sexuell handling som med hänsyn till kränkningens art och omständigheterna i övrigt är jäm- förlig med samlag. Jämförelsen tar, enligt vad som uttalas i proposi- tionen (prop. 2004/05:45 s. 71 och 143), sikte på den sexuella kränk- ningens art och inte på sexualhandlingen som sådan. Det skall alltså inte i första hand göras någon jämförelse mellan sexualhandlingarna, dvs. mellan å ena sidan ett samlag och å andra sidan den sexuella handling som prövas i brottmålet. I stället skall domstolen göra en jämförelse mellan kränkningarna för att avgöra om kränkningen genom den sexuella handling som prövas i brottmålet är lika allvarlig som den som kan upp- komma vid ett påtvingat samlag. sägs emellertid att anknyt- ningen till samlag som jämförelsenorm kvarstår. Vid rubriceringen måste beaktas att bestämmelsen om våldtäkt även i fortsättningen bör vara reserverad för de mest allvarliga sexuella kränkningarna. (Jfr a. prop. HD gjorde sedan följande bedömning beträffande till vilken grad av brottet sexuellt övergrepp mot barn Y.F:s gärning var att hänföra. Han har genom den ifrågavarande kortvariga beröringen vållat pojken övergående smärta men ingen iakttagbar fysisk skada. Varken tillväga- gångssättet eller pojkens ålder utgör tillräckliga skäl för att det skall kunna anses att Y.F. genom sitt handlande visat särskild hänsynslöshet eller råhet. (Jfr a. prop. Han skall därför dömas för sexuellt över- grepp mot barn enligt 6 kap. 6 § första stycket BrB. Påföljden bestämdes till fängelse , vilket motsvarade straffvärdet av gärningen enligt HD:s bedömning. NJA 2008 s. 1096 I Y.A., som var , åtalades och dömdes för en gärning som bestod i att han dragit med och hållit fast flickan , som var knappt , allt medan han mot hennes vilja dragit av henne kläderna på underkroppen och utsatt henne för en sexuell handling som bestått i att han tryckt sin penis mellan henne skinkor utan att beröra hennes könsorgan eller analöppning. Åklagaren yrkade ansvar för våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 § första stycket . I HD justerade riksåklagaren gärnings- påståendet och yrkade i andra hand ansvar för grovt sexuellt över- grepp mot barn enligt 6 kap. 6 § andra stycket . Enligt riksåklagaren var brottet grovt eftersom Y.F. med hänsyn till till- vägagångssättet och barnets ålder visat särskild hänsynslöshet. Bl.a. följande var utrett kring händelsen. Y.A:s dotterdotter var kamrat med N.N. Y.A och N.N. var inte bekanta med varandra men hade träffats som hastigast tidigare under den dag som aktuell hän- delse ägde rum. träffades i ett biljard- rum. försökte att gömma sig för Y.A. under ett biljardbord men han drog fram henne och förde med henne ut till en innergård. Där höll han fast henne och drog mot hennes vilja ner hennes byxor och trosor och utförde den sexuella handlingen, vilken orsakade N.N. Tingsrätten fann att den sexuella handling Y.A. gjort sig skyldig till var att jämföra med samlag och dömde Y.A. för våldtäkt mot barn. Tingsrätten bedömde att straffvärdet av gärningen motsvara- de fängelse men bestämde påföljden till fängelse och . Tingsrätten satte ned fängelsestraffets längd med hän- visning till Y.A:s höga ålder. Både åklagaren och Y.A. överklagade tingsrättens dom i ansvarsfrågan. Hovrätten ändrade rubriceringen av gärningen till sexuellt övergrepp mot barn, brott av normalgraden. Enligt den bedömning som majoriteten i hovrätten gjorde var den sexuella handlingen inte jämförlig med samlag. Med visst beaktande av Y.A:s ålder vid straffmätningen bestämde hovrätten påföljden till fängelse . Sedan riksåklagaren i ansvarsdelen och målsäganden i skadestånds- delen överklagat hovrättens dom meddelade HD prövningstillstånd i frågan om den gärning som hovrätten funnit styrkt var att bedöma som sexuellt övergrepp mot barn enligt 6 kap. 6 § eller våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 § första stycket . Frå- gan om prövningstillstånd i målet i övrigt förklarades vilande. HD konstaterade inledningsvis i sin dom att första stycket i be- stämmelsen om våldtäkt mot barn har utformats på ett sätt som nära anknyter till bestämmelsen om våldtäkt mot vuxna i 6 kap. 1 § första stycket , med den viktiga skillnaden att det be- träffande brottet våldtäkt mot barn inte finns något krav på våld eller hot och att samtycke inte befriar från ansvar. Domstolen hänvisade till att lagstiftaren i förarbetena (prop. 2004/05:45 s. 71 och 143) uttalat att avgränsningen av vilka sexuella handlingar som ska anses jämförliga med samlag enligt de bägge bestämmelserna i princip ska sammanfalla. Därefter redovisade HD att enligt 6 kap. 4 och 5 §§ har brottet våldtäkt mot barn tre svårhetsgrader och att det till våld- täkt mot barn subsidiära brottet sexuellt övergrepp mot barn i 6 kap. 6 § samma balk har två svårhetsgrader. HD anförde att bestämmel- sen om sexuellt övergrepp mot barn tillämpas beträffande gärningar där den sexuella handlingen inte är sådan att den är ett samlag eller jämförlig med samlag. Helt i linje med sina tidigare avgöranden NJA 2006 s. 221 och NJA 2008 s. 482 I och II gjorde HD i frågan om en sexuell hand- ling är jämförlig med samlag sedan följande uttalande. Den jämförelse mellan samlag och annan sexuell handling som skall göras enligt 6 kap. 4 § tar enligt vad som uttalats i förarbetena sikte på kränk- ningens art och inte på sexualhandlingen som sådan. Detta innebär att domstolen skall göra en jämförelse mellan kränkningarna för att avgöra om kränkningen genom den sexuella handling som prövas i brottmålet är lika allvarlig som den som kan uppkomma vid samlag, vilket medför att anknytningen till samlag som jämförelsenorm kvarstår. Enligt för- arbetena räknas till begreppet annan sexuell handling som med hänsyn till kränkningens art och omständigheterna i övrigt är jämförlig med samlag bl.a. orala och anala samlag samt att föra in föremål, fingrar eller en knytnäve i en kvinnas underliv. Som exempel på en annan sexuell handling som inte kan anses jämförlig med samlag nämns att onanera åt en annan person. Vid rubriceringen måste beaktas att bestämmelsen om våldtäkt även fortsättningsvis skall vara reserverad för de mest allvarliga sexuella kränkningarna. (Se a. prop. s. 45 f., 71, 135 f. och 143 samt rättsfallen NJA 2006 s. 221 och NJA 2008 s. 482 I och II.) Mot bakgrund av vad nu redovisats bör bedömningen av om en kränk- ning är av sådant slag som avses i 6 kap. 4 § första stycket , liksom motsvarande bedömning enligt 6 kap. 1 §, göras med utgångs- punkt i att övergrepp genom samlag eller annat inträngande i kroppen typiskt sett utgör de mest kränkande sexuella övergreppen. En viss för- siktighet är därför påkallad när det gäller att bedöma en helt kortvarig sexuell handling utanpå kroppen som våldtäkt. I det aktuella fallet fann HD sedan att den sexuella handling som Y.A. utfört var av allvarligt slag men att den inte var jämförlig med samlag. I sin motivering till ställningstagandet anförde HD att dom- stolen därvid främst tagit hänsyn till att händelseförloppet varit kort- varigt och att någon beröring inte skett med målsägandens könsorgan eller analöppning. Gärningen bedömdes som sexuellt övergrepp mot barn, brott av normalgraden. Enligt domstolen var varken tillväga- gångssättet, målsägandens ålder eller omständigheterna i övrigt till- räckliga skäl för att bedöma gärningen som grovt sexuellt övergrepp mot barn. Med denna utgång i fråga om rubricering konstaterade HD där- efter att det inte fanns skäl att meddela prövningstillstånd i målet i övrigt, varvid hovrättens dom i fråga om bl.a. påföljden fängelse stod fast. NJA 2008 s. 1096 II H.B., en man , åtalades för våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 § första stycket