sou · GYB345 · 2010-06-30 00:00:00 — En svårighet som flera socialsekreterare och annan socialtjänst- personal beskriver handlar om hur man informerar personal och brukare vid ett självmord. Att ge stöd till anhöriga i samband med klienters självmord nämns av vissa som en viktig uppgift för social- tjänsten. På vissa ställen har psykiatrin som rutin att efter ett självmord bjuda in dem som haft hand om klienten inom , fram- för allt boendestödjare men ibland även socialsekreteraren till ett möte för att prata om det som hänt. Flera uppger att de önskar att få sådan inbjudan men att de inte själva vill be om en. Samma sak gäller deltagande i begravning, där man ibland blir starkt berörd av en klients självmord men inte vet om det är lämpligt eller önskvärt från de anhörigas sida om t.ex. en socialsekreterare deltar. Vissa uppger att man i samband med dödsfall har som rutin i att ha någon form av ceremoni med ett tänt ljus och 3 Efter psykiatrireformen används socialpsykiatri på många håll om verksam- het för psykiskt funktionshindrade. tillfälle för alla som arbetat med personen att mötas och gå igenom vad som hänt. Det förekommer också att exempelvis boendestödet inbjuder både övrig personal och boende till en ceremoni. Detta tycks vara ett uppskattat sätt att få något slags avslut. En svårighet som påtalas är att det är svårt efter ett självmord att veta hur man ska informera övriga klienter på exempelvis ett boende. Vad kan man säga med tanke på sekretessen? Vad vet man i det läget? Är anhöriga informerade? Vem ska berätta, handläggaren på social- tjänsten eller utförarna? Självmord bland klienter väcker oro och skuldkänslor i arbets- gruppen. Inte minst jobbigt är det med dramatiska självmord genom hängning eller att någon klient hoppar och därigenom tar livet av sig. Att samtala med kollegor tycks vara det vanligaste sättet att bearbeta dessa känslor. I samband med klienters självmord erbjuds stöd via företagshälsovården. Flertalet säger sig dock inte använda sig av den möjligheten. Man får stöd av kollegor och chefer i mån av tid. I vissa kommuner bemödar man sig om att göra en genom- gång av vad som hänt och ge stöd till berörd personal, ett slags debriefing. Önskemål framfördes att stöd skulle vara rutin för be- rörd personal vid klients självmord, inte bara ett erbjudande. Några chefer från olika kommuner konstaterar med förvåning att det finns rutiner när det gäller dödsfall och självmord bland den egna personalen, men inget motsvarande när det gäller klienter. Flertalet av de intervjuade uttrycker att man önskar rutiner och en checklista som är gemensam för alla områden inom . Helst skulle dessa rutiner vara gemensamma för beställare och ut- förare och för de olika huvudmännen. För och nackdelar med händelseanalyser i Flertalet anser att händelseanalyser kan vara ett bra sätt att granska hur man arbetar med frågor i samband med självmord. Genom till- bakablickar skulle man kunna hitta brister i strukturer och glapp i samverkan mellan olika huvudmän. görs inte denna typ av granskning på något systematiskt sätt. I förlängningen bedöms ett sådant kvalitetssäkringsarbete kunna leda till förbättringar såväl arbetsmiljömässigt som i förebyggande syfte för klienter. En uppfölj- ning av avidentifierade ärenden tillsammans med andra lokala aktörer efter granskning ses av vissa som en möjlighet. En sådan återkoppling kan tänkas motverka stuprörsarbete i respektive organisationer och därmed möjliggöra att se situationen ur klientens perspektiv. I mindre kommuner med få självmord skulle ett införande av händelseanalyser och därigenom en granskning av , göra det möjligt att ta del av och lära av andras erfarenheter. Flera nämner att den interna avvikelserapportering som de redan har skulle kunna användas i ett händelseanalyssarbete. Vissa ser fördelar med en kollegial granskning, dvs. att mindre kommuner granskar varandras ärenden. De MAS-sjuksköterskor m.fl. som har erfarenhet av och uppger att tydlighet i vad som gäller