sou · GYB342 · 2010-06-23 00:00:00 — This has, how- ever, been formulated somewhat differently in the Fishery Conser- vation Act, due to the differing terminology and systematic classi- fication in the Fishery Conservation Act. As a fishing licence under the Fishery Conservation Act may be attached to both a physical person and legal entity, I propose that the possibility of revoking a licence be attached to whether an offence has been committed in the activity to which the licence relates. This means that a fishing licence can be revoked on the basis of a fishing offence committed for example by an employee if the offence has taken place in the activity to which the licence relates. I also propose that the Government or the authority designated by the Government should be able to withdraw or limit the number of days of fishing if the fishing licence for the activity for which the days have been allocated has been revoked or limited. This adds further stringency to the revoking of a licence, which is consistent with the notion that a stricter approach to fishery offences should be adopted. The Control Regulation and the Fishery Conservation Act The EUs new Control Regulation (Regulation (EC) No 1224/2009 came into force on 1 January 2010. The Control Regulation is directly applicable and neither has to be, nor may it be, implemented through national law. On the other hand, I have closely examined the Regulation and analysed the need for statutory amendments which it may signify. My proposal for a Fishery Conservation Act has to be compatible with the Control Regulation and certain parts of it have been directly influenced by the Regulation. As well as the items stated above, I have investigated a number of other issues of a more legal nature. These include the issue of attach- ment to for commercial fishing and the demarcation between the Environmental Code and the Fishery Conservation Act. I have also considered whether the legislation on transferable fishing rights should be developed. It came as recently as 2009. The pur- pose was to promote the structure in pelagic commercial fishing. The legislation can be expected to have a positive impact on the structure. However, it leads to great changes for indivi- dual commercial fishermen. My conclusion is therefore that it is appropriate for the reform of pelagic fishing to be evaluated before it can be appropriate to propose equivalent legislation for other fishing. I propose that the Fishery Conservation Act should come into effect on 1 January 2012. lag (2012:00) om fiskevård Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller förvaltning av fisk och vattenlevande blöt- och kräftdjur. Lagen ska inte tillämpas i den mån den strider mot föreskrifter om älvs fiskeområde. Om samebymedlemmars rätt till fiske i lappmarkerna och på renbetesfjällen gäller särskilda bestämmelser. Fiskevårdsområden är särskilt reglerade i lag (1981:533) om fiskevårdsområden. Utöver vad som följer av denna lag, kan rätt till fiske också be- gränsas genom bestämmelser utfärdade med stöd av 7 eller 8 kap. . Bestämmelser om att tillstånd krävs för vissa verksam- heter och åtgärder finns i 7 kap. 28 a–29 b §§ . 2 § Lagen gäller utöver territorium även inom ekonomiska zon med de begränsningar som följer av lagen (1966:314) om kontinentalsockeln och för svenskt fiske utanför den ekono- miska zonen i den mån det anges särskilt. Bestämmelser om den ekonomiska zonen finns i lagen (1992:1140) om ekono- miska zon. 3 § Vild fisk och vilda vattenlevande blöt- och kräftdjur är en till- gång och en förnybar resurs som ska nyttjas och förvaltas så att de uthålligt ger en god avkastning som den biologiska mång- falden och ekosystemfunktionerna behålls. 4 § Alla som fiskar ska i den mån det inte är orimligt utföra de skyddsåtgärder, iaktta de begränsningar och vidta de försiktighets- mått i övrigt som behövs för att förebygga, hindra eller motverka att fisket medför skada för miljön. 