sou · GYB311 · 2010-02-23 00:00:00 — 2.8Kulturen i den regionala tillväxtpolitiken beslöt att inrätta ett system med regionala tillväxtavtal, som skulle vara treåriga, beslutas av regeringen och gälla . Tillväxtavtalen skulle utarbetas stegvis i tre etapper. Under den första och andra etappen skulle regionens styr- kor och svagheter analyseras och ett utkast till program som bl.a. angav mål, prioriteringar, genomförande och möjlig finansiering utarbetas. Aktörerna skulle därvid ha möjlighet att lämna förslag till ändringar i regelverk, beslutsordningar m.m. Den tredje etappen innebar förhandlingar mellan statens företrädare och övriga aktörer om programmets slutliga innehåll och finansiering. Syftet med de regionala tillväxtavtalen var bl.a. att skapa bättre förutsättningar för kommuner och landsting att delta i EU:s strukturfondsprogram och att samordna statens resurser för regional utveckling på ett bättre sätt.2 Länsstyrelserna eller – i de län där det bedrevs försöksverksamhet med ändrad regional ansvarsfördelning – de regionala självstyrelseorganen och i förekommande fall samverkansorganen, fick ansvar för att samordna och representera länen gentemot de nationella myndigheterna. Efter det att den första avtalsperioden löpt ut reviderades systemet och i stället infördes regionala tillväxtprogram.3 Genom namnändringen signalerade regeringen att det inte var frågan om avtal mellan parter utan snarare om riktningsgivande program och överenskommelser om den övergripande färdriktningen för insatserna för utveckling och tillväxt i regionerna. De första regionala tillväxtprogrammen gällde . När regeringen beslutade om En nationell strategi för regional konkurrenskraft, entreprenörskap och sysselsättning 2007–20134 förändrades de regionala tillväxtprogrammen. Bland annat togs tidsbegränsningen bort och programmen skulle heller inte längre vara obligatoriska för länen. De regionala tillväxtprogrammen har i många län utvecklats mot att bli näringsinriktade handlingsprogram, kopplade till de regionala utvecklingsprogrammen som har en mer övergripande karaktär. De regionala utvecklingsprogrammen (RUP) regleras i en särskild förordning (2007:713) om regionalt tillväxtarbete. Programmen utgör samlade strategier för länens regionala tillväxtarbete. Syftet är att binda samman olika planeringsprocesser med betydelse för hållbar regional utveckling och tillväxt och underlätta samverkan mellan länen. De ligger till grund för regionala strukturfondsprogram, territoriella program, regionala tillväxtprogram och andra relevanta program och insatser på regional nivå. 2Att gunga ett system eller ett system i gungning -- En analys av program- och partnerskapsarbetet inom den nationella regionalpolitiken . Rapport 0033 från , . 3En politik för tillväxt och livskraft i hela landet (prop. 2001/02:4) 4N2006/11184/ för att ta fram RUP är regionala självstyrelseorgan, kommunala samverkansorgan eller i län utan dessa organ. Programmen ska arbetas fram i samråd med kommuner och landsting och ligga till grund för samarbetet mellan kommuner, landsting, statliga myndigheter, näringsliv och andra organisationer på den regionala nivån. har 2009 gjort en uppföljning av RUP:arna.5 Uppföljningen visar att 19 av 21 län har handlingsinriktade program kopplade till de regionala utvecklingsprogrammen. Av dessa län är det 14 som har särskilda program för kulturområdet. De RUP:ar som är gällande har antagits –2009. Programperioderna kan variera mellan fyra och ända upp till . Vissa län har valt att inte ha någon tidsgräns med hänvisning till att arbetet är processinriktat och under ständig förändring.6 Det finns ett stort utrymme att finna egna lösningar på hur RUP:arna ska tas fram och vad de ska innehålla. Länen har använt olika arbetsmetoder och analysverktyg. Exempelvis har parallellt med att man tog fram programmet gjort en analys av särskilda utvecklingsförutsättningar utifrån Cultural Planning-metoden. I korthet går metoden ut på att identifiera