sou · GYB317 · 2010-03-08 00:00:00 — Regeringen bör, enligt utredaren, även förtydliga viktigare centrala myndigheters ansvar för övervakning och kartläggning i instruktionen till respektive myndigheter. Det gäller särskilt och meteorologiska och hydrologiska insti- tut. Utredaren bedömde att för att med kraft kunna driva över- vakningen av vatten och kartläggningsarbetet enligt ramdirektivet för vatten krävs en enhetlig organisation med tydlig ansvars- fördelning mellan olika nivåer. Dagens organisation med fem vattenmyndigheter som delar av organisation utan någon formell samordning ger en otydlig bild utåt och riskerar att skapa ineffektivitet Utredaren behandlade också frågan om vattenanvändarnas ansvar för övervakning av vattenmiljön enligt ramdirektivet för vatten, se vidare avsnitt 4.4. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utreda och föreslå de organisations- och författningsändringar som behövs för en ändrad instansordning för vissa mål och ärenden enligt och . Utredaren skulle vidare utreda och föreslå de processuella regler som behövs för den ändrade instansordningen samt för en samordning av miljödomstolarna och fastighetsdomstolarna. Genom tilläggsdirektiv vidgades uppdraget till att omfatta bl.a. behovet av författningsändringar i fråga om förnybar energi, vattenverksamheter, riksintressen enligt 3 kap. , miljökonsekvensbeskrivningar samt samordning och samråd i prövningsförfarandet. Avseende uppdraget i tilläggsdirektivet överlämnade utred- ningen betänkandet – Områden av riksintresse och Miljökonsekvens- beskrivningar (SOU 2009:45) – gällande bestämmelser- na om områden av riksintresse i 3 kap. och om miljö- konsekvensbeskrivningar i 6 kap. och betänkandet – Vattenverksamhet (SOU 2009:42) – avseende dels förnybar energi, där vattenkraft utgör en viktig del, dels andra frågor om vattenverksamhet. Det är främst detta sista betänkande som har direkta kopplingar till uppdrag. Utredningen har ännu inte remitterats. Bakgrund – tidigare utredningar och pågående processer Enligt direktiven skulle utreda be- hovet och lämpligheten av att ändra regler så att en hög produktionskapacitet främjas i vattenkraftverken. Föreslagna ändringar fick inte undergräva arbetet med miljömålen, och dessutom skulle fiskeintresset beaktas. Utredaren konstaterar att det finns en konflikt mellan främjan- det av vattenkraften och motstående intressen. Med motstående intressen menas omprövningar av gamla vattendomar som resulterar i något annat än elproduktion, fiskvandringsvägar men också andra uppsatta mål för miljön, fisket, rekreation och turism. Konflikten kan enligt utredaren dock inte beskrivas så enkelt som att produktionen står mot miljön. En hög produktion i vattenkraft- verken är positiv för klimatet, (och därmed övergripande för miljön) eftersom denna elproduktion inte bidrar till klimat- förändringen. Något förenklat uttryckt vill Miljöprocessutred- ningen främja vattenkraftproduktionen i de största redan utbyggda vattendragen, då en stor del av svensk elproduktion genom vattenkraft sker i endast ett fåtal älvar med biflöden. Det är främst där som utredningen anser att ytterligare el ska produceras och befintlig produktion skyddas. En annan viktig del i direktivet var att reglerna om vattenverksamhet i möjligaste mån skulle sam- ordnas med reglerna om miljöfarlig verksamhet. Utredningen läm- nade därför också en rad sådana förslag . 2.2.9Vissa punktskattefrågor med anledning av budgetpropositionen Som aviserades i samband med budgetpropositionen (2009/10:1) föreslog regeringen i prop. 2009/10:41 ett antal förändringar inom koldioxid- och energibeskattningen. Bland annat föreslogs sänkt återbetalning av koldioxidskatten för dieselolja för jord- och skogsbruksmaskiner och slopad koldioxidskatt för bränslen som förbrukas i industrianläggningar inom utsläppshandelssystemet. Vidare föreslogs att skatten på hushållsavfall som förbränns slopas , samt att gödselmedelsskatten slopas . Syftet med att slopa beskattningen av gödselmedel är att stärka det svenska jordbrukets konkurrenskraft genom att kompensera för den sänkta återbetalningen för skatt på dieselolja. Regeringen föreslog att den återföring av skatten som har skett till Bakgrund – tidigare utredningar och pågående processer jordbruksnäringen ska upphöra, men med fördröjning, vilket innebär att återföring (bl.a. till åtgärder i Landsbygds- programmet) kommer att ske både 2010 och 2011. beslutade i enlighet med regeringens förslag (bet. 2009/10:SkU21, rskr. 2009/10:122). 