och dömdes för detta brott av tingsrätten och hovrätten till fängelse. Den gärning och sexuella handling domstolarna fann styrkt bestod i att han fört sitt finger mellan målsäganden K:s ben på hennes könsorgan och att han slickat henne på könsorganet. Beröringarna var inte helt flyk- tiga och de hade inte orsakat K någon smärta. var för händelsen sammanboende med flickan K:s mamma. Händelsen ägde rum i en soffa i det gemensamma hemmet och K var då drygt . överklagade till HD i ansvars- och skadeståndsfrågan. I ansvarsfrågan yrkade han att domstolen skulle ogilla åtalet eller döma honom för sexuellt övergrepp mot barn. Han yrkade vidare straff- nedsättning. Riksåklagaren bestred ändring. Riksåklagaren justerade åtalet i HD och yrkade i andra hand ansvar för grovt sexuellt över- grepp mot barn enligt 6 kap. 6 § andra stycket . Enligt riksåklagaren var ett sexuellt övergrepp att bedöma som grovt efter- som H.B. med hänsyn till tillvägagångssättet och K:s ålder visat särskild hänsynslöshet. HD meddelade först endast prövningstillstånd i frågan om den gärning som hovrätten funnit styrkt var att bedöma som våldtäkt mot barn enligt 6 kap. 4 § första stycket eller som sexuellt övergrepp mot barn enligt 6 kap. 6 § . I domskälen till avgörandet NJA 2008 s. 1096 I gjorde HD all- männa uttalanden kring dels straffbestämmelserna om sexualbrott mot barn där gärningen består i samlag eller annat på visst sätt kva- lificerat beteende, dels riktlinjer för gränsdragningen mellan en sexuell handling jämförlig med samlag och en sexuell handling som inte är det. Dessa uttalanden, vilka redovisats i vårt referat av avgörandet, ingick även i domskälen till detta avgörande. HD fann att den sexuella handling H.B. utfört inte var jämförlig med samlag och dömde honom för sexuellt övergrepp mot barn, brott av normalgraden. Domstolen anförde därvid följande. Den sexuella handling som H.B. utfört har bestått i att han kortvarigt berört målsägandens könsorgan och har inte till någon del inneburit penetration. Han har således inte gjort sig skyldig till vad som brukar förstås med ett oralt samlag. Inte heller i övrigt finns det anledning att bedöma H.B:s handlande som ett sådant övergrepp som med hänsyn till kränkningens art och omständigheterna i övrigt är jämförligt med samlag. Den gärning som hovrätten funnit styrkt skall således bedömas som sexuellt övergrepp mot barn. HD anförde att varken tillvägagångssättet, målsägandens ålder eller omständigheterna i övrigt utgjorde tillräckliga skäl för att bedöma gärningen som grovt sexuellt övergrepp mot barn utan rubricerade den som ett brott av normalgraden. I samband med domen meddelade HD prövningstillstånd även i fråga om påföljd och skadestånd, men fann att dessa frågor lämpli- gen i första hand skulle prövas av hovrätten med utgångspunkt i HD:s ställningstagande om hur gärningen var att bedöma. Således undanröjde HD hovrättens dom i fråga om brottsrubricering, påföljd och skadestånd samt visade målet åter till hovrätten för fortsatt be- handling i dessa delar. I den efterföljande prövningen dömde Hovrätten för Nedre i mål B 1299-08 (dom ) H.B. för sexuellt övergrepp mot barn till fängelse , vilket motsvarade straffvärdet enligt hovrättens bedömning. 2.2.1Sexuellt tvång eller sexuellt ofredande? NJA 1996 s. 418 – gäller tillämpningen av äldre rätt HD prövade i målet gränsdragningen mellan sexuellt utnyttjande enligt 6 kap. 3 § första stycket i dess lydelse före och sexuellt ofredande enligt 6 kap. 7 § tredje stycket i dess lydelse före . hade begått handlingar, riktade mot sin sovande sambo, vilka handlingar åklagaren gjorde gällande skulle be- dömas som sexuellt umgänge. Vid det första tillfället hade T.A. tagit av målsäganden hennes trosor, särat på hennes ben så att hennes kön blottades, med sina händer smekt henne på kroppen och flyktigt berört hennes könsorgan samt onanerat stående bredvid henne. De två andra händelserna bestod i att han smekt och fingrat på hennes könsorgan och onanerat sig själv tills han fått utlösning, varvid han låtit uttömningen hamna på hennes kropp och könsorgan. Målsägan- den sov under händelseförloppen. Åklagaren gjorde gällande att gär- ningarna var att rubricera som sexuellt utnyttjande. I HD yrkade riksåklagaren alternativt ansvar för sexuellt ofredande. Ingen av domstolarna fann att gärningarna kunde bedömas som sexuellt umgänge. Enligt HD var T.A:s beröring av målsägandens könsorgan inte av sådant slag att han därigenom kunde anses ha haft sexuellt umgänge med henne. Det förhållandet att han i anslutning till beröringen onanerat och vid de två tillfällen som avses med åtalspunkt 2 fått utlösning, varvid sädes- vätskan hamnat på L.S:s mage och könsorgan, kan inte heller föranleda att hans handlande skall anses utgöra sexuellt umgänge. kan där- för inte dömas för sexuellt utnyttjande. Tingrätten hade dömt T.A. för sexuellt ofredande medan hovrätten ansett att detta inte var möjligt eftersom målsäganden sovit under händelseförloppen och således inte varit medveten om T.A:s hand- lande. I likhet med hovrätten ogillade HD åtalet men med en annan motivering gällande huruvida gärningarna var att anse som sexuellt ofredande. HD ansåg att gärningarna inte kunde bedömas som sexuellt ofredande eftersom T.A:s handlande vid de ifrågavarande tillfällena överensstämde med sexuella handlingar som han och mål- säganden brukade företa. Enligt HD kunde handlandet därför inte ha inneburit att han uppträtt anstötligt mot henne. 2.2.2Sexuellt övergrepp mot barn eller sexuellt ofredande? NJA 1991 s. 228 – gäller tillämpningen av äldre rätt dömdes för tre fall av sexuellt umgänge med barn enligt den tidigare lydelsen av 6 kap. 5 § brottbalken (upphävd ) och för ett fall av sexuellt ofredande enligt 6 kap. 7 § första stycket brotts- balken i dess tidigare lydelse. Ofredandebrottet bestod i att han berört en åttaårig pojkes penis. De övriga gärningarna bestod i att han i en bastu fingrat på samme pojkes könsorgan, med följd att pojken fått erektion. Dessa beröringar varade högst per tillfälle. var pojkens brottningstränare. HD prö- vade om gärningarna i bastun var att bedöma som sexuellt umgänge eller sexuellt ofredande och fann att E.E. vid vart och ett av dessa tre tillfällen gjort sig skyldig till sexuellt umgänge. Påföljden be- stämdes till fängelse i en månad för den samlade brottsligheten. NJA 1992 s. 585 – gäller tillämpningen av äldre rätt – farfar till Y.S – åtalades och dömdes för sexuellt utnyttjande av underårig enligt 6 kap. 4 § första stycket enligt en tidigare lydelse av bestämmelsen. Fråga i målet var om en gärning som bestod i att M.S. i samband med att han, när Y.S. var gammal och han bytte blöjor på henne, fört sitt finger fram och tillbaka på Y.S. könsorgan var att bedöma som sexuellt umgänge i mening. Beröringen varade i 10–15 sekun- der. HD fann att gärningen måste anses ha överskridit gränsen för ett handlande som endast medför ansvar för sexuellt ofredande en- ligt 6 kap. 7 § (i dess tidigare lydelse) och att den så- ledes var att bedöma som sexuellt umgänge. Påföljden bestämdes till fängelse . NJA 1993 s. 616 – gäller tillämpningen av äldre rätt åtalades och dömdes för sexuella övergrepp riktade mot två målsäganden. En del av åtalet avsåg två gärningar där åklagaren yrkat ansvar för brottet sexuellt umgänge med barn enligt den tidigare lydelsen av 6 kap. 5 § (upphävd ). Gärningarna bestod i att han berört två tioåriga flickor. Vid det ena tillfället smekte han målsäganden S.E:s bröst under kläderna och hennes könsorgan Vid det andra tillfället hade han sin hand under den andra målsäganden S.L:s kläder och smekte hennes bröst och därefter hade han handen under hennes trosa och smekte hennes könsorgan. I samband därmed förmådde han även målsäganden att själv smeka sitt könsorgan under trosan. HD prövade om gärningarna var att bedöma som sexuellt umgänge eller som sexuellt ofredande enligt 6 kap. 7 § första stycket i dess tidigare lydelse. HD fann att gärningarna var av så kvalificerat slag att de skulle rubriceras som sexuellt umgänge. HD anförde därvid följande. Begreppet sexuellt umgänge innefattar, förutom samlag, främst någor- lunda varaktig beröring av den andres könsorgan eller beröring av den andres kropp med det egna könsorganet. Avsikten med gärningen måste vara att väcka eller tillfredsställa gärningsmannens eller annans sexuella drift. Även vid sexuellt ofredande förutsätts att handlingen har en sexuell inriktning men det räcker med att den innebär en bara flyktig beröring av en annan persons könsorgan (se prop 1983/84:105 s 55, NJA II 1962 s 166–167, NJA II 1984 s 156, m fl, BrB I, 1987, s 277– 279 och 290–292 samt Jareborg, Brotten I, 1984 s 310–311 och 317). I rättspraxis har till sexuellt umgänge med barn såvitt här är av intresse hänförts fall där en vuxen man, vid skötsel av ett gammalt blöjbarn, under en tidsrymd av mellan tio och fört två fingrar upp och ned mellan barnets blygdläppar och fall där en likaledes vuxen man i en bastu vid tre olika tillfällen, varje gång under högst , fingrat på en pojkes könsorgan (se NJA 1991 s 228 och 1992 s 585). Nämnas bör också att som sexuellt umgänge i ett fall har räknats samlagsliknande handling, där direkt beröring hindrats av ett klädesplagg (se NJA 1950 s 263). Sexuellt ofredande har ansetts före- ligga i ett fall där en vuxen man under kel med flickor kittlat dem på olika ställen på kroppen och härunder med handen strukit över deras könsorgan, dock utan att föra något finger innanför blygdläpparna (se NJA 1966 B 61). Vid de båda händelser som här föreligger till bedömande har J.S.G. börjat med att smeka flickornas nakna bröst. I S.L:s fall har han fort- satt med att smeka hennes mage och könsorgan utanpå hennes trosor. Härefter har han fattat hennes ena hand i sin och med denna smekt, först hennes bröst och sedan, med händerna innanför trosorna, hennes mage och könsorgan. I S.E:s fall har han fört in sin ena hand under hennes stjärt och klämt hennes könsorgan med handen utanpå hennes byxor. Beröringarna av flickornas underliv har således ingått som ett led i ett mer omfattande övergrepp mot dem och har inte varit flyktiga utan av sådan varaktighet att flickorna, medan de pågått, hunnit känna obehag och vilset undra hur de skulle förhålla sig. Med hänsyn härtill och då gärningarna uppenbarligen syftat till att tillfredsställa J.S.G:s sexuella drift bör de bedömas som sexuellt umgänge med barn. Angående påföljden, se avsnitt 4.4. NJA 1996 s. 461 – gäller tillämpningen av äldre rätt HD prövade om de sexuellt inriktade gärningar F.Y. begått mot sin styvdotter från det hon var till dess hon var 15–var att anse som sexuellt umgänge i mening. Gärningarna be- stod i att han dels under upprepade tillfällen under ungefär suttit i en soffa och gungat flickan i sitt knä varvid han gnidit sitt könsorgan mot hennes bakdel och lår, dels under de efterföljande tre–fyra åren vid upprepade tillfällen legat bakom henne i hennes säng eller i en soffa och gnidit sitt könsorgan mot hennes bakdel och lår. Han fick utlösning vid flera av tillfällena. I sin bedömning pekade HD på att övergreppen begåtts syste- matiskt och de måste enligt HD ha haft till syfte att med målsägandens kropp som hjälpmedel bereda F.Y. sexuell till- fredsställelse. Även om både målsäganden och F.Y. vid gärningstill- fällena varit iförda underkläder och byxor hade handlingarna haft en så påtaglig sexuell prägel och innefattat en så allvarligt kränkning av målsägandens integritet att de enligt HD:s mening var att anse som sexuellt umgänge. dömdes för grovt sexuellt utnyttjande av underårig enligt 6 kap. 4 § andra stycket i dess lydelse före reformen. Brotten bedömdes som grova med motiveringen att de varit frekventa, systematiska och pågått samt all- varligt skadat målsäganden. Påföljden bestämdes till fängelse . Straffet omfattade även ett fall av misshandel. 2.3Gärningsmannens avsikt i förhållande till begreppet sexuell handling (medborgare i ett afrikanskt land) åtalades för våldtäkt enligt följande gärningsbeskrivning. har i bostaden med målsäganden (hans dotter; ) genomfört en sexuell hand- ling som med hänsyn till kränkningens art och omständigheterna i övrigt är jämförlig med samlag genom att upprepade gånger föra in finger och/eller fingrar vaginalt alternativt analt. erkände att han försökt föra in ett finger i målsägandens vagina för att kontrollera om hennes mödomshinna alltjämt var intakt, men bestred ansvar för brott. Fråga i målet var om gärningen utgjorde en sexuell handling. Tingsrätten fann det utrett att N.N. två gånger berört målsägan- dens könsorgan på sätt åklagaren gjort gällande, att beröringarna inte varit långvariga men heller inte flyktiga samt att syftet med dem varit att kontrollera målsägandens oskuld. Tingsrätten ogillade åtalet med hänvisning till att den utförda kontrollen inte haft någon sådan sexuell prägel att N.N kunde anses ha genomfört en sexuell handling. Även hovrätten fann att gärningen inte var att bedöma som våld- täkt. Av utredningen framgår att N.N. kontaktade social- tjänsten för att få till stånd en undersökning av dotterns oskuld och att någon sådan undersökning inte kom till stånd. Beträffande händelsen har N.N. uppgett att han även då ville kontrollera om dottern var oskuld, eftersom han hade kommit på henne och hennes halvbror i en olämplig situation där dottern satt över benen på halvbrodern som hade sina händer på dotterns bröst. N.N:s uppgifter om syftet med hans agerande stämmer väl överens med vad dottern har uppgett vid polisförhören. Hans uppgifter i denna del får godtas och det är därmed visat att han inte har haft något sexuellt syfte med sitt agerande och något ansvar för sexualbrott kan därför inte bli aktuellt. I stället för våldtäkt dömde hovrätten N.N för misshandel av nor- malgraden. Hovrätten fann det utrett att N.N. hade stoppat sina fing- rar i flickans slida och att en effekt av detta varit att flickan kände smärta. Hovrätten fann också att han genom sitt agerande hade kränkt hennes personliga integritet samt att hon varit i en beroendeställning till honom och att hon därför inte kunde lämna något samtycke som kunde frita honom från ansvar. 3Tolkningen av begreppet hjälplöst tillstånd NJA 1997 s. 538 (Södertäljefallet) – gäller tillämpningen av äldre rätt HD prövade åtalet mot tre män, S.H., K.A. och S.Ü., avseende sexu- ellt utnyttjande av en kvinna, , enligt 6 kap. 3 § första stycket i dess lydelse före . Männen var 17–vid gärningstillfället. Av referatet framgår angående kvinnans ålder att hon gick på gymnasiet. Beträffande den ene av männen prövades även frågan om ansvar för våldtäkt av L.D. bestående i ett samlag begånget i samband med övriga gärningar. Enligt riksåklagarens överklagande och ansvarspåstående för sexuellt utnyttjande hade männen haft samlag med L.D. i en bil och i en lägenhet; S.H. Enligt riksåklagaren hade männen genom samlagen otillbörligen utnyttjat att L.D. befunnit sig i van- makt eller annat hjälplöst tillstånd bestående i att hon på grund av berusning, rädsla och utsatt belägenhet inte förmått värja sig eller tillkalla hjälp. hade i ett påtagligt alkoholpåverkat tillstånd kommit i kontakt med de tilltalade utanför ett nöjesställe och blivit erbjuden skjuts hem av S.H. Hon åkte med i bilen där förutom de tilltalade ytterligare en pojke fanns. I stället för att skjutsa hem henne körde pojkarna till en relativt avskiljd plats vid en sjö.