kulturella resurser och se till alla aspekter av ett samhälles kulturella tillgångar och liv, inte endast det som traditionellt räknas som konstnärlig eller kulturell verksamhet. , , och Kommuner och Landsting tog 2007 initiativ till projektet : Kultur i Regionala UtvecklingsStrategier. Medverkade i arbetet gjorde även Verket för näringslivsutveckling och . Initiativet följde på ett uppdrag som de tre kulturmyndigheterna fick i regleringsbrevet . Ett syfte med var att studera hur kultur och kulturarv lyfts fram som resurs för regional utveckling och tillväxt. Ett annat syfte var att stärka den nationella överblicken över vilken roll som kultur spelar i de olika regionala strategierna och programmen. Ett tredje syfte var att bredda dialogen mellan central, regional och lokal nivå vad gäller kulturens roll i den regionala utvecklingen. Arbetet presenterades i form av en rapport i september 2008.7 I rapporten kon- 5Regionalt tillväxtarbete med fokus på attraktivitet och det goda livet – De regionala utvecklingsprogrammen , Rapport från . 7Kultur i regionala utvecklingsstrategier och program – en lägesrapport, , , , , samt Kommuner och Landsting. stateras bl.a. att de regionala utvecklingsstrategierna och programmen i stort uppmärksammar kulturens roll och potential, men ofta saknar koppling till konkreta handlingsprogram. Man pekar på värdet av att mobilisera både politiska och professionella kulturintressenter på flera nivåer inom länen. I övrigt framhålls bl.a. att det från länen framförts önskemål om att statliga myndigheter kan vara behjälpliga med utvecklingsarbete och metodstöd för att följa upp mål och strategier. 3Regional kulturverksamhet med statligt stöd En stor del av dagens statliga bidragsgivning till regional kulturverksamhet regleras i förordning (1996:1598) om statsbidrag till regional kulturverksamhet. Stöd enligt förordningen får lämnas till teater-, dans- och musikinstitutioner inklusive länsmusikverksamhet; regionala museer; länsbibliotek; verksamhet med länskonstnärer; regionala konsulenter för mångkultur; regionala arkivinstitutioner och regionala resurscentrum för film och video. Bidrag lämnas endast till institutioner och verksamheter som också får bidrag från ett landsting, en kommun eller någon annan huvudman. När det gäller regionala och lokala kulturinstitutioner ges bidrag endast till dem som regeringen förklarat som berättigade till ett sådant stöd. Nedan redogörs för de olika anslag och anslagsposter som är kopplade till förordningen och de typer av verksamhet som får statsbidrag inom ramen för förordningen. Informationen är huvudsakligen hämtad från årsredovisningar eller annan dokumentation från berörda myndigheter samt från regleringsbrev, budgetpropositioner etc. Inledningsvis beskrivs det anslag som avser den försöksverksamhet med ändrad regional fördelning av kulturpolitiska medel som bedrivs i t.o.m. (Skånepåsen) och som regleras i förordning (2007:609) om fortsatt försöksverksamhet med ändrad fördelning av statsbidrag till regional kulturverksamhet. Det statliga bidraget till länshemslöjdskonsulenternas verksamhet är i flera avseenden uppbyggt enligt samma principer som stödet till annan regional verksamhet, även om det inte är reglerat i förordning. Därför beskrivs även detta bidrag i kapitlet. Regional kulturverksamhet med statligt stöd Regionalt och lokalt huvudmannaskap Samarbetet mellan landsting och primärkommuner kan se ut på många olika sätt. Ansvarsfördelningen för olika kulturverksamheter grundar sig ofta på en överenskommelse mellan länets landsting och kommuner. I några fall har denna överenskommelse resulterat i att kulturverksamheten bedrivs inom ramen för ett kommunalt samverkansorgan där länets landsting och kommuner ingår. I andra fall kan huvudmannaskap och finansieringsansvar för de enskilda institutionerna ha delats upp på så sätt att tagit på sig ansvaret för vissa institutioner, medan någon eller några av de större kommunerna i länet tagit på sig