5 § Med yrkesmässigt fiske avses fiske som bedrivs i näringsverk- samhet med syfte att fånga och sälja fisk och vattenlevande blöt- och kräftdjur. Det som inte är yrkesmässigt fiske är fritidsfiske. 6 § Med fast redskap avses redskap med ledarm, som är fastsatt vid strand eller botten och som är högre än , eller fiskebyggnad. Med handredskap avses spö, pilk och liknande redskap utan maskinell driftsanordning som är utrustade med lina och högst tio krokar. Andra redskap är rörliga. 7 § Fiske kan bedrivas på allmänt eller enskilt vatten. Vad som ut- gör enskilt och allmänt vatten framgår av lag (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde. Rätt att fiska på allmänt vatten 8 § Yrkesmässigt fiske på allmänt vatten får bara bedrivas med fiskelicens. Den ska gälla under högst en femårsperiod. Fiskelicens ska beviljas av den myndighet som regeringen bestämmer under följ- ande förutsättningar: 1.Fysisk eller juridisk person som innehar F-skattesedel. 2.Fisket ska ha anknytning till . 3.Det ska finnas en konsekvensbeskrivning för miljön av fisket. Av denna ska följa att fisket bedrivs enligt försiktighetsprincipen som anges i 4 § i denna lag. Om fisket bedrivs med fartyg gäller därutöver att befälhavaren ska ha genomgått utbildning om det akvatiska ekosystemet. Om inte samtliga krav är uppfyllda ska ansökan avslås. Där- utöver ska ansökan avslås om fiskekapacitet överskrids. 9 § Den som bedriver yrkesmässigt fiske med fiskelicens på allmänt vatten har rätt att använda fasta och rörliga redskap samt handred- skap. 10 § Den som är medborgare i eller har hemvist i eller annan stat inom Europeiska unionen får fritidsfiska på allmänt vatten med nät, långrev, ryssja, bur eller håv. Endast sex redskap får användas. Nätens sammanlagda längd får inte överstiga och långrev får vara försett med högst 100 krokar. 11 § Alla har rätt till fiske med handredskap på allmänt vatten. 12 § Det som enligt paragraferna 10–11 gäller för allmänt vatten gäller också havet vid sådana stränder, skär och som ägdes av staten utan särskilda villkor. Rätt att fiska på enskilt vatten 13 § På enskilt vatten har fastighetsägaren rätt att fiska med fasta och rörliga redskap samt med handredskap. För sådant yrkesmässigt fiske med fartyg i haven på enskilt vatten krävs fiskelicens enligt 8 §. Annan än fastighetsägaren som är medborgare i eller har hem- vist i eller annan stat inom Europeiska unionen har också rätt att fiska på enskilt vatten längs kusterna och i , , , och i på de platser och med de redskap som närmre anges av regeringen. För yrkesmässigt fiske krävs fiskelicens enligt 8 §. För fritidsfiske gäller de redskaps- begränsningar som följer av 10 § om inte annat anges särskilt. 14 § Alla har rätt till fiske med handredskap på enskilt vatten längs kusterna och i , , , och i . I dessa sjöar är handredskapsfiske av kräftor inte tillåtet för annan än fastighetsägaren. 15 § Vid handredskapsfiske på enskilt vatten vid kusten i Östham- mars kommun i län, och , , län, och samt i , , , och i får andra än fastighetsägaren använda högst två redskap . Fiske- metoden som sådan får där av andra än fastighetsägaren inte kräva användning av båt eller utgöras av angeldonsfiske eller liknande metod. 16 § Fiskerätt som hör till sådan allmänning som avses i lagen (1952:166) om häradsallmänningar eller lagen (1952:167) om all- männingsskogar i och får nyttjas av allmänningens delägare. Delägarna får arrendera ut fiskerätten för gemensam räk- ning. Ett sådant beslut fattas i enlighet med föreskrifterna för all- männingens förvaltning. 17 § För samfällt fiske som inte omfattas av lagen om fiskevårds- område och inte heller av bestämmelsen i 16 § gäller lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter. För en fastighet som innehas med samäganderätt får , på ansökan av någon av delägarna besluta om hur fisket ska bedrivas på fastigheten. Detta gäller inte om fiskerätten är gemensam med en annan fastighet eller om fastigheten bara består av en sådan rätt. 18 § Vid jordbruksarrende får arrendatorn nyttja den fiskerätt som hör till jorden, om inte något annat har avtalats. Avser upplåtelsen endast en del av en fastighet skall reglerna i 17 § andra stycket för fastighet som innehas med samäganderätt tillämpas, om inte omfattningen av fiskerätten har avtalats. Mark- arealen skall utgöra delningsgrund om inte någon annan delnings- grund är lämpligare. 