2.3Pågående processer på mellanstatlig och EU-nivå De viktigaste organisationerna för samarbetet i våra havsområden är HELCOM (som omfattar Öster- sjön), OSPAR (Oslo-Paris- kommissionen som omfattar Nord- ostatlanten), EU, IMO (FN:s globala sjöfartsorganisation) och ICES (internationella havsforskningsrådet som omfattar norra , inklusive och ). Merparten av Öster- sjösamarbetet rörande havsmiljön är mellanstatligt. Undan- taget är fisket, där beslut fattas på gemenskapsbasis inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Huvudsyftet med de mellanstatliga överenskommelserna är att reglera samarbetet mellan stater inom ett visst område, det vill säga syftet är vanligtvis inte att tvinga parterna att agera på ett visst sätt utan att samordna insatser och främja samarbete. Det ligger i sådana avtal och överenskommelsers natur att innehållet blir ett resultat av många kompromisser. Helsingforskonventionen, som förvaltas av HELCOM, och , som förvaltas av OSPAR8, är de mellan- statliga regionala överenskommelser för havsområden i vilka ingår. Vad som kan åstadkommas när det gäller vatten- förvaltningen, det vill säga kvaliteten på yt- och grundvatten samt vatten i kustzoner, kommer att ha betydelse för framgång i det mellanstatliga samarbetet. (OSPAR- konventionen behandlas inte närmare i detta sammanhang). 8 Formellt namn Konventionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten och . Samarbete mellan Kommissionen och 15 stater: , , , , , , , , , , , , , och . Bakgrund – tidigare utredningar och pågående processer 2.3.1Mellanstatligt samarbete avseende vatten () upprättades (om- arbetad 1992) och innefattar nio länder9 i samt . Ordförandeskapet roterar mellan länder- na basis. är ordförande 2010–2012. Ländernas miljöministrar möts på en icke regelbunden basis. Arbetet sker huvudsakligen i fem tematiska grupper. Dessa är HELCOM MONAS som övervakar och utvärderar tillståndet i den miljön och effekter av vidtagna åtgärder; HELCOM LAND som arbetar med frågor kring landbaserade förorenings- källor; HELCOM HABITAT som arbetar med skydd av natur och biologisk mångfald, HELCOM vars ansvarsområde är föroreningar från fartyg; samt HELCOM RESPONSE vars arbetsområde rör åtgärder för att förebygga och lindra effekterna av föroreningsolyckor. Arbetet består främst i att utarbeta rekom- mendationer för miljöarbetet i med utgångspunkt från den samlade information om miljötillståndet som samlats in under . Baltic Sea Action Plan (BSAP) Länderna inom HELCOM enades om en gemensam handlingsplan för miljöarbetet, HELCOM:s aktions- plan, också benämnd Baltic Sea Action Plan (BSAP). Denna är också tänkt att i stora delar utgöra grunden för genomförandet av EU:s direktiv i det regionala sammanhanget. Aktionsplanen syftar till att befästa gemensamma principer för mätning, över- vakning och analys av den miljöns tillstånd. I aktionsplanen anges en vision för miljö, ett antal tydliga ekologiska målsättningar samt ett flertal operationaliserade målsättningar. Aktionsplanen bygger på att länderna utövar påtryckning gentemot varandra i stället för på bindande beslut. Aktionsplanen utgår från ekosystemansatsen och syftar till att befästa gemensamma måttstockar för utsläpp och föroreningar samt principer för mätning, övervakning och analys av den miljöns tillstånd. Detta innefattar bl.a. att utarbeta indikatorer och mål för miljöövervakning samt för utvärdering av genomförandet. Ett tydligt uppföljningssystem som grundar sig på