ansvaret för andra. Till detta ska läggas att huvudmannaskapet för institutionsverksamheten kan delas mellan å ena sidan och en eller två av kommunerna å den andra. Uppgörelserna har i vissa fall någon form av skatteväxlingsordning mellan kommuner och landsting som grund. Vanligen har institutionerna en styrelse bestående av politiskt valda representanter, men det finns en stor variation när det gäller organisationsformen. Vissa institutioner drivs som aktiebolag, stiftelser eller landstingskommunala enheter. Andra som ekonomiska eller ideella föreningar med särskilda uppdrag från landsting eller kommuner. Detta gäller bl.a. de institutioner som kommit att omfattas av den statliga bidragsgivningen och där organisationen gått från att vara en fri teatergrupp till att få institutionell status i den statliga bidragsgivningen. Inom museiområdet kan på sägas vara en motsvarighet. 3.1Försöksverksamhet med ändrad regional fördelning av kulturpolitiska medel Enligt lagen (2007:609) om fortsatt försöksverksamhet med ändrad regional ansvarsfördelning genomförs t.o.m. en försöksverksamhet med ändrad regional ansvarsfördelning i län. Det regionala självstyrelseorganet i län (, som har valt att kalla sig ) har från övertagit ansvaret att besluta om fördelningen av statsbidrag till regional kulturverksamhet –. Försöksverksamheten finansieras genom medel från anslaget 1:4 Försöksverksamhet med ändrad regional fördelning av kulturpoli- Regional kulturverksamhet med statligt stöd Anslaget får användas till bidragsgivning enligt förordningen (1998:305) om försöksverksamhet med ändrad fördelning av statsbidrag till regional kulturverksamhet. Fram t.o.m. var elva regionala kulturinstitutioner utpekade som bidragsmottagare i regleringsbrevet. Dessa var Regionmuseet i , Kulturen i , museer, AB , Opera och , Dramatiska teater AB, , , , Stiftelsen i och Länsbiblioteket i . I regleringsbrevet anges dock att , efter dialog med , ska ansvara för beslut om vilka institutioner som ska beviljas stöd 2010. har 2010 beviljat statliga medel till samtliga tidigare utpekade institutioner, samt till ytterligare två verksamheter, nämligen Arkeologiska center och Form/Design Center. En mindre del av de statliga medlen har man gjort sökbara som projektbidrag för de institutioner som tilldelats statliga bidrag. ska till regeringen redovisa hur har fördelat medlen mellan olika mottagare. Anslaget 1:4 Försöksverksamhet med ändrad regional fördelning av kulturpolitiska medel pris- och löneomräknas . uppgår anslaget till . 3.2Regional musikverksamhet samt regionala och lokala teater-, dans- och musikinstitutioner finns det teater-, musikteater- och/eller dansinstitutioner i samtliga län. Dessa kan antingen ha ett regionalt eller ett lokalt huvudmannaskap. Vid institutionerna bedrivs föreställnings- och konsertverksamhet samt, i många fall, pedagogiskt arbete särskilt riktat mot barn och unga. Som en följd av en målinriktad satsning på att bygga upp den offentligt stödda teaterverksamheten har antalet teaterinstitutioner mer än fördubblats . Några av de institutioner som fungerar som länsteatrar har startat som riksteaterensembler eller fria teatergrupper. I länsteatrarnas uppdrag ingår att genom turnéer Regional kulturverksamhet med statligt stöd och föreställningar på egen scen förse invånare i hela länet med teater, att verka för att nå nya publikgrupper och se till att barn och unga ges möjlighet till teaterupplevelser. Barn- och ungdomsteater samt arrangörsutveckling är väsentliga frågor för länsteatrarna. Den statliga finansieringen uppgår som regel till ca 30–av den offentliga finansieringen. I några fall uppgår statens del till – detta gäller främst mindre teatrar. I vissa län är länsteatern och den regionala musikverksamheten integrerade i en musikteater. Sex stadsteatrar får statlig delfinansiering. Stadsteatrarna är i de flesta fall kommunägda bolag där kommunen står för huvuddelen av den offentliga finansieringen. Statsbidraget uppgår vanligen