sou · GYB371 · 2010-10-27 00:00:00 — Statlig censur av t.ex. press och böcker anses i princip vara 13BUP-Elefanten är en barn- och ungdomspsykiatrisk specialenhet vid i . Enheten har funnits och erbjuder behandling till barn som har utsatts för sexuella övergrepp eller fysisk misshandel samt till deras föräldrar. 14Council of Europe Convention on the Protection of Children against Sexual Exploitation and Sexual Abuse (CETS No. 201) Explanatory Report art. 66. 15Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering oförenlig med bestämmelsen.16 Även av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen följer ett förbud mot censur och andra hindrande åtgärder. Grundlagarna medger en inskränkning av informations- och yttrandefriheten förutsatt att det sker i lag i viss närmare i grundlagarna angiven utsträckning. Barnpornografibrotten omfattas inte av tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihets- grundlagens tillämpningsområde, dvs. de är inte tryckfrihetsbrott. Först kan konstateras att sådan reklam som i sig utgör ett barn- pornografiskt material är förbjuden att sprida enligt bestämmelserna om barnpornografibrott i 16 kap. 10 a § . Vidare före- skriver lagen (1998:112) om elektroniska anslagstavlor en skyldighet för den som tillhandahåller elektroniska anslagstavlor att ta bort meddelanden vars innehåll uppenbart är att bedöma som barnporno- grafibrott och uppvigling. Enligt lagen (1998:1443) om förbud mot införsel och utförsel av barnpornografi är det straffbelagt att föra in eller ut en pornografisk bild i . Även brottet olaga våldsskild- ring i 16 kap. 10 c § kan vara tillämpligt på annonser liksom koppleri och utnyttjande av barn för sexuell posering enligt 6 kap. 12 § respektive 8 § . Beträffande förebyggande av spridning av annat reklammaterial än sådant som omfattas av den straffrättsliga regleringen har den statliga kommittén en roll. ska vara expert på medieutvecklingen och dess konsekvenser för barn och unga. ska förutom att ge vägledning om skadlig mediepåverkan till barn, unga och vuxna samt att bedriva ett samarbete med myn- digheter och organisationer också arbeta direkt mot mediebranschen. I förhållande till branschen har genom sina direktiv i uppgift att genom konstruktiva och kontinuerliga kontakter driva på mediebranschernas självreglering.17 I proposition 2009/10:228 föreslås att verksamheten i fr.o.m. inte längre ska bedrivas i kommittéform utan av en ny myndighet, be- nämnd Statens medieråd.18 Sammantaget är det vår bedömning att uppfyller konven- tionens krav i artikel 8.2 samt att de redovisade åtgärder som är möj- liga att vidta också står i överensstämmelse med artikel 10 i Europa- konventionen och övriga grundlagar. 16Se dom i målet mot , Reports of Judgements and Decisions 2001-IV. 17Regeringens direktiv till Rådet mot skadliga våldsskildringar (U 1990:03) () (dir. 2003:75). 18Propositionen inkom till . konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering 13.3.6Barns, den privata sektorns, mediernas och det civila samhällets deltagande i förebyggande arbete Bedömning: Det krävs inte några lagändringar för att tillgodose de krav som ställs upp i konventionen när det gäller barns, den privata sektorns, mediernas och det civila samhällets deltagande i förebyggande arbete. Artikel 9 är en målsättningsbestämmelse. Enligt artikel 9.1 ska par- terna uppmuntra barns deltagande i förebyggande arbete mot sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn. Något forum till vilket företrädare för staten bjuder in barn att delta i det förebyggan- de arbetet mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp finns inte . har tidigare samrått med barnkontakt- grupper inför utarbetande av ny handlingsplan mot sexuell exploate- ring av barn men sådana grupper tillkallas inte längre. Barnombuds- mannen har en direkt kontakt med barn i vissa frågor, t.ex. har han satt samman en grupp med barn och ungdomar som har erfarenhet av placering på institution. Någon samrådsgrupp angående