indikatorerna 9 , , , , , , , och . Bakgrund – tidigare utredningar och pågående processer Vidare ska ett ministermöte hållas för att utvärdera de nationella programmens effektivitet. Beroende på utvärderingens resultat kommer aktionsplanen och indikatorerna att modifieras för ökad måluppfyllelse. En särskild genomförande- grupp har tillsatts för att övervaka aktionsplanens måluppfyllelse. Aktionsplanens mål för övergödning är att inte senare än 2016 ha vidtagit åtgärder mot såväl luftburen som vattenburen belastning med näringsämnen med målsättningen att nå målet om god ekologisk miljöstatus. Enligt överenskommelsen ska Östersjö- länderna ta fram nationella planer för en samlad bedömning , som ska utvärderas vid ministermötet . Åtgärder som ska genomföras bestäms bl.a. utifrån det utsläppstak för fosfor och kväve och den preliminära bördefördelning mellan länderna som man enats om. Åtgärder om ökad fosforrening, begränsat använ- dande av farliga ämnen, inrättande av principer för fysisk planering av havsområden, upprättandet av fler skyddade områden samt mål för kommersiella arter (vilket måste förhandlas inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken) är andra områden som länderna enats kring inom ramen för aktionsplanen. åtaganden i Baltic Sea Action Plan (BSAP) – Förslag till nationell handlingsplan Fokus i BSAP är således kvaliteten på havsvattnet. Naturvårds- verket har haft i uppdrag att i samråd med och andra berörda myndigheter ta fram den nationella planen för . En första rapportering10 kom , och en utökad del två rapporterades . konstaterar att många av de åtgärder som presenteras rymmer stora osäkerheter och stor variation samt att planen bygger på dagens bästa tillgängliga kunskap, det vill säga den kommer att behöva revideras fortlöpande. konstaterar dessutom att flera av de föreslagna åtgärderna redan finansieras eller börjar finansieras via havsmiljöanslaget12. Detta motsvarar dock bara en liten del av den totala kostnad för åtgärderna som presenteras i planen. 10Naturvårdsverket, 2008. åtaganden i Baltic Sea Action Plan. Delrapport, Rapport 5830, , . 11Naturvårdsverket, 2008. åtagande i Baltic Sea Action Plan – Förslag till nationell åtgärdsplan. 12Se avsnitt 4.4 för mer information. Bakgrund – tidigare utredningar och pågående processer De huvudsegment som planen omfattar är; övergödning, farliga ämnen, biologisk mångfald och sjöfart. Av rapporten framgår att åtgärder för att minska belastningen av närsalter (kväve och fosfor) på havet är det område som ställer störst krav, och då i första hand på jordbrukssektorn. För övergödning gäller att åtgärderna ska vara genomförda 2016 förutom för vissa åtgärder avseende avlopps- vattensektorn där andra tidsplaner är fastställda. De fyra huvud- områden sammanfattas på följande sätt i förslaget till åtgärdsplan13 Övergödning: Den största utmaningen i BSAP är att minska belastningen av näringsämnen. ska enligt den preliminära bördefördelningen mellan länderna minska sin belastning av kväve med och av fosfor med . För kväve gäller detta Egentliga , och , medan det enligt bördefördelningen för fosfor inte krävs någon ytterligare minskning till och . Betinget för del kan komma att justeras ner något.14 Eftersom en betydande del av den totala belastningen av kväve och fosfor utgörs av naturlig belastning (bakgrundsbelastning), inriktas BSAP på de antropgena15 källorna. Det handlar i huvudsak om utsläpp från jordbruket och kommunala reningsverk. Också enskilda avlopp, skogsindustrin och skogsbruket bidrar, men i lägre grad. Dessutom står utsläpp till luft för en betydande del av den antropgena belastningen. De åtgärder som redovisas innebär en möjlig minskning av belastningen med kväve och fosfor. Det krävs alltså ytterligare åtgärder, och det även för att klara eventuella nya lägre belastningsvärden. Åtgärdskatalogen är mycket omfattande, framför allt i fråga om jordbruket, med allt från utökad areal för skyddszoner och biogasproduktion av flytgödsel till fler våtmarker i odlingslandskapet. Bland övriga åtgärder mot övergödning finns ökad kväverening i reningsverk, minskade när- saltsutsläpp från industrin, främst skogsindustrin, minskade kvävoxidutsläpp till luft från industri, vägtrafik och sjöfart, förbättrad rening av enskilda avlopp och storskalig musselodling. Åtgärderna ska i huvudsak vara genomförda . 