till mellan av det totala offentliga stödet. Vid sidan av stads- och länsteatrarna finns även ett antal andra teaterverksamheter som får statsbidrag, t.ex. Cirkus Cirkör, Teater och Oktoberteatern. Dessa är alla organisationer som varit verksamma som fria teatergrupper men som kommit att få uttalade uppdrag från respektive landsting, kommun eller kommunalt samverkansorgan och som även givits institutionsstatus i den statliga bidragsgivningen. Länsmusikorganisationerna bildades som en följd av omorganisationen av Stiftelsen (Rikskonserter) och regionmusiken. Ett skäl för omorganisationen var att stödja uppbyggandet av en musikverksamhet med regional huvudman. Den ursprungliga fördelningen av de statliga resurserna till länsmusiken baserades på verksamheten inom regionmusiken och inom Rikskonserter i varje län under – 1985. Bidragen fastställdes genom överläggningar mellan staten och och byggde på en fast procentuell årlig uppräkning som var lika stor för alla län. Länsmusikorganisationerna har ofta fokus på barn och unga och samverkar med olika arrangörer. I några län har länsmusikorganisationen , men samverkar i övrigt med det fria musiklivet. Länsmusikorganisationerna bedriver även verksamhet i projektform, till exempel barnkulturdagar, tonsättarprojekt, arrangörsfrämjande, fonogramutgivning, föreläsningar och kultur i vården. Som nämnts är den regionala musikverksamheten i vissa fall Regional kulturverksamhet med statligt stöd integrerad i en teater-, musik- eller musikteaterinstitution. Av länsmusikorganisationerna har 8 av 20 orkesterverksamhet med statligt stöd. Den regionala musikverksamheten har en förhållandevis hög andel statlig finansiering. Med något undantag uppgår statens andel av den offentliga finansieringen till och på flera håll är statens andel betydligt högre. har flera landsting eller kommunala samverkansorgan emellertid ökat sina insatser för den regionala musikverksamheten. De statligt stödda orkestrarna i uppvisar en stor variation avseende repertoar och orkesterstorlek. De har alltifrån knappt 20 till drygt 100 musiker och den möjliga repertoaren spänner från storbandsjazz till symfoniorkesterrepertoar via kammarorkester- och sinfoniettarepertoar. Det är en viss geografisk obalans i orkesterutbudet och huvuddelen av orkestrarna har sin hemvist söder om . I flera län utför orkestern en del av länsmusikuppdraget. I några fall erhålls därför ett samlat bidrag från för orkesterverksamhet och regional musikverksamhet. Statens andel av den samlade offentliga finansieringen varierar, men uppgår för orkestrarna till . För de som har ett sammanslaget bidrag för orkesterverksamhet och regional musikverksamhet är andelen runt Det finns operainstitutioner med offentligt stöd på fem orter i Statens stöd uppgår som regel till av den totala offentliga finansieringen av operahusen. Värmlandsoperan och verkar som musikteaterinstitutioner, orkestrar och länsmusikorganisationer. Operahusens repertoar består av såväl klassiska som nyskrivna operor och musikaler. Det finns få regionala dansinstitutioner i landet och dansensembler finns endast vid , och Norrdans i . Vid Regionteater Väst finns en mindre ensemble som sätter upp föreställningar som riktar sig till barn och unga. Gästspel av dansföreställningar visas dock på flera scener runt om i landet, men lämpliga lokaler saknas på många håll. Dansverksamhet bedrivs på olika sätt runt om i landet, men utgångspunkten för det statliga bidraget är att det ska presenteras professionella föreställ- Regional kulturverksamhet med statligt stöd ningar för en publik av vuxna, unga och barn. genomför regelbundet ett antal samproduktioner med det fria danslivet genom gästspels- och residensverksamhet. För att tillgodose behovet av professionell föreställningsverksamhet i norra har de fyra nordligaste institutionerna gått samman i nätverk för Musikteater och (NMD) som samordnar turnéer i de fyra norrlandslänen. Turnerande produktioner för nätverket genomförs av NorrDans (), (), Kammaropera (en del av Norrbottensmusiken) och barnoperaverksamheten vid Estrad Norr (). Vidare finns bl.a. Dansnät , ett arrangörsnätverk som arbetar för att sprida och främja samtida danskonst i . I nätverket ingår föreningar, institutioner, kommuner och landsting från alla delar av landet. Det är som beslutar om fördelningen av bidrag inom ramen för anslaget 2:2 Bidrag till regional musikverksamhet samt regionala och lokala teater-, dans- och museiinstitutioner. Syftet med bidraget är att möjliggöra en mångsidig verksamhet av hög kvalitet. angav regeringen i regleringsbrevet till vilka medel som skulle användas för teater-, dans- och musikteaterverksamhet respektive länsmusikverksamhet. har kunnat göra omprioriteringar inom anslaget. En viss del av anslaget ska avsättas till riktade, tidsbegränsade bidrag som lämnas under högst . Dessa utvecklingsbidrag ges för arbete med att nå nya publikgrupper, turnéverksamhet, samarbete över konstområdesgränserna samt samverkan mellan professionella konstutövare och amatörer. Berättigade att ansöka om särskilda utvecklingsbidrag är samtliga landsting eller kommunala samverkansorgan för regional musikverksamhet och de institutioner och orkestrar som namnges under anslaget, samt de verksamheter som genom får statligt verksamhetsbidrag från anslag 1:4 Försöksverksamhet med ändrad regional fördelning av kulturpolitiska medel. I bilaga 2 anges de teater- och dansinstitutioner och orkesterverksamheter som enligt regleringsbrev till Statens kultur- Regional kulturverksamhet med statligt stöd råd är berättigade att söka om statligt stöd inom ramen för anslaget 2:2. av anslaget går till samverkan med tonsättare. får använda högst för administration och genomförande av verksamheten. Anslaget pris- och löneomräknas . uppgår anslaget till . De regionala museerna fungerar som centrum för museiverksamhet i sina regioner och har en omfattande verksamhet som inkluderar framför allt utställningsproduktion, kulturmiljöfrågor, dokumentation och pedagogisk verksamhet. De ska även verka för att utveckla den regionala strukturen på konstområdet. Statsbidragen till de regionala museerna och deras föregångare har en mycket lång tradition. Systemet med särskilda länsmuseer påbörjades på initiativ av . Syftet var dels att skapa en rikstäckande organisation för kulturmiljöarbetet, dels att ge museerna förutsättningar att hålla ändamålsenliga lokaler. De regionala museerna genomgick stora förändringar och breddade sina verksamheter, vilket också fick följder för hur statsbidragen utformades . Kulturmiljöfrågorna fanns fortfarande med som en central uppgift men betonades också museernas roll som regionala kulturinstitutioner med pedagogiska uppgifter. I samband med att länsantikvarietjänster inrättades på länsstyrelserna flyttades ansvaret för den regionala kulturmiljövården till stor del över från länsmuseerna till länsstyrelserna. gjordes ändringar i det statliga bidragssystemet som innebar att länsmuseerna i likhet med övriga regionala kulturinstitutioner fick bidrag från staten för delar av sina personalkostnader. Landstingen och kommunerna skulle dock bära huvudansvaret för länsmuseernas verksamhet och ekonomi. Den statliga andelen av de regionala museernas finansiering uppgår till mellan . Regional kulturverksamhet med statligt stöd Det är som, efter samråd med , fördelar stödet till de regionala museerna. Inom ramen för anslaget 8:3 Bidrag till regionala museer fördelas också medel till de regionala museerna i län för uppgifter inom kulturmiljöarbetet. Dessa medel fördelas av efter samråd med och . Bidragets syfte är att stödja museerna i deras uppgift att samla in, bearbeta och förmedla kunskaper om regionens kulturarv, dess konstutveckling samt om samhället och miljön i övrigt. Statsbidraget ska ge museerna möjlighet att ta ansvar för sin del av det regionala kulturmiljöarbetet. En viss del av anslaget ska avsättas till riktade tidsbegränsade bidrag, som lämnas under högst . Utvecklingsbidrag ges bl.a. för arbete med att nå nya publikgrupper och att granska museernas samlingar. Av bilaga 2 framgår vilka museiinstitutioner som är angivna som bidragsmottagare i Statens kulturråds regleringsbrev . Berättigade att därutöver ansöka om särskilda utvecklingsbidrag och stöd för museipedagogiska insatser är samtliga av regeringen utpekade museer. De museiinstitutioner som beviljats bidrag från av medel från anslaget 1:4 kan också ansöka om utvecklingsbidrag. Den andel av anslaget som har fördelats till utvecklingsbidrag har ökat stadigt i takt med ökade behov av utvecklingsmedel vid de regionala museerna. Anslaget får även användas för lönekostnader för anställda med lönebidrag som anvisats av Arbetsförmedlingen. ingår dessa medel i verksamhetsbidraget. Anslaget pris- och löneomräknas . uppgår anslaget till , varav 10,2 miljoner disponeras av för bidrag till regionala museer i län. Det finns ca 1 300 folkbibliotek i , varav 290 är huvudbibliotek och drygt 1 000 är filialer. De har tillsammans omkring 70 miljoner besök och en utlåning på ca 70 miljoner böcker eller andra medier . Det är kommunerna som är huvudmän för folkbiblioteken. Som stöd och komplement till den kommunala Regional kulturverksamhet med statligt stöd biblioteksverksamheten finns det länsbibliotek, lånecentraler och depåbibliotek. Länsbiblioteken finansieras huvudsakligen av sina huvudmän: landstingen. Staten bidrar i genomsnitt med ca en fjärdedel av finansieringen. Statsbidragen till länsbiblioteken har sitt ursprung biblioteksförfattning som föreskrev att ett centralbibliotek skulle inrättas i alla län. I bibliotekslagen (1996:1596) anges att det bör finnas ett länsbibliotek i varje län. I en bestämmelse som infördes i bibliotekslagen 2005 (SFS 2004:1261) angavs att bibliotek och bibliotekshuvudmän inom det allmänna biblioteksväsendet ska samverka samt att kommuner och landsting ska anta biblioteksplaner. inledde ett arbete med att se över bibliotekslagen och undersöka hur lagen har fungerat i praktiken. Regeringen avser att återkomma med en redovisning av eventuella förslag till följd av den pågående utvärderingen av bibliotekslagen. inrättades tre lånecentraler. fick ansvar för , för och lånecentral för norra . Lånecentralerna förmedlar medier och artikelmaterial till andra bibliotek, förmedlar lån och kopior från bibliotek utanför samt är behjälpliga med ämnes- och referensfrågor. Lånecentralerna finansieras helt genom statliga bidrag som regleras i förordningen (1996:1608) om statsbidrag till folkbibliotek. Även i är helstatligt finansierat. Internationella är organisatoriskt en del av . Det är öppet för allmänheten, men fungerar även som lånecentral och har till uppgift att komplettera behoven av litteratur och dokument på andra språk än svenska, dock ej engelska, tyska, franska, danska, norska och samiska. Det statliga bidraget utgör av finansieringen. Det är som fördelar det statliga stödet på biblioteksområdet. Bidrag inom ramen för anslaget 3:1 Bidrag till biblioteksverksamhet regleras av förordningen (1996:1608) om statsbidrag till folkbibliotek och förordningen (1996:1598) om statsbidrag till regional kulturverksamhet. Syftet med statsbidraget till länsbiblioteken är att ge varje medborgare god tillgång till böcker och infor- Regional kulturverksamhet med statligt stöd mation genom att länsbiblioteken bistår folkbiblioteken med kompletterande medieförsörjning, rådgivning, information, fortbildning samt specialtjänster. Anslaget uppgår 2010 till . Enligt Statens kulturråds årsredovisning fördelades i verksamhetsstöd till 23 bibliotek, vilket även inkluderar medel till lånecentralerna och till depåbiblioteket. Av bilaga 2 framgår vilka dessa bibliotek är. Dessutom fördelades totalt i utvecklingsbidrag till 15 av dessa bibliotek. Utvecklingsbidraget ges för arbete med att utveckla den regionala biblioteksverksamheten. Till verksamhetsutveckling av folkbibliotek fördelades . Anslaget pris- och löneomräknas .