förenklar. I mindre kommuner med få självmord skulle genomförandet av händelseanalyser möjligen kunna ligga på regional nivå. De nackdelar som framförts handlar framför allt om tidsbrist. Arbetsbelastningen är hög. Några uttrycker en rädsla för skuldbeläggande av den handläggare som haft mest kontakt med klienten. Alla tycks vara överens om att ansvaret för anmälan bör ligga på en person som har ett övergripande ansvar och som har befogenhet att se över och åtgärda eventuella brister. De funktioner som nämnts är socialchef, förvaltningschef eller chefen för individ och familjen- omsorg, beroende på hur organisationen ser ut. Arbetet med självmordsnära klienter i uppgift är framför allt att hänvisa till psykiatri när man upptäcker självmordstankar eller självmordsrisk. Vissa framhåller att inte har utbildning och kompetens för att göra egna självmordsriskbedömningar. Inom enheter för miss- bruk och socialpsykiatri görs bedömningar genom att man använder ASI4- och DUR5- instrumenten med frågor om självmordstankar m.m. Andra beskriver hur man redan tidigt i en kontakt frågar klienten efter tidiga tecken: Om du mår sämre, vad vill du vi ska 4ASI är en standardintervju för kartläggning och bedömning av problem och resurser för personer med missbruks- och beroendeproblem. ASI är en bearbetning av den svenska översättningen (1998) av Addiction Severity Index, v.5 (Mc m.fl.). Bearbetningen har genomförts av IMS, . 5DUR är ett verktyg och bedömningsinstrument som exempelvis i står för Doku- mentation, Utvärdering och Resultat. Det används där för att skapa en gemensam och systematisk dokumentation för individ- och familjeomsorg samt flyktingmottagande vid stadsdelsförvaltningarna i . I är DUR – ett instrument för utredning, bedömning och uppföljning inom socialpsykiatrin. göra om du mår dåligt? I praktiken ställs socialsekreterare, boende- stödjare m.fl. inför många situationer i det dagliga arbetet då de måste göra bedömningar och fatta beslut om åtgärder i samband med klienters uttalade självmordstankar och hot om självmord. Flera av de intervjuade beskriver hur tungt det kan vara att här- bärgera oro för klienter som uttrycker självmordstankar. Från miss- brukssidan beskrivs hur klienter är påverkade och mår dåligt och ofta uttrycker självmordshot inför . Socialsekreteraren måste då bedöma hur allvarligt hotet är och om polis ska tillkallas eller hänvisa till beroendemottagning. Det händer att en klient avbryter läkarkontakt. Om man är väldigt orolig åker man dit och gör hem- besök. Och om det är fara på färde så tar man med klienten till avgiftning. Psykiatrin tar inte in dem som är påverkade. Psykiatrin vill att ska använda LVM (lagen om vård av miss- brukare) så att de kommer till en slutenvårdsavdelning. Det förekommer att de som arbetar på försörjningsstöd möts av självmordshot om klienten inte får pengar. Socialsekreteraren har då att bedöma hur allvarligt hotet är. bollas frågan tillbaka till klienten. – Hur allvarligt är det? Ska jag ta det på allvar? Även om klienter inte svarar ja på en sådan fråga är det ändå svårt att fatta beslut om vad som ska göras. Beslutet om pengar går inte att ändra p.g.a. hot, men något måste göras. Ett beslut måste fattas t.ex. om man ska kontakta läkare och begära vårdintyg. De som arbetar med barn och ungdomar har liten erfarenhet av självmord. Däremot är självmordsförsök och självskadebeteende vanligare. Detta tas mestadels på stort allvar inom vården. Inom möter man personer i deras eget hem. Vissa klienter kan ha ett gevär och uttrycka självmordstankar så gott som . Detta upplevs som skrämmande och det kan vara svårt att bedöma allvaret i hoten. Personalen har ingen utbildning för att hantera detta och kan tycka att det är familjens sak att ta hand om situationen. På demensavdelningar kan det vara svårt att bedöma om det är livsleda och självmordstankar eller förvirring som gör att en boende vill hoppa. Det man gör är att satsa på att bygga räcken etc. på farliga ställen för att förhindra