arbetet mot sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn har dock inte funnits. Mot bakgrund av den målsättning som konven- tionen anger i denna del kan det konstateras att det är en utmaning för regeringen och myndigheterna att kontinuerligt överväga hur barns deltagande i det brottsförebyggande arbetet på detta område kan utvecklas. Något hinder i denna del att tillträda konventionen finns inte. I artikel 9.2 förskrivs att den privata sektorn ska uppmuntras att delta i utarbetande och genomförande av riktlinjer som ska före- bygga sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn samt genomföra interna standarder genom självreglering eller samreglering. Av regeringens handlingsplan mot sexuell exploatering av barn fram- går att regeringen på olika sätt har stöttat frivilligorganisationerna i förebyggande arbete mot sexuell utnyttjande och sexuella övergrepp mot barn. Bl.a. har ECPAT fått ekonomiskt stöd från All- männa Arvsfonden. Vi bedömer att uppfyller denna punkt i artikeln. Exempel på sådana åtgärder som pekas ut i punkten och som har genomförts i är resebranschens utarbetande av en uppförande- kod för researrangörer. Vidare pågår ett samarbete mellan Internetleverantörer och med syfte att konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering hindra tillgång till och spridning av material på Internet som skildrar övergrepp mot barn. Dessutom finns en s.k. svensk finanskoalition med det övergripande målet att förhindra och för- svåra betalningar genom det finansiella systemet för barnporno- grafiskt material. Samarbetet på de tre områdena har utarbetats på initiativ av och i samverkan med ECPAT . I arbetet med blockering av barnpornografi på Internet deltar även bl.a. , och . I finanskoali- tionen samarbetar banker, , , m.fl. Enligt artikel 9.3 ska staterna uppmuntra media att tillhandahålla lämplig information beträffande alla former av sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn. Med hänvisning till det arbete som sker inom den statliga kommittén , och framöver i den föreslagna nya myndigheten , är det vår upp- fattning att uppfyller kraven. Kraven i artikel 9.4, som gäller bidrag till finansiering av projekt i det civila samhället som har till syfte att förhindra och skydda barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp, uppfyller enligt vår uppfattning genom det stöd som frivilligorganisationerna får via bl.a. Allmänna arvsfonden. 13.3.7Nationella åtgärder för samordning och samverkan Bedömning: Det krävs inte några lagändringar för att tillgodose de krav som ställs upp i konventionen när det gäller nationella åtgärder för samordning och samverkan. Artikel 10 gäller nationella åtgärder för samordning och samverkan. Punkterna 1 och 2 innehåller mer konkreta skyldigheter medan punkten 3 har karaktär av en ren målsättningsbestämmelse. Enligt artikel 10.1 ska det vidtas åtgärder för att säkerställa sam- ordning mellan myndigheter på nationell eller lokal nivå som har ansvar för skydd mot, förebyggande av och kamp mot sexuell exploa- tering av och sexuella övergrepp mot barn. Utbildningssektorn, hälso- vården, samt de polisiära och rättsvårdande myndig- heterna pekas ut som särskilda områden för samordning. har genom sitt generella ansvar, att samordna de statliga insatserna inom socialtjänst och hälso- och sjukvård när det konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering gäller barn och ungdom, en central roll att bedriva ett arbete enligt punkten. Skolhälsovårdens arbete ska här särskilt framhållas. En sär- skild typ av samordning och samverkan är sedan den som bedrivs mellan olika myndigheter när det gäller barn som misstänks vara utsatta för brott i s.k. barnahus. Samverkan sker mellan socialtjänst, polis, åklagare, rättsmedicin och hälso- och sjukvården. Även andra myndigheter kan delta i samverkan om det finns behov för det. Samverkansformen inleddes på försök men är nu etablerad. finns nationella riktlinjer på området, framtagna av på regeringens uppdrag.19 