13Naturvårdsverket, 2008. åtagande i Baltic Sea Action Plan – Förslag till nationell åtgärdsplan. 14När detta skrivs pågår förhandlingar om att revidera belastningsberäkningarna. 15Med detta menas att de är ett resultat av mänsklig aktivitet, t.ex. odling, toalettspolning m.m. Bakgrund – tidigare utredningar och pågående processer tveksamt om detta låter sig göras med tanke på att t ex prövning av reningsverk och industrier tar . Farliga ämnen: En del av planens åtgärder mot farliga ämnen är starkt knutna till EU-arbetet, och genomförandet är beroende av EG- lagstiftningen på detta område. För flera av de prioriterade giftiga ämnena kan utsläpp vara större från länder som och än från länderna i det tidigare . Exempel på sådana ämnen är perfluorerade16 ämnen Beräkningarna av användning och utsläpp av de ämnen som prioriterats i planen är mycket osäkra. Detsamma gäller känne- domen om vilka effekter dessa ämnen kan ha på livet i havet. En viktig del av planen handlar därför om att förbättra kunskaperna om spridningen av giftiga ämnen i och att ta fram verktyg för att bättre kunna kartlägga eventuella skadeverkningar. Biologisk mångfald och fiske: Segmentet biologisk mångfald, inklusive fiske, innehåller åtgärder av olika karaktär. Många ska genomföras i samarbetet inom olika internationella organisationer. De åtgärder som föreslås inom området biologisk mångfald är inriktade på bl.a. skyddsområden och utveckling av kunskapsunderlag i form av landskaps- och habitatkartor. En betydande del av åtgärderna inom fisket hänger samman med åtagande inom den gemensamma fiskeripolitiken, GFP. De innehåller bl.a. skydds- och förvaltningsåtgärder som t.ex. fiskefria områden, förvaltningsplaner för torsk och ål och för- bättrad övervakning. Sjöfart och fiske: Många av aktiviteterna i sjöfartsavsnittet utvecklas i HELCOM:s arbetsgrupper och Respons och är till sin karaktär gränsöverskridande. Det gäller t.ex. frågor om fartyg i sjönöd, om oljespill eller om olika övervakningssystem. Ett fåtal åtgärder är rent nationella till sin karaktär. Däribland kan nämnas att ta hand om marint skräp. Av stor betydelse för hela Egentliga är att minska sjöfartens utsläpp av kväveoxider i rökgaserna. 16 Kemiska föreningar som används till bl.a. impregnering av textilier. Bakgrund – tidigare utredningar och pågående processer 2.3.2Den gemensamma jordbruks- och fiskeripolitiken EU- länderna har samordnade regelverk för jordbruk och fiske. Den gemensamma jordbrukspolitiken och den gemensamma fiskeripolitiken både påverkar och påverkas av ramdirektivet för vatten och genomförandet av det direktivet. Eftersom både ramdirektivet för vatten och det direktivet är lagligt bind- ande för medlemsstaterna kan det innebära att EU blir tvunget att anpassa jordbruks- och fiskeripolitiken för att leva upp till kraven. Både jordbrukspolitiken och fiskeripolitiken är föremål för översyn inför den nya budgetperioden . Den gemensamma jordbrukspolitiken har varit föremål för en rad reformer, och uppföljningar kopplade till dessa, . Efter den senaste reformen (reform) är gårdsstödet den främsta beståndsdelen i den s.k. pelare I. Gårdsstödet infördes i , och innebar inte att jordbruket blev mindre stödberoende men innebar ett nytt sätt att fördela pengarna till jordbrukarna på. De tidigare areal- och djurbidragen omvandlades till ett inkomst- stöd som betalas ut till åker- och betesmark utan några krav på att produktion måste bedrivas på gården. Dessutom infördes i sam- band med reformen s.k. tvärvillkor som lantbrukaren blev tvungen att uppfylla för att erhålla gårdsstöd och miljöersättningar. Tvär- villkoren består dels