olycksfall och självmord. Flyktingar och asylsökande, inte minst ensamkommande barn, mår ofta dåligt. Erfarenheterna skiljer sig åt bland de vi intervjuat. Vissa beskriver att de trots detta aldrig hört självmordstankar nämnas och uppger att kulturella skäl snarare än språksvårigheter troligen Andra möter ofta självmordstankar bland de asyl- sökande klienterna de möter i sitt arbete. Inom finns ett hundratal dokument och riktlinjer på nivå, men ingen kan erinra sig att något av dem handlar om självmordsproblematik. Rutiner och checklistor för arbetet med självmordsnära klienter skulle välkomnas eftersom det är en extrem situation som väcker starka känslor. I vissa fall fungerar samverkan med olika verksamheter utmärkt, men i andra fall önskas bättre återkoppling och upp- följning med psykiatrin och primärvården. fungerar sam- verkan med delar av psykiatrin, exempelvis psykosvård och sluten- vård, men mindre bra med öppenvården, BUP eller primärvården. På andra håll kan det vara tvärtom. Det är bättre på mindre orter men där kan läkarbrist liksom långa resor till psykiatrisk vård vara ett problem. Personkännedom tycks underlätta samverkan väsentligt. Vissa är mycket nöjda med samarbetet med psykiatrin och deltar rutinmässigt i vårdplanering, en gång eller oftare om det behövs. Man får ta del av självmordsriskbedömningar i samband med självmordsförsök. Då patienter som gjort själv- mordsförsök skrivs ut får man i mindre kommuner ett meddelande om detta till kommunens sjuksköterskor och socialpsykiatrin m.fl., som då kan öka sin beredskap. Andra önskar mer samverkan och uttrycker frustration över att man inte får delta i eller få kännedom om vårdplanering. I många fall får ingen vetskap om vilken riskbedöm- ning som gjorts inom psykiatrin vid utskrivning av en patient efter ett självmordsförsök. För personal vid boenden och sysselsättning innebär det stor oro för dessa klienter, ibland . Önskemål uttalas också om mer stöd och avlastning, exempelvis genom mobila team med psykiatrisk kompetens. På många håll finns detta, ibland dock med arbetstiden begränsad till kontorstid. På andra håll har mobila team funnits men de uppges ha tagits bort av besparingsskäl. Ett förslag framkom om en självmordspreven- tionsgrupp, som socialarbetare skulle kunna ringa för konsultation, men som även hade möjlighet att åka hem till klienter. Socialjouren upplevs av många vara överlupna med arbete och deras uppgift sägs vara begränsad till att få klienterna till psykiatrin. är klienten ofta utskriven igen. Samverkan mellan två huvudmän är inte okomplicerat. Ur social- tjänstens perspektiv finns det inte alltid en självklar mottagare när man vill komma i kontakt med olika psykiatriska en- heter. I detta gränsland hamnar sårbara människor som har sam- mansatta problem som inte enkelt kan hänföras till enbart social- tjänst, psykiatri eller somatik. Omorganisationer och omställningar inom sjukvården, exem- pelvis privatiseringar och att primärvården numera är första linjens psykiatri, har ännu inte funnit sin form. Flera påtalar att primärvår- den sällan är med på samverkansmöten, trots att de har en stor an- del av de deprimerade patienterna. Det sägs att självklara mötes- platser för att diskutera saknas och att arbetet med samverkansavtal kräver uthållighet. I en mindre kommun tror man på en framtida samlokalisering av socialtjänst, primärvård och psykiatri, med gemen- samma personalutrymmen. Detta skulle kunna skapa förutsätt- ningar för erfarenhetsutbyte och mötesplatser som underlättar sam- arbete. Ett annat problem som påtalats är att man inom upplever att psykiatrin inte alltid tar deras bedömningar av klien- ternas psykiska tillstånd och självmordsrisk på allvar. För att öka trovärdigheten och tilliten samt få till stånd ett bättre samarbete har föreslagits att psykiatrin och skulle använda sig av samma riskbedömningsinstrument. Sekretessfrågan upplevs sällan vara ett problem. Ofta fås med- givande från klienten eller så bryts sekretessen vid bedömning om fara för en persons liv. Utöver de sjuksköterskor som har psykiatrisk utbildning har de flesta av de intervjuade inom inte fått kunskap om självmordsprevention i sin grundutbildning. Några har fått någon form av fortbildning, t.ex. i anslutning till föreläsningar om psykisk ohälsa och självskadebeteende. Andra har deltagit i föreläsningar om självmordsprevention, exempelvis arrangerade av Västsvenska Nätverket för Självmordsprevention. I några kommuner har miss- bruksenheter deltagit i en utbildningsdag om självmordsprevention med såväl NASP som SPES6, arrangerad av forsknings- enhet. Utgångspunkten var då att kunskap behövs vid användning av ASI-instrumentet, eftersom detta innehåller frågor om själv- mordstankar etc. En person, som har gått NASP:s utbildning Självmordspreven- tion i teori och praktik, beskriver hur hennes kunskaper har omsatts i ett lokalt nätverk för självmordsprevention i kommunen. I flera kommuner har man påbörjat självmordspreventiva projekt där utbildning för bl.a. kommer att ingå. De som fått kunskap om självmordsförebyggande arbete, upp- fattar den som givande, framför allt kunskapen att man ska våga ställa frågor. De som arbetat länge har förvärvat erfarenhet om hur man talar med människor med självmordstankar. Men flertalet av de intervjuade önskar mer kunskap och utbildning i att hantera själv- mordsnära klienter och få aktuell kunskap om självmordsprevention. Inledningsvis vid bokning av intervjuer och vid själva intervjuerna var det många, särskilt i mindre kommuner, som uttryckte att de inte skulle ha mycket att säga eftersom självmord inte är en stor fråga i deras arbete. Successivt, ofta till deras egen förvåning, dök emellertid erfarenheter och minnen upp och svårigheter kom kring hur man hanterar frågor om självmordsförsök och självmord. Några beskrev också hur frågan tystades ner, dvs. en outtalad överenskommelse att man inte öppet berör dessa frågor. På andra arbetsplatser, framför allt missbruksenheter i storstad, var frågor om självmord en påtaglighet i vardagen. I det vardagliga arbetet tycktes man ingenstans ha något själv- klart sammanhang där man kan prata om frågor om självmord. Att få under intervjun tycktes flertalet uppfatta som positivt och givande. En aspekt utöver de frågeställningar som belysts ovan som fram- kommit är den om hur självmordsnära klienter själva önskar bli be- mötta av och vården. Likaså om hur anhörigas perspektiv kan komma till del i synen på insatser för själv- mordsnära klienter och bemötande av anhöriga efter självmord. 6 för SuicidPrevention och Efterlevandes Stöd för samtal kring hinder och möjligheter att i införa händelseanalyser vid självmord 1.Får man i er verksamhet reda på om en klient har begått själv- mord? Hur får ni reda på det? Gör man händelseanalyser? Görs en notering i personakten? Vilket stöd finns för berörd personal? 2.Görs självmordsriskbedömningar på klienter? Finns rutiner eller formulär för detta? Används ASI*-formulär, DUR*- bedömningar? Vad görs vid olika risknivåer, vid själv- mordstankar respektive självmordsplaner? 3.Vilka insatser görs om en klient har självmordstankar? Vilka kontakter tas? Hur går eventuell hänvisning till psykiatrin till? Hur försäkrar man sig om att klienten kommer till psykiatrin? Följs klienten upp? 4.Finns det ett samarbete/samverkan med andra organisationer, t.ex. BUP, skolan, polisen etc. när det gäller frågor om självmord? Hur ser det ut? 5.Finns det styrdokument för arbetet med klienter vid självmordsrisk/ självmord? 6.Vilka fördelar kan du se med att införa händelseanalyser efter självmord? 7.Vilka nackdelar kan du se med att införa händelseanalyser efter självmord? 8.Om händelseanalyser införs vem i skulle i så fall ha anmälningsskyldigheten? (Den som ansvarar för anmälningsskyldigheten i vården bör ha en sådan position i organisationen att han eller hon har möjlig- het att göra jämförelser mellan anmälningsfall och delta i klient- säkerhetsarbetet och det systematiska kvalitetsarbetet.) 9.Vad enligt din uppfattning behövas för att få händelseanalyser att fungera inom ? SOU 2010:45 Bilaga 3 Finns behov av fortbildning kring suicidpreventiva frågor? I vilken mån har utbildning i dessa frågor ingått i grundutbild- ning? Har fortbildning erbjudits? Vad skulle behövas? TACK FÖR DIN MEDVERKAN! *ASI – AddictionSeverity Index, DUR – dokumentation utvärde- ring resultat. Kommuners och Landstings kommungruppsindelning () Storstäder, 3 kommuner med en folkmängd som överstiger 200 000 invånare. Förortskommuner, 38 kommuner där av nattbefolk- ningen pendlar till arbetet i någon annan kommun. Större städer, 27 kommuner med 50 000–200 000 invånare samt en tätortsgrad överstigande . Pendlingskommuner, 41 kommuner där av natt- befolkningen pendlar till arbetet i någon annan kommun. Glesbygdskommuner, 39 kommuner med mindre än 7 invånare per kvadratkilometer och mindre än 20 000 invånare. Varuproducerande kommuner, 40 kommuner med mer än 40 pro- cent av nattbefolkningen , anställda inom varu- tillverkning och industriell verksamhet (SNI92). Övriga kommuner, över 25 000 invånare, 34 kommuner som inte hör till någon av tidigare grupper och har mer än 25 000 invånare. Övriga kommuner, 12 500–25 000 invånare, 37 kommuner som inte hör till någon av tidigare grupper och har 12 500–25 000 invånare. Övriga kommuner, mindre än 12 500 invånare, 31 kommuner som inte hör till någon av tidigare grupper och har mindre än 12 500 invånare. Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa Information om kartläggning om hinder och möjligheter för att införa händelseanalyser vid självmord i NASP, enheten för Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa vid , har fått i uppdrag av att skyndsamt kartlägga vilka hinder och möjligheter som finns för ett eventuellt införande av händelseanalyser vid självmord inom . Kartläggningen är ett led i en utredning Händelse- analyser – ett verktyg i det självmordsförebyggande arbetet. Bakgrunden är att regeringen vill att händelseförloppet vid själv- mord ska kartläggas bättre. Syftet är att få kunskaper om system- brister som kan förbättra det förebyggande arbetet, inte att hitta syndabockar. utreds självmord främst inom ramen för inom hälso- och sjukvården. trädde en föreskrift i kraft, Anmälningsskyldighet enligt (2005:28). Den gäller självmord som människor begått i anslutning till hälso- och sjukvården inom efter senaste vårdkontakt. Slutsatserna av granskning av samtliga anmälningar , Självmord anmälda enligt , visar exempel- vis att det saknats rutiner eller kompetens, vårdplaner eller dokumenta- tion. Genom att återföra denna kunskap till vården kan åtgärder vidtas som höjer vårdens kvalitet och därmed förhoppningsvis före- bygger liknande händelser. Syftet med intervjuerna är att kartlägga för och nackdelar med ett eventuellt införande av händelseanalyser inom . Frågorna gäller t.ex. hur det ser ut , om man överhuvudtaget får reda på om en klient har begått självmord, vilka eventuella åtgärder som görs, hur man samverkar, vilket personalstöd som finns etc. Intervjuerna är tänkta att ske på arbetsplatsen och ta mellan 1–1,. Vi önskar få träffa någon från respektive enhet inom , antingen vid en enskild intervju eller gärna en grupp- intervju med en från varje enhet. Eftersom tiden är knapp vill vi gärna träffa er . Kontaktperson för bokning och frågor är 0737- 16 06 94, Tack för att du hjälper oss med detta! Intervjuer fördelade på kommunsort Övriga kommuner över 25 000 inv. Övriga kommuner, 12 500 – 25 000 inv. (skriftligt svar) Övriga kommuner mindre än 12 500 inv. 1.Lätt att göra rätt –om förmedling av brottsskadestånd. 2.Ett samlat insolvensförfarande – förslag till ny lag. 3.Metria – förutsättningar för att ombilda division Metria vid Lantmäteriet till ett statligt ägt aktiebolag. 4.Allmänna handlingar i elektronisk form –offentlighet och integritet. 5.Skolgång för alla barn. 6.Kunskapslägesrapport på kärnavfalls- området 2010 –utmaningar för slutförvarsprogrammet. 7.Aktiva åtgärder för att främja lika rättig- heter och möjligheter – ett systematiskt målinriktat arbete på tre samhälls- områden. 8.En myndighet för havs- och vatten- miljö. 9.Den framtida organisationen för vissa fiskefrågor. 10.Kvinnor, män och jämställdhet i läromedel i historia. En granskning på uppdrag av Delegationen för jämställdhet i skolan. 11.Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet. 12.I samspel med musiklivet – en ny nationell plattform för musiken. 13Upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. 15.Kriminella grupperingar – motverka rekrytering och underlätta avhopp. 16.Sverige för nyanlända. Värden, välfärds- stat, vardagsliv. 18.En reformerad budgetlag. 19.Lärling – en bro mellan skola och arbetsliv. 20.Så enkelt som möjligt för så många som möjligt – från strategi till handling för e-förvaltning. 21.Bättre marknad för tjänstehundar. 22.Krigets Lagar – centrala dokument om folkrätten under väpnad konflikt, neutralitet, ockupation och fredsinsatser. Klassdirektivet, Klassförordningen, Olycksutredningsdirektivet, IMO:s olycksutredningskod. 25.Viss översyn av verksamhet och organisa- tion på informationssäkerhetsområdet. 26.Flyttningsbidrag och unionsrätten. 27.Gemensamt ansvar och gränsöverstigande samarbete inom transportforskningen. 28.Vändpunkt – ett ökat intresse för matematik, naturvetenskap, teknik och IKT. 29.En ny förvaltningslag. 30.Tredje inre marknadspaketet för el och naturgas. Fortsatt europeisk harmoni- sering. 31.Första hjälpen i psykisk hälsa. 32.Utrikesförvaltning i världsklass. En mer flexibel utrikesrepresentation. 33.Kvinnor, män och jämställdhet i läro- medel i samhällskunskap. En granskning på uppdrag av Delegationen för jämställd- het i skolan. 34.På väg mot en ny roll – överväganden och förslag om Riksutställningar. 35.Kunskap som befrielse? En metanalys av svensk forskning om jämställdhet och skola 1969–2009. 36.Svensk forskning om jämställdhet och skola. 37.Sverige för nyanlända utanför flykting- mottagandet. 39.Ny ordning för nationella vaccinations- program. 40.Cirkulär migration och utveckling – kartläggning av cirkulära rörelsemönster och diskussion om hur migrationens ut- vecklingspotential kan främjas. 41.Kompensationstillägg – om ersättning vid försenade utbetalningar. 42.Med fiskevård i fokus – en ny fiskevårds- lag. 44.Mål och medel – särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol. 45.Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och . Förslag till ny lag. Lätt att göra rätt – om förmedling av brottsskadestånd. Ett samlat insolvensförfarande – förslag till ny lag. Allmänna handlingar i elektronisk form – offentlighet och integritet. [4] Partsinsyn enligt . Kriminella grupperingar – motverka rekrytering och underlätta avhopp. [24] En ny förvaltningslag. [29] Mutbrott. Cirkulär migration och utveckling – kartläggning av cirkulära rörelsemönster och diskussion om hur migrationens ut- vecklingspotential kan främjas. Mål och medel – särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol. En mer flexibel utrikesrepresentation. Krigets Lagar – centrala dokument om folk- rätten under väpnad konflikt, neutralitet, ockupation och fredsinsatser. Viss översyn av verksamhet och organisation på informationssäkerhetsområdet. Första hjälpen i psykisk hälsa. Ny ordning för nationella vaccinations- program. Kompensationstillägg – om ersättning vid försenade utbetalningar. Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och . Förslag till ny lag. Upphandling på försvars- och säkerhets- området. En reformerad budgetlag. Så enkelt som möjligt för så många som möjligt – från strategi till handling för e-förvaltning. Skolgång för alla barn. Kvinnor, män och jämställdhet i läromedel i historia. En granskning på uppdrag av Delegationen för jämställdhet i skolan. Lärling – en bro mellan skola och arbetsliv. Vändpunkt – ett ökat intresse för matematik, naturvetenskap, teknik och IKT. Kvinnor, män och jämställdhet i läromedel i samhällskunskap.