I sammanhanget kan nämnas att Stiftelsen på regeringens uppdrag har gjort en undersökning av frågan om det behövs ett samlat ansvar för kunskap och information om sexuell exploatering av barn och ungdomar. Stiftelsen huset föreslog i sin rapport att ett särskilt kunskaps- centrum ska inrättas med uppgift bl.a. att sprida och implementera kunskap om sexuell exploatering till olika yrkesgrupper, samordna och stödja forskning och utvärdering på området samt bilda nät- verk. Frågan bereds inom (). Det är vår bedömning att uppfyller konventionens krav i denna del gällande samordning och samverkan mellan myndigheter på nationell eller lokal nivå. Dock finns utrymme att förbättra samarbetet och vi finner det angeläget att det sker. Företrädare för och har just lagt fram synpunkter att dagens samarbete behöver förbättras. I artikel 10.2 a ställs upp krav på en aktör som bevakar barnens rättigheter. Vår bedömning är att uppfyller detta genom uppgifter. Här ska nämnas att i kontakten med har från denne framförts att det även behövs lokala organ, t.ex. lokala barnombud, för att säkra sakkun- skaperna lokalt. I artikel 10.2 b ställs krav upp på att det ska finnas processer för insamlande av data etc. i syfte att uppmärksamma och utvärdera företeelsen sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn. Vi bedömer att detta krav främst är uppfyllt genom Brottsförebyg- gande rådets inhämtande och bearbetande av kriminalstatistik samt publicering av uppgifterna. Även det ansvar har för statistik inom sitt ansvarsområde samt den barnkonventionssam- 19 Se avsnitt 13.3.25. konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering ordning som sker inom , i , bidrar till att uppfylla konventionen i denna del. 13.3.8Principer för skyddsåtgärder och hjälp till brottsoffer Bedömning: Det krävs inte några lagändringar för att tillgodose de krav som ställs upp i konventionen när det gäller principer för skyddsåtgärder och hjälp till brottsoffer. Artikel 11.1 har karaktär av målsättningsbestämmelse. I den anges att parterna ska fastställa effektiva sociala program och inrätta sek- torsövergripande strukturer för att lämna nödvändigt stöd till brotts- offer, deras nära anhöriga och till personer som har ansvar för deras vård. Ett flertal samhällsorgan har inom sina respektive verksam- hetsområden ansvar för att skydda och hjälpa de barn som utsatts för sexuell exploatering eller sexuella övergrepp. Här kan som exempel nämnas , hälso- och sjukvårdens samt rättsväsendets ansvar inom området. särskilda ansvar för brotts- offer och brottsoffrets anhöriga framgår av 5 kap. 11 § Socialtjänst- lagen (2001:453). Såvitt avser hälso- och sjukvården bör särskilt framhållas det nationella handlingsprogram för omhändertagande av offer för sexuella övergrepp som Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) har skapat.20 Handlingsprogrammet är utformat för ungdomar som har passerat sin pubertetsdebut samt vuxna, kvinnor och män. Det är således inte tillämpbart på yngre barn. Det syftar till att dels för- bättra vården och omhändertagandet av offer för sexuella övergrepp inom hälso- och sjukvården i hela landet, dels bidra till att rätts- väsendet förses med bättre bevismaterial i hanteringen av sexuella övergrepp. Såvitt avser rättsväsendet bör särskilt arbete lyftas fram. I det ingår bl.a. att stödja frivilligorganisationer, vilka bedriver ett viktigt arbete kring hjälpen till brottsoffer. Även offrens nära anhöriga och personer med ansvar för offrens vård omfattas av myndigheters och frivillighetsorganisationers verk- samhet. konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering Något krav på att staterna ska vidta lagstiftningsåtgärder för att kunna tillträda konventionen ställs inte upp i bestämmelsen och en- ligt vår bedömning finns det inte något hinder för att till- träda konventionen i detta avseende. Artikel 11.2 föreskriver att staterna genom lagstiftning eller andra åtgärder ska säkerställa att det brottsoffer vars ålder är osäker, men