19 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får för den som bedriver yrkesmässigt fiske med fiskelicens bestämma en överlåtbar andel (fiskerättigheter). Andelen ska bestämmas av den del av den nationella fiskekvoten eller andra fiskemöjligheter som görs tillgänglig för fiske av arterna sill, skarpsill, makrill, taggmakrill, blåvitling och tobis (pelagiskt fiske) genom individuella kvoter. Andelens storlek ska fastställas med ledning av omfattningen av det yrkesmässiga fisket . 20 § Fiskerättigheter som avser pelagisk fisk får överlåtas mellan dem som bedriver yrkesmässigt fiske med fiskelicens om det främjar fartygsstrukturen i den svenska fiskeflottan efter tillstånd av reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 21 § Innehavet av fiskerättigheter får motsvara högst av den del av den nationella fiskekvoten som görs tillgänglig för pela- giskt fiske genom individuella kvoter om det inte finns särskilda skäl. 22 § Fiskerättigheter gäller för beslutet om att fastställa fiskerättigheterna. Fiskerättigheter som fastställs i ett beslut om att godkänna en överlåtelse gäller endast som återstår av de ursprung- liga fiskerättigheternas giltighetstid. 23 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att dra in eller begränsa fiskerättigheter om innehavarens fiskelicens har återkallats eller begränsats. Regeringen eller den myn- dighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om hur fiskerättigheterna ska beräknas. 24 § Fiskerättigheter som har dragits in får tilldelas annan som bedriver yrkesmässigt fiske med fiskelicens. Sådana fiskerättigheter gäller som återstår av de ursprungliga fiskerättig- heternas giltighetstid. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om grunderna för för- delningen av indragna fiskerättigheter. 25 § Regeringen får bestämma att överlåtbara fiskerättigheter ska gälla även för annat fiske än vad som anges i 19 §. Regeringen får bestämma särskilda föreskrifter om överlåtbara fiskerättigheter. 26 § Den som fiskar ska visa hänsyn till andra som vistas i områ- det. Fiske skall bedrivas så att andra fiskande inte onödigtvis hindras. Om flera fiskande vill fiska i samma vatten och det inte kan ske , ska de få fiska i den ordning de kommit till platsen. Det egna fiskeredskapet ska användas så att det inte snärjs ihop med eller skadar andras redskap. Efter avslutat fiske får inte någonting lämnas kvar som kan hindra andra fiskande. Första–fjärde styckena ska även tillämpas vid svenskt havsfiske utanför ekonomiska zon i internationellt vatten och i andra vatten där fisket bedrivs med stöd av internationella överenskom- melser. 27 § I varje gren av ett vattendrag eller ett sund där fisken har sin gång ska det finnas en fiskådra i det djupaste vattnet. Fiskådran ut- gör en sjättedel av vattnets bredd vid vanligast förekommande lågt vattenstånd. Vid vattendragets inlopp och mynning och vid ett sunds ändpunkter sträcker sig fiskådran med oförändrad bredd vidare tre- ut i det djupaste vattnet. får besluta att fiskådran ska gå i en annan del av vattnet än vad som sägs i första stycket. Berörda rättsägare skall få tillfälle att yttra sig i saken innan beslut fattas. Om ändringen inne- bär ett påtagligt men för någon berörd rättsägare, fordras dennes sam- tycke till åtgärden. 28 § Fiskådran ska lämnas fri från fiskeredskap som kan hindra fiskens gång. Någon annan anordning än fiskeredskap får inte heller sättas ut i eller vid fiskådran i syfte att hindra fisken att gå fram i ådran. får medge undantag från vad som sägs i första stycket, om det kan antas att det inte leder till påtagligt men för någon som inte samtyckt till åtgärden. Bemyndiganden om fiskevård m.m. 29 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter för att komplettera eller verkställa EU:s för- ordningar om den gemensamma fiskeripolitiken som avser 1.åtgärder för bevarande och förvaltning av fiskresurserna, 3.marknadsreglering av fisk och fiskprodukter Föreskrifterna ska falla utanför tillämpningsområdet för livs- medelslagen (2006:804). Sådana föreskrifter får även meddelas för svenskt fiske utanför ekonomiska zon. Vid meddelandet av föreskrifter får regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer ta regional hänsyn. 30 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om fiskevård i havet och i , , , och i till första vandringshinder samt för svenskt fiske utanför ekonomiska zon. Därvid får regio- nal hänsyn tas. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om fiskevård på annat vatten än vad som anges i första stycket för att skydda hotade arter eller stammar av natio- nellt intresse. I bemyndigandet om fiskevård ingår bl.a. att helt förbjuda fiske eller att begränsa tillträdet till fiske genom särskilda tillståndskrav. 31 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om vad som utgör anknytning till , konse- kvensbeskrivning för miljön och om utbildning enligt 8 §. 32 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får med- ge undantag från redskapsbegränsningen i 10 § för den som be- driver fisketurism. 33 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om vilken hänsyn som vid fiske ska tas till natur- vårdens intressen. Sådana föreskrifter får även meddelas för svenskt fiske utanför ekonomiska zon i internationellt vatten och i andra vatten där fisket bedrivs med stöd av internationella överens- kommelser. 34 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd och om villkor i övrigt för att fisk ska få sättas ut, flyttas eller odlas. 35 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om utsättning och sträckning av fasta redskap samt om andras fiske nära fasta redskap. 36 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska genom tillsyn kontrollera efterlevnaden av denna lag, föreskrifter som meddelats med stöd av lagen samt reglerna i EU:s förord- ningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om tillsyn och kontroll. För tillsyn och kontroll över sådana bestämmelser som gäller fiske får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer utse fisketillsynsmän. En fisketillsynsman får, när det gäller brott mot be- stämmelser om fiske, ges förordnande att ta egendom i beslag enligt 49 §. Rätt till upplysningar och tillträde 37 § En befattningshavare som är anställd vid en tillsynsmyndig- het och har till uppgift att övervaka efterlevnaden av bestämmelser om fiske, strukturåtgärder för fiskenäringen eller marknadsreglering av fisk och fiskprodukter har vid tillsynen rätt till 1.tillträde till fartyg, fordon, områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen där fisk, fiskprodukter eller utrustning för fisket förvaras eller hanteras för att göra nödvändiga undersök- ningar och ta prover, och att 2.på begäran få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Första stycket gäller även fisketillsynsman som har förordnats att övervaka efterlevnaden av bestämmelser om fiske, samt för EU:s institutioner och av institutionerna utsedda inspektörer vid tillsyn för kontroll av efterlevnaden av EU:s förordningar om den gemen- samma fiskeripolitiken. Den som är föremål för tillsyn ska ge den hjälp som behövs. ska på begäran lämna den hjälp som behövs 38 § Vid svenskt fiske i eller utanför ekonomiska zon får efterlevnaden av internationella överenskommelser om fiskevård och fiskets bedrivande kontrolleras av behörig företrädare för de ut- ländska myndigheter som anges i föreskrifter som meddelas av reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer. En sådan företrädare för utländsk myndighet har rätt till till- träde till svenska fiskefartyg för att undersöka redskap, fångst och lastutrymmen samt att ta del av handlingar av betydelse. Finner en sådan företrädare att det skett en allvarlig överträdelse av en fiske- bestämmelse får den föra fartyget till hamