sou · GXB368 · 2010-01-01 00:00:00 — Utredningens bedömning: Verksamheter som förskola, skola samt hälso- och sjukvård har ett stort ansvar för att tillgodose behoven hos barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa, inom sina respektive kompetensområden. Det gäller såväl i förebyggande arbete som när omfattande insatser behövs för att tillförsäkra barnen och ungdomarna det stöd och i vissa fall den behandling de behöver för sin hälsa och utveckling. Utredningens förslag: Det nuvarande övergripande målet om att socialnämnden ska verka för att barn och unga växer upp under trygga och goda förhållanden förs in i LBU och kompletteras så att det tydligt framgår att målet inte bara ska omfatta socialnämnden Övergripande mål för lagen och kommunens ansvar utan även andra myndigheter och samhällsorgan. Den nuvarande bestämmelsen om att nämnden i nära samarbete med hemmen ska främja en allsidig personlighetsutveckling och en gynnsam fysisk och social utveckling hos barn och unga utgår. De två visionära målen för arbete med barn och unga omfattade tidigare även dagens förskole- och fritidshems- verksamhet. Det första målet om att socialnämnden ska verka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden har en generell karaktär och åtföljs inte heller av något mandat för nämnden att agera inom viktiga områden i berörda barns liv. Trots dessa invändningar anser utredningen att det är ett rimligt mål för LBU. Det är visserligen ett visionärt mål, och varken konkret eller mätbart, men det uttrycker en ambition och kompletteras av andra bestämmelser som mer specifikt pekar ut kommunens och social- nämndens ansvar. För att målet på ett trovärdigt sätt ska kunna inkludera barn och ungdomar som far illa eller riskerar att fara illa måste dock perspektivet vidgas och också inbegripa den medicinska, psykologiska och psykiatriska barnavården, förskolans verksamhet för barn i behov av särskilt stöd, elevhälsan och skolans pedagogiska verksamhet. Med andra ord är barns och ungdomars välfärd och välbefinnande ett gemensamt samhällsansvar. Detta innebär inte någon inskränkning i det ansvar som socialnämnden har och som följer av att kommunen har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Det andra övergripande målet om att socialnämnden i nära samarbete med hemmen ska främja en allsidig personlighets- utveckling och en gynnsam fysisk och social utveckling hos barn och ungdom föreslås dock utgå. Som har nämnts fördes bestämmelsen in i SoL från lagen om barnomsorg och uttryckte de ambitioner som fanns vid integrering av förskole- och fritidshems- verksamheten i verksamhet för barn och ungdomar. Denna bestämmelse har inte längre någon relevans som vägledning för socialnämndens arbete sedan bestämmelserna om barnomsorg och skolbarnsomsorg fördes in i SkolL. Merparten av övriga s.k. målbestämmelser i 5 kap.1 § SoL föreslås i LBU behandlas åtskilt från lagens mål och tillämpningsområde. Övergripande mål för lagen och kommunens ansvar 7.6.3Barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa är barn- och ungdomsvårdens målgrupp Utredningens bedömning: Det är angeläget att benämna och beskriva målgruppen för den sociala barn- och ungdomsvården på ett enhetligt sätt. Barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa bedöms vara ett lämpligt begrepp, som dels anknyter till gängse synsätt om samspelet mellan risk- och skyddsfaktorer, dels täcker in hela uppdraget som följer av lagen, dvs. även det förebyggande arbetet. Utredningens förslag: Målgruppen för socialnämndens särskilda ansvar benämns i LBU barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa. Begreppet inkluderar både faktorer som har sin grund i hemsituationen och barnets eller den unges beteende eller sociala situation i övrigt. Med unga avses de som är , såvida inget annat anges. Avsikten är varken att utvidga eller begränsa nuvarande ansvarsområde utan endast att förtydliga och använda en konsekvent benämning av målgruppen. Målgruppen för barn- och ungdomsvården har successivt vidgats genom ändringar i lagen men också genom samhällets ökade ambi- tioner. Utredningen anser att i gruppen barn och unga som far illa ingår de som i hemmet utsätts för fysiskt eller psykiskt våld, sexuella övergrepp, kränkningar, fysisk eller psykisk försummelse eller som har allvarliga relationsproblem i förhållande till sin familj. Barn som upplever våld i hemmet är exempel på barn som är utsatta för psykiskt våld. Vidare ingår i målgruppen barn och unga som far illa på grund av sitt eget beteende, exempelvis på grund av miss- bruk, kriminalitet och annat självdestruktivt beteende eller som utsätts för hot, våld eller andra övergrepp från jämnåriga. Barn med stora problem i skolsituationen, som är föranledda av en social problematik, kan också anses ingå i målgruppen. Det går inte att göra uppräkningen heltäckande. Det avgörande för om barnet eller den unge i en given situation anses fara illa är samspelet mellan risk- och skyddsfaktorer. Självfallet har arten och graden av missförhållandena också betydelse. ansvar inträder när föräldrar och nätverk, med stöd av samhällets generella verksamheter inte kan tillgodose barnets eller den unges behov. I samverkan med andra verksam- Övergripande mål för lagen och kommunens ansvar heter har vidare ett ansvar för förebyggande insatser till barn och unga som riskerar att fara illa. Benämningen barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa syftar således på att målgruppen antingen kan omfattas av förebyggande insatser eller vara i behov av individuellt behovsprövade insatser. Med hänsyn till den tendens som finns att uppdraget i praktiken blir allt större är det viktigt att tydliggöra att barn- och ungdomsvårdens primära målgrupp är barn och unga som far illa. Det kan finnas problem med en så vid målgruppsbeskrivning som beskrivs ovan, i en verklighet där verksamheter generellt tenderar att renodla och avgränsa sina uppdrag. Men att snäva in uppdrag till enbart allvarliga fall av missförhållanden måste ur ett barnperspektiv knappast heller vara önskvärt. De komplexa samband som finns mellan risk- och skyddsfaktorer och de gråzoner som finns när det gäller ansvarsfördelningen för vissa grupper medför att en tydlig målgruppsdefinition sannolikt skulle innebära att fler barn faller mellan stolarna. I princip kan sägas att kriterierna för tvångsvård ger en yttre ram när det gäller problemets art. Psykisk ohälsa eller störning hos barn och unga, exempelvis depression, självskadebeteende eller neuropsykiatrisk funktionsnedsättning är exempelvis inte grund för LVU-vård i sig och faller utanför kompetens- område, om det inte därtill finns en social problematik. Inte heller renodlade inlärningsproblem eller stor skolfrånvaro är ett ansvar för barn- och ungdomsvården. är barns och ungas problematik sällan renodlad och det kan vara svårt att bedöma vad som är psykiskt, socialt eller pedagogiskt betingat. Komplexa situationer kräver därför samverkan. När det gäller den åldersmässiga avgränsningen för barn- och ungdomsvården följer av LVU och förarbeten till SoL att särskilda ansvar omfattar barn och unga upp till . Däremot kan vissa bestämmelser ha både lägre och högre åldersgräns. När det i LBU talas om barn, exempelvis i samband med anmälningsskyldighet och utredning, gäller det en 18-årsgräns. Andra bestämmelser rör unga och sträcker sig till . Sammanfattningsvis föreslår utredningen att målgruppen för insatser till stöd och skydd ska benämnas barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa och omfatta åldersgruppen 0–. Förutom att benämna målgruppen konsekvent är avsikten att göra en distinktion mellan de barn och unga som far illa, som är barn- och ungdomsvårdens primära målgrupp, och de barn och Övergripande mål för lagen och kommunens ansvar unga som riskerar att fara illa, där ansvaret för riktade insatser är delat med samhällets basverksamheter för barn och unga. 7.6.4Barn kan ha behov av insatser både enligt LSS och LBU Utredningens bedömning: Barn och unga som tillhör personkretsen för lagen om stöd och service till vissa funktions- hindrade (LSS) kan vara i behov av det stöd och skydd som LBU ger. Ett tydliggörande motiveras av att erfarenheter från tillsyn visat att det ofta uppstår oklarheter i detta avseende. Utredningens förslag: LSS ska inte innebära någon inskränkning i förhållande till de rättigheter som barn och unga med funktionsnedsättning kan ha enligt LBU. En bestämmelse som anger detta förs in i LBU. Det framgår visserligen av LSS att den lagen inte innebär någon inskränkning av de rättigheter som den enskilde kan ha enligt någon annan lag (4 § LSS), men utredningen föreslår ändå att det förs in en bestämmelse i LBU med motsvarande innebörd. Som framgått av bakgrunden är de barn som omfattas av LSS den grupp som oftast föranleder oenighet om ansvarsfördelningen, enligt erfarenheter från den statliga tillsynen. 7.7Kommunens och socialnämndens särskilda ansvar för barn och unga 7.7.1Nivåer och huvudsakliga uppgifter huvudsakliga uppgifter, oavsett målgrupp och verksamhet, framgår indirekt av portalparagrafen och utvecklas därefter i 3 kap. SoL. I förarbetena37 indelas uppgifter i tre huvudområden: -Strukturinriktade insatser, som syftar till en god samhällsmiljö, genom medverkan i samhällsplaneringen, arbete med sociala problem i samhället, uppsökande verksamhet m.m. 1979/80:1, del A, s. 152. Övergripande mål för lagen och kommunens ansvar -Allmänt inriktade insatser, dvs. generellt utformade sociala insat- ser såsom äldreomsorg, barnomsorg, tillgodose behov av infor- mation m.m. -Individuellt inriktade insatser, dvs. sociala tjänster direkt anpassade till den enskilda individens behov. ska arbeta på alla dessa tre nivåer. Ambitionen med socialtjänstreformen var framför allt att skulle utveckla strukturinriktade arbetssätt och metoder, för att kunna påverka orsakerna till sociala problem. Genom en ökad samhällsinriktning, bl.a. medverkan i samhällsplanering, förvänta- des bättre balans skapas i förhållande till den individinriktning som hade dominerat socialvården.38 Enligt socialtjänstkommittén beskriver SoL fyra huvuduppgifter för när det gäller barn och ungdomar, nämligen -att bedriva allmänt inriktat och förebyggande arbete, -att ansvara för vissa uppgifter inom det familjerättsliga området, -att tillhandahålla öppna stöd- och hjälpinsatser samt -att bereda underåriga vård utanför det egna hemmet.39 Sedan socialtjänstskommitténs beskrivning ovan har nämnden också tilldelats ett utökat ansvar för barn som brottsoffer och för att samverkan kommer till stånd när det gäller barn som far illa eller riskerar att fara illa. Kommunen har vidare fått ett utökat ansvar för unga lagöverträdare bl.a. genom skyldigheten att verk- ställa påföljden ungdomstjänst och erbjuda medling när ett brott har begåtts av unga som är . När det gäller allmänt inriktat arbete får socialnämndens ansvar anses vara mycket begränsat sedan förskole- och fritidshemsverksamheten fördes över till skollagen. Nedan följer en genomgång av socialnämndens uppgifter så som de huvudsakligen beskrivs under rubriken unga i SoL i 5 kap. 1 § SoL40 och genom tilläggen i 5 kap. 1 a–c §§ SoL. Att nämndens uppgifter när det gäller barn som brottsoffer inte åter- 1979/80:1, del A, s. 127 ff. 39SOU 1994:139, s. 126. 40I vissa förarbeten omnämns samtliga punkter i 5 kap.1 § som målbestämmelser. Övergripande mål för lagen och kommunens ansvar finns i femte kapitlet beror på att denna bestämmelse även omfattar vuxna. 7.7.2Ansvaret för förebyggande arbete är delat har enligt SoL en rad strukturinriktade och allmänt förebyggande uppgifter. Nämnden ska exempelvis medverka i samhällsplaneringen, främja goda miljöer, bedriva uppsökande verksamhet, informera om och erbjuda grupper och enskilda sin hjälp (3 kap. 1 och 2 §§ SoL). Dessa uppgifter är inte riktade gentemot någon särskild grupp. Barn och unga lyfts i SoL endast fram särskilt i samband med alkohol- och drogförebyggande arbete. Det framgår av 5 kap.1 § SoL fjärde strecksatsen att social- nämnden ska aktivt arbeta för att förebygga och motverka missbruk bland barn och ungdom av alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel eller beroendeframkallande medel samt dopingmedel. En av ambitionerna med socialtjänstreformen var att skulle förstärka det strukturinriktade och allmänt förebyggande arbetet. I förarbetena ges stort utrymme till dessa frågor. Inom barnområdet ansågs integreringen av barnomsorgen och skolbarnsomsorgen i verksamhet ge naturliga förutsättningar för en förebyggande verksamhet. Även senare tids utredningar och propositioner har betonat vikten av förebyggande arbete41. Barn- och ungdomsvårds- kommittén föreslog att det förebyggande arbetet skulle utgöra ett av tre huvudmål i en handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. konstaterade kommittén att det främst är en uppgift för basverksamheterna, dvs. förskola-skola, barn- hälsovård m.fl.42. Enligt propositionen vilar visserligen inte ansvaret för förebyggande arbete och tidigt stöd enbart på , men den sociala barn- och ungdomsvården bör arbeta mer förebyggande för att minska behovet av senare insatser43. Regeringen har beslutat om en nationell strategi med målet att skapa en struktur med föräldrastöd under barnets hela 41 SOU 1998:31; SOU 2000:19; Prop. 2001/02:14; SOU 2001:72; SOU 2005:81; Prop. 2006/07:129; SOU 2006:100. 2006/07:129, s. 25. Övergripande mål för lagen och kommunens ansvar uppväxt, enligt förslag. En central samordning av kommunens föräldrastöd föreslås, som i övrigt ska byggas upp i samverkan mellan olika aktörer, där socialtjänst, ideella organisationer, MVC/BVC, förskoleverksamhet och skola nämns. föreslår inga lagändringar eller tvingande regler.44 Nationella psykiatrisamordningen förordade bl.a. att basverk- samheter och primärvård för barn och ungdomar skulle sam- organiseras för att utforma en lättillgänglig, samlad, social och medicinsk verksamhet45. Utifrån dessa intentioner pågår en rad nationella utvecklingsprojekt med syftet att stärka basnivån, förbättra samverkan och öka kunskapen om effektiva metoder för tidiga insatser för att motverka psykisk ohälsa hos barn och ungdomar. 7.7.3Socialnämndens allmänna ansvar för riskgrupper I samband med att det s.k. mellantvånget infördes i LVU 1985, kompletterades de målinriktade bestämmelserna i 5 kap. 1 § SoL med en bestämmelse (tredje strecksatsen) som var särskilt inriktad på ungdomar med ett riskbeteende. med särskild uppmärksamhet följa utvecklingen hos barn och ung- domar som har visat tecken till en ogynnsam utveckling. Av propositionen framgick att bestämmelsen syftade till att förtydliga ansvar för ungdomar med missbruks- problem och kriminalitet och att motverka tendenser till att ungdomar dömdes till påföljder inom kriminalvården. Steget mellan frivilliga insatser enligt SoL och tvångsvård utanför hemmet enligt LVU ansågs vara alltför stort. borde därför, utifrån sitt yttersta ansvar, följa utvecklingen och när insatser hade avvisats inte släppa kontakten utan återkomma med erbjudanden. förutsattes att arbetet kunde ske i frivilliga former. Nämnden borde om möjligt hålla fortsatt kontakt med föräldrarna. Vidare nämndes direktkontakt med skola, fritids- gård och polis, som ansågs vara ett naturligt sätt att få kontakt med ungdomar i ett tidigt skede av en ogynnsam utveckling.46 45SOU 2006:100, s. 373 f. 1979/80:171, s. 16 ff. Övergripande mål för lagen och kommunens ansvar I senare förarbeten har även de yngre barnen och deras familjer inkluderats i bestämmelsen genom följande uttalande: Det är dock angeläget att socialnämnden inte utan vidare släpper kontakten med ungdomar som har visat tecken till en ogynnsam utveckling []. Detsamma gäller familjer med små barn där föräldrarna avvisar erbjudanden om frivilliga insatser och där förhållandena är allvarliga men inte sådana att LVU kan tillämpas. För att kunna vända familjernas inställning till att ta emot hjälp krävs både ett varierat utbud av insatser och hög kompetens hos berörda socialarbetare. Det talar för kompetens- och metod- utveckling inom detta område.47 7.7.4Stöd och skydd till barn och unga barnavårdslag fanns bestämmelser, som i vissa fall gav barn och unga rätt till stöd och hjälp av nämnden, antingen frivilligt eller med tvång. Dessa situationer ansågs i förslaget till socialtjänstlag falla under rätten till bistånd enligt den generella bestämmelsen i 4 kap. 1 § SoL. Flera remissinstanser ansåg att den föreslagna lagen inte tillgodosåg barns och ungdomars rätt till skydd och stöd och menade biståndsparagrafen borde omformu- leras så att barnets rätt till bistånd framgick tydligare48. Synpunk- terna resulterade inte i någon förändrad formulering av bistånds- paragrafen. Däremot infördes en kompletterande bestämmelse som återfinns i 5 kap. 1 § femte strecksatsen SoL om att social- nämnden ska i nära samarbete med hemmen sörja för att barn och ungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver och, om hänsynen till den unges bästa motiverar det, vård och fostran utanför det egna hemmet. Denna övergripande bestämmelse om skydd och stöd rymmer flertalet uppgifter som nämnden har för barn och unga, förutom det förebyggande arbetet. Målbestämmelsen får även anses täcka in socialnämndens särskilda ansvar för de barn som är placerade genom nämndens försorg, eftersom dessa barn och unga är en uppenbar riskgrupp. 1996/97:124, s. 101. 1979/80:1, del A, s. 181 och s. 257 f. Övergripande mål för lagen och kommunens ansvar Bestämmelsen i 5 kap. 1 § SoL, om att socialnämnden med särskild uppmärksamhet ska följa utvecklingen hos barn och unga som har visat tecken på en ogynnsam utveckling, syftar till att förtydliga nämndens övergripande ansvar för barns och ungas sociala situation. Det innebär också att nämnden så långt det är möjligt ska ta huvudansvaret för vården av unga som begår brott. Genom förändringar i påföljdssystemet har tilldelats en allt viktigare roll i arbetet med unga lagöverträdare. infördes en möjlighet att döma till ungdomstjänst, som ett komplement till påföljden överlämnande till vård inom . är ungdomstjänst en fristående påföljd (jfr 32 kap. 2 § BrB). Ungdomstjänst var inledningsvis ett frivilligt åtagande för kommunerna. ålades kommunerna emellertid en skyldig- het att ha rutiner för att administrera ungdomstjänst (5 kap. 1 b § SoL).49 Ungdomstjänst ska utdömas när det inte finns något särskilt vårdbehov. Påföljden ska bestå i oavlönat arbete (20–) och annan särskild anordnad verksamhet. För att domstolen ska kunna döma till ungdomstjänst krävs samtycke av den unge. bestämmer i en arbetsplan (5 kap. 1 b § SoL) det närmare innehållet50 i ungdomstjänsten och ska utse en handledare. Nämnden ska kontrollera att arbetsplanen följs. Som antytts ovan, har domstolen kunnat döma ungdomar till påföljden överlämnande till vård inom social- tjänsten. Denna påföljd benämns ungdomsvård (32 kap. 1 § BrB) och förutsätter att ett visst vårdbehov finns, förutom att planerade åtgärder är tillräckligt ingripande, med hänsyn till brottets straffvärde m.m. Ungdoms- vård kan innebära allt från öppna insatser till den unge och dennes familj till en placering i familjehem eller HVB. Insatserna kan beslutas enligt SoL eller LVU. De planerade insatserna ska framgå av ett ungdomskontrakt när det gäller frivilliga insatser och en vårdplan när det gäller insatser utan samtycke. Såväl ungdomsvård som ungdomstjänst kan ådömas unga upp till . Den som är får dömas till ungdomstjänst endast om det finns särskilda skäl för det. I sammanhanget kan nämnas att påföljden sluten ungdomsvård (32 kap. 5 § BrB) 2005/06:165. 505 kap. 1 d § i socialtjänstförordningen stadgar vad en arbetsplan ska innehålla. Övergripande mål för lagen och kommunens ansvar administreras av staten och gäller en viss tids vård på ett särskilt ungdomshem, lägst och högst . Medling vid ungdomsbrott har på frivillig grund anordnats av vissa kommuner. är medling en obliga- torisk uppgift för kommunerna och kan erbjudas när brottet har begåtts av någon som är (5 kap. 1 c § SoL). har föreslagit förtydligande av möjlig- heter till brottsutredning enligt 31 § LUL, när barn misstänks för brott. Enligt utredningens förslag bör en brotts- utredning göras vid särskilt allvarlig brottslighet. Vidare föreslås att ska kunna ta initiativ till en brottsutredning, om brottet i fråga innebär fara för barnets hälsa eller utveckling eller omständigheterna tyder på upprepad brottslighet. För att under- stryka vikten av ett nära samarbete mellan polisen och social- tjänsten föreslås att en företrädare för som huvud- regel ska vara närvarande vid polisförhör med barn . Kroppsbesiktning i form av drogtest ska vidare kunna genomföras om barnet misstänks ha använt narkotika och bedömer att åtgärden är av synnerlig vikt för att avgöra behovet av insatser. betänkande är under beredning inom Regeringskansliet.51 7.7.6Uppgifter inom det familjerättsliga området infördes en skyldighet för kommunen att erbjuda samtal (samarbetssamtal) i syfte att sluta avtal om vårdnad och umgänge. Motsvarande bestämmelse återfinns i 5 kap. 3 § första stycket SoL och lyder Kommunen skall sörja för -att föräldrar kan erbjudas samtal under sakkunnig ledning i syfte att nå enighet i frågor som gäller vårdnad, boende och umgänge (samarbetssamtal) samt -att föräldrar ska få hjälp att träffa avtal enligt 6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket eller 15 a § tredje stycket Föräldrar som är ense kan reglera frågor om vårdnad, boende och umgänge genom avtal, som godkänns av socialnämnden. Domsto- len kan också, enligt 6 kap. 18 § FB, uppdra åt socialnämnd eller 51 SOU 2008:111. Övergripande mål för lagen och kommunens ansvar annat organ att i barnets intresse anordna samarbetssamtal i syfte att nå enighet mellan föräldrarna. med bestämmelsen om samarbetssamtal infördes bestämmelsen om uppföljande stöd till berörda barn, som senare har kompletterats och även omfattar adoptivbarn. Enligt pro- positionen syftade tillägget till att markera den vikt som samhället fäster vid dessa frågor. Bestämmelsen ingår, som ett av flera led, i en allmän strävan att framhålla goda relationer mellan barnet och föräldrarna.52 Enligt den sjätte strecksatsen i 5 kap. 1 § SoL ska socialnämnden i sin omsorg om barn och ungdom tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan ett mål eller ärende om vårdnad, boende, umgänge eller adoption har avgjorts. 7.7.7Eftervård när en placering har upphört kompletterades 5 kap. 1 § SoL med en bestämmelse om stöd och hjälp till barn och ungdomar som lämnar vård enligt SoL eller LVU. ska enligt den sjunde strecksatsen i sin omsorg om barn och ungdom tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan vård och fostran utanför det egna hemmet upphört. Bestämmelsen omfattar barn och unga som varit placerade i familjehem eller hem för vård eller boende och är avsedd att tydligare än tidigare påtala ansvar gentemot dessa barn och ungdomar när vården upphör. En väl planerad och fungerande utslussning och eftervård skulle kunna minska antalet barn och unga som behöver återplaceras.53 ansvar är oberoende av om placeringen varit kort- eller långvarig och om barnet eller den unge återvänder till sitt hem eller inte. Ungdomar som går ut i ett självständigt vuxenliv efter en placering kan behöva hjälp med eget boende, sysselsättning eller ekonomiskt stöd och personligt stöd. 1990/91:8, s. 52. 2006/07:129. Övergripande mål för lagen och kommunens ansvar 7.7.8Stöd till barn och unga som brottsoffer har enligt 5 kap. 11 § SoL ett generellt ansvar att verka för att den som utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. Enligt andra stycket ska särskilt beaktas att kvinnor, som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av närstående, kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation. I bestämmelsens tredje stycke anges att nämnden därtill