som det finns anledning att tro är ett barn, behandlas som ett barn, i fråga om skyddsåtgärder och hjälpmedel, i avvaktan på att åldern kontrolleras.21 Såvitt vi har erfarit tillämpas ärenden av detta slag också så i praktiken. Denna ordning innebär att måste anses uppfylla konventionen i denna del. 13.3.9Anmäla misstanke om sexuell exploatering eller sexuella övergrepp Bedömning: Det krävs inte några lagändringar för att tillgodose de krav som ställs upp i konventionen när det gäller möjlighet att anmäla misstanke om sexuell exploatering eller sexuella över- grepp. Av artikel 12.1 följer att parterna är skyldiga att vidta nödvändiga lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder för att säkerställa att yrkes- utövare som har kontakt med barn i sitt arbete, utan hinder av be- stämmelser om sekretess, kan anmäla misstanke om sexuell exploa- tering eller sexuella övergrepp till de instanser som har ansvar för att skydda barn. Enligt artikel 12.2 ska parterna vidta nödvändiga lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder för att uppmuntra alla som känner till eller i god tro misstänker sexuell exploatering av eller sexuella övergrepp mot barn att anmäla dessa omständigheter till behöriga instanser. Beträffande yrkesutövare som har kontakt med barn i sitt arbete finns en i lag reglerad skyldighet att lämna uppgifter i 14 kap. 1 § andra stycket socialtjänstlagen (2001:453). Enligt bestämmelsen före- ligger en obligatorisk anmälningsplikt för myndigheter vars verksam- het berör barn och ungdom samt andra myndigheter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet, och kriminalvården. Anmälningsskyldigheten innebär att en anmälan genast ska ske till socialnämnden om en myndighet i 21 Jfr artikel 10.3 i konvention om bekämpning av människohandel, ETS nr. konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering sin verksamhet får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd. Anmälnings- skyldigheten gäller även personer som är anställda hos sådana myn- digheter liksom personer som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som berör barn och unga eller annan yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet inom hälso- och sjuk- vården eller på område. I bestämmelsens tredje stycke regleras den anmälningsskyldighet som åligger personer verksamma inom familjerådgivning. I 14 kap. 1 § första stycket socialtjänstlagen finns en till all- mänheten riktad uppmaning att anmäla misstänkta övergrepp. Enligt bestämmelsen, som inte är straffsanktionerad, bör var och en som får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden be- höver ingripa till ett barns skydd anmäla detta till nämnden. Gränsen för anmälningsskyldighet enligt första respektive andra styckena i 14 kap. 1 § socialtjänstlagen synes vara vad som kan antas i fråga om missförhållanden. Med hänsyn till hur den befintliga lag- stiftningen är utformad anser vi att uppfyller konventionen i den del den avser skyldigheter enligt artikel 12. Bedömning: Det krävs inte några lagändringar för att tillgodose de krav som ställs upp i konventionen när det gäller hjälptelefon m.m. I artikel 13 behandlas frågan om inrättande av informationstjänster, som exempel telefon- eller internetrådgivning för att kunna ge råd åt den som söker stöd. Stöd ska därvid kunna ges konfidentiellt eller med vederbörlig hänsyn till den hjälpsökandes anonymitet. Enligt förklaranderapporten omfattar stödet till hjälp både brotts- offer och till dem närstående personer. Den ideella organisationen I Samhället () har bedrivit en verksamhet med en hjälptelefon där orga- nisationen bistår utsatta barn med råd och stöd anonymt och kost- nadsfritt. Stödverksamheten för barn omfattar numera även BRIS- mejlen och BRIS-chatten samt ett diskussionsforum på Internet. har även en stödverksamhet för vuxna, Vuxentelefon – om barn. tar här emot samtal från vuxna som behöver någon konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering att prata med kring frågor och problem som rör barn. Förutom ideellt arbete bygger organisationens verksamhet på ekonomiska bidrag och gåvor från såväl privata som offentliga givare. Verksam- heten är av sådant slag som tas upp i artikel 13. Genom att staten genom , på årlig ansökan av , genom statsbidrag har bidragit till finansieringen av verksamheten är det vår bedömning att också får anses främja denna på ett sätt som är i enlighet med artikel 13. startade en ny stödjande webbsajt för alla vuxna som har frågor som rör barn, , med finansiellt stöd från och Idéer för livet. Det riktade stödet från staten är tillfälligt då syftet är att webb- sajten ska vara integrerad i ordinarie stödverk- samhet. En annan form av rådgivning, och vilken sker inom ramen för offentlig verksamhet, är den virtuella ungdomsmottagningen UMO.22 Förutom allmän information tillhandahåller denna ungdomsmottag- ning en frågetjänst där personer mellan 13–anonymt kan ställa frågor kring hälsa, sex och relationer. UMO är knuten till lands- tingens och regionernas hälso- och sjukvårdsrådgivning på nätet. Utvecklingen av UMO har finansierats av på uppdrag av Integrations- och jämställdhetsdepartementet. Landsting/regioner och kommuner står bakom driften av webbplatsen. UMO startades och utvecklingen av verksamheten sker i nära samarbete med unga, landets ungdomsmottagningar, skolhälsovården, intresseorganisationer och andra som jobbar med unga. Genom den virtuella ungdomsmottagningen och stödet till verksamhet är det vår bedömning att uppfyller de krav som följer av artikel 13. 13.3.11 Hjälp till brottsoffer Bedömning: Mot bakgrund av att frågan om beslutanderätten över ett barns rätt till hälso- och sjukvård samt socialtjänst vid gemensam vårdnad är föremål för beredning inom lägger vi inget förslag i den delen. I övrigt anser vi att det inte krävs några lagändringar för att tillgodose de krav som ställs upp i konventionen när det gäller hjälp till brottsoffer. konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering Av artikel 14 följer vilka närmare åligganden staterna har beträffande hjälp till brottsoffer. Enligt artikel 14.1 ska lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder vidtas för att hjälpa brottsoffer på lång och kort sikt i deras psykiska och psykosociala återhämtning. Åtgärder som vidtas i enlighet med denna punkt ska ta vederbörlig hänsyn till barnets åsikter, behov och problem. Angående den hjälp som finns i ska först och främst framhållas det övergripande ansvar har för brottsoff- rens återhämtning. Av inledningen till socialtjänstlagen (2001:453), 1 kap. 2 §, framgår att när åtgärder rör barn ska särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. Vidare erbjuds hjälp inom hälso- och sjukvården, särskilt inom barn- och ungdomspsykiatrin. Inom flera kommuner finns dessutom särskilda stödcentrum för unga brottsoffer, vilka i första hand vän- der sig till personer upp till som har blivit utsatta för brott mot person, t.ex. sexualbrott. En särskild fråga i detta sammanhang är beslutanderätten över ett barns tillgång till hälso- och sjukvård samt socialtjänst vid gemen- sam vårdnad. Insatser i form av t.ex. psykiatrisk behandling och program inom förutsätter båda vårdnadshavar- nas godkännande vid gemensam vårdnad. Det förekommer exempel där det har uppstått problem med vårdnadshavares gemensamma beslutanderätt, t.ex. när en av vårdnadshavarna är misstänkt för övergrepp mot barnet. Frågan har diskuterats . I SOU 2007:52 föreslog Utredningen om beslutanderätten vid gemensam vårdnad att den ene av vårdnadshavarna ska kunna tilldelas rätt att fatta beslut på egen hand inom något eller några utpekade områden, så som de nämnda. Utredningens förslag har beretts inom . Regeringen har enligt prop. 2009/10:192 valt att inte gå vidare med det förslaget. Regeringen pekade i sin bedömning därvid särskilt på omständigheten att utredningen till- sattes som de lagändringar som innebar en möjlighet att döma till ensam vårdnad i fler fall trädde i kraft . Den presumtion som i praktiken fanns för gemensam vårdnad vid tiden för direktiven till utredningen finns . Regeringen anförde i propositionen 2009/10:192 att när föräldrarna inte kan enas i fråga om barnets tillgång till hälso- och sjukvård samt socialtjänst kan det finnas befogad anledning att ifrågasätta om det finns förutsätt- ningar för gemensam vårdnad. Enligt regeringen torde det finnas bättre sätt att tillgodose barnets intresse av tillgång till hälso- och sjukvård och insatser inom område än att ge en av konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering vårdnadshavarna ensam beslutanderätt i vissa frågor. Ett alternativ skulle enligt regeringen kunna vara att på de områden där det finns ett särskilt behov reglera frågan i vad mån en vårdnadshavares bestämmanderätt kan frångås. Regeringen aviserar i propositionen att den avser att återkomma till frågan och föreslå åtgärder i syfte att bättre tillgodose barnets intresse av tillgång till hälso- och sjuk- vård och insatser inom område.23 Vi delar uppfattningen att dagens ordning där en vårdnadshavare har möjligheten att neka ett barn en behandling som barnet är i behov av inte är godtagbar. Mot bakgrund av dels möjligheterna att tillerkänna den ene föräldern ensam vårdnad, även interimistiskt, för att tillgodose ett barns behov av behandling, dels att frågan om barns rätt till behandling är under beredning inom är det dock vår bedömning att i tillräcklig grad uppfyller konventionen i denna del. I sammanhanget ska påpekas att det enligt föräldrabalken24 vid brister i omsorgen av ett barn även finns möjlighet att flytta över vårdnaden från föräldrarna till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. I artikel 14.2 föreskrivs en skyldighet för staterna att samarbeta med ideella organisationer och andra verksamheter i det civila sam- hället som hjälper brottsoffer. Det är vår bedömning att uppfyller denna punkt. spelar en särskild roll som statens kontakt med dessa organisationer och annan brotts- offerinriktad verksamhet i privat regi. En särskild uppgift som Brotts- offermyndigheten därvid har är att den beslutar om fördelning av bidrag ur Brottsofferfonden. Fonden har till syfte att ge ekonomiskt stöd till olika former av brottsofferinriktad verk- samhet, från enklare informations- och utbildningsinsatser till om- fattande forskningsprojekt. Brottsofferfonden finansieras huvudsakligen av lagöverträdare. Alla som dömts eller fått ett strafföreläggande för ett brott som kan leda till fängelse måste betala en avgift på till Brottsoffer- fonden. Vidare betalar de som avtjänar sitt straff i form av intensiv- övervakning med fotboja en avgift på per dag, upp till högst . Därutöver är fonden öppen för gåvor. fördelas ur fonden. Medel kan beviljas till forskare, ideella organisationer och verksamheter i privat eller offentlig regi. Fonden fördelar även medel i form av verksamhetsstöd till lokala brottsofferjourer. 246 kap. 7 § . konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering Vidare finns det andra typer av samarbete mellan stat och ideell brottsofferverksamhet. T.ex. har ideella organisationer deltagit i arbete med att ta fram den nationella hand- lingsplanen mot sexuell exploatering av barn. En annan typ av sam- arbete är den vittnesstödsverksamhet som bedrivs vid samtliga tings- rätter och hovrätter. Ytterligare ett exempel på samverkan är det mellan och i introduktionen av en stödsajt för vuxna. I artikel 14.3 föreskrivs att stöd och hjälp till brottsoffer ska om- fatta möjligheten att dels avlägsna den misstänkte förövaren, dels förflytta brottsoffret från hans eller hennes familjemiljö om detta är i enlighet med barnets bästa. Kravet beträffande den misstänkte förövaren uppfylls enligt vår bedömning genom de straffprocessuella tvångsmedel som 24 kap. innehåller, dvs. anhål- lande och häktning. Finns det en risk för att den misstänkte fortsätter sin brottsliga verksamhet utgör det en särskild grund för häktning. Den grunden kan åberopas just till skydd för barnet.