av lagstiftning som en följd av EU-direktiv bl.a. vattendirektivet och nitratdirektivet och dels av nationellt utformade skötsel- och miljökrav. reform innebar också att Pelare II, där landsbygds- förordningen17 ingår (och där krav på medfinansiering från medlems- staterna ställs), utökades genom så kallad modulering genom att medel fördes över från Pelare I till riktade åtgärder i respektive medlemsstats landsbygdsprogram. I landsbygdsprogrammen ges bl.a. ersättningar för miljöåtgärder som går utöver vad god jord- brukssed och lagstiftning kräver. För nuvarande programperiod öppnades genom landsbygds- förordningens artikel 38 en möjlighet att bevilja ersättningar även till lagstiftade åtgärder om det finns en koppling till genomförandet 17 1698/2005 EG Rådets förordning av om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling. Bakgrund – tidigare utredningar och pågående processer Åtgärderna ska i så fall framgå av åtgärds- planerna och föreskriva stora förändringar i fråga om markanvänd- ning och eller stora restriktioner i fråga om jordbruksmetoder som leder till betydande inkomstförluster. Ersättningen ska betalas ut på årsbasis per hektar. Ersättningsbeloppen kan högst vara på högst och därefter . kan inte artikel 38 användas i Sverige.18 I samband med översynen av reform, även kallad hälsokontrollen, fick varje medlemsstat en viss frihet att välja hur resultatet av hälsokontrollen skulle genomföras i det egna landet. Hälsokontrollen innehöll beslut om en ökning av den obligatoriska moduleringen, det vill säga ytterligare medel skulle föras från gårds- stöden till Landsbygdsförordningen. EU hade tidigare beslutat att dessa medel skulle öronmärkas för åtgärder som bl.a. rörde klimat- insatser, produktion av förnybar energi, förbättrad vattenförvalt- ning och bevarande av biologisk mångfald, de s.k. nya priori- teringarna. Aktuellt landsbygdsprogram i är Landsbygdsprogram för 2007–201319 och ska landsbygdsprogrammet också omfatta en lista över de åtgärder som motsvarar de nya prioriteringarna samt en tabell som anger den totala gemenskapsfinansieringen av dessa åtgärder. Det svenska förslaget till tillämpning av hälsokontrollen20 inne- bär till exempel ytterligare satsningar samt omfördelning av medel inom det befintliga programmet på kompetensutveckling, mer pengar till investeringsstöd samt en höjning av ersättningsnivån för vissa miljöersättningar samt i vissa fall en utvidgning av områden där ersättning kan beviljas och miljöinvesteringar. Den genom- snittliga årliga förstärkningen av det svenska landsbygdsprogram- met för åren 2010–2013 blir . Nuvarande genomsnittliga årliga budget för programmet är . För del handlade ändringarna i nuvarande Landsbygds- program 2007–2013 främst om att öka ersättningsnivåer och ramar för redan existerande åtgärder för att få en högre anslutning till 18Kommissionen har utarbetat riktlinjer och dessa har presenterats på RDC (Rural Development Committé). Länderna hade en del synpunkter på dessa och bl.a. stödbeloppen. Riktlinjerna ska komma upp till diskussion igen. Beslut kommer ev. . Därefter krävs troligen att åtgärden föreslås i åtgärdsprogrammen. 19Landsbygdsprogram för 2007–2013, . Se vidare kapitel 4 för åtgärder i programmet. 20Förslag till ändring av landsbygdsprogram för perioden –2013, Program- ändring nr 6, PM från , 2009 (Dnr Jo 2007/3215 m.fl.). Bakgrund – tidigare utredningar och pågående processer åtgärderna och nå uppställda mål. Dessutom har i vissa fall området där ersättning kan beviljas utökats för att ytterligare kunna minska utsläppen av växtnäringsämnen till havet. De nya åtgärder som föreslås är få men framför allt riktade mot utmaningen vatten- kvalitet.21 Effekter av jordbrukspolitiken på vattenkvaliteten Historiskt sett har den gemensamma jordbrukspolitiken huvud- sakligen bestått av produktionsstöd som stimulerat produktionen och därmed användning av gödselmedel och växtskyddsmedel. De senaste tre reformerna (MacSharry reformen, Agenda 2000 och reform) har successivt minskat kopplingen till produk- tionen. Marknadsprisstödet är av mindre betydelse. Införan- det av miljöstöd med MacSharry reformen innebar möjligheter för medlemsstaterna att utnyttja jordbrukspolitiken för att förbättra miljön. I har en del av dessa pengar använts för att förbättra vattenkvaliteten bl.a. genom miljöersättningar och rådgivning. Effekterna av tvärvillkoren på vattenkvaliteten beror på hur lantbrukarna reagerat på de högre sanktioner som stödindragningar och indragningar av ersättningar innebär om man inte följer de regler som införlivats från bl.a. nitratdirektiv och olika vatten- direktiv. Det saknas studier om hur stora dessa effekter är. Den gemensamma fiskeripolitiken är gemenskapens instrument för fiskeriförvaltning och är en fullt utvecklad gemenskapspolitik. Det innebär att alla EU-länder omfattas av samma bestämmelser. GFP reglerar alla aspekter på fisket, från havet till konsumenten. Till exempel fattar EU-länderna gemensamma beslut för fiskekvoterna i EU:s vatten, inklusive svenska vatten. Fiskeripolitiken omfattar strukturpolitik, resurspolitik, mark- nadspolitik, relationer med tredje land och fiskerikontrollen. Den gemensamma fiskeripolitiken ska garantera att levande vatten- resurser utnyttjas på ett sätt som skapar ekonomisk, miljömässig och social hållbarhet. Några av EU:s uttalade mål är att stegvis införa en ekosystembaserad fiskeförvaltning, bidra till ett ända- 21 Se vidare avsnitt 5.3. Bakgrund – tidigare utredningar och pågående processer målsenligt fiske inom en konkurrenskraftig och lönsam industri, se till att de som är beroende av fisket får en skälig levnadsstandard och ta hänsyn till konsumenternas intressen. Inom fiskeripolitiken finns på samma sätt som inom jordbruks- politiken vissa ekonomiska stöd.22 EU-stöd till fiskerinäringen kommer från Europeiska fiskerifonden (EFF). Varje medlemsstat tar fram ett operativt program, som beskriver hur länderna ska använda medlen och vilka resultat man vill nå.23 I det svenska operativa programmet, fiskeprogrammet finns möjligheter till bidrag till fiskevårdande projekt med bäring på ramdirektivet för vatten framför allt inom prioriterat område 3 och åtgärden Skydd och utveckling av den akvatiska faunan och , (artikel 38). Effekter av fiskeripolitiken på vattenstatusen Fiskeripolitiken har innehållit beslut om höga fiskekvoter, en kombination av åtgärder som gynnat hög fångst- kapacitet och bränslesubventioner (fisket är undantaget från diesel- skatt). Europeiska kommissionen presenterade en grönbok om den gemensamma fiskeripolitikens framtid. I grön- boken konstateras att den gemensamma fiskeripolitiken inte upp- fyller sin målsättning om ett långsiktigt hållbart fiske. Skälen är bl.a. att kvoterna i många fall fastställs högre än vad den veten- skapliga rådgivningen rekommenderar och att överkapaciteten i den europeiska fiskeflottan inte har reducerats i tillräcklig omfatt- ning. Fiskeripolitiken påverkar vattenkvaliteten i kustzonerna genom den effekt fiskeripolitiken har på t.ex. torskbeståndet. När torsken fiskas ner hårt i breder skarpsillen ut sig såväl geografiskt som numerärt. Skarpsillen lever av djurplankton och konkurrerar därmed om födan med fiskyngel. Fiskyngel är beroende av god tillgång på djurplankton i sina unga stadier och kan dö till följd av svält på grund av det ovan beskrivna sambandet. Förutom att abborre och gädda (plus ett antal vitfiskar längre ut i kust- områdena) gått starkt tillbaka så innebär detta att växtplankton fritt kan tillgodogöra sig näringsämnena kväve och fosfor i vattnet. 22Enligt rådets förordning (EG) 1198/2006 av om Europeiska fiskerifonden samt kommissionens förordning (EG) nr 498/2007 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1198/2006 om Europeiska fiskerifonden. 23Nu gällande program är Operativt program för fiskenäringen i –2013, . Bakgrund – tidigare utredningar och pågående processer Detta är ett av skälen till den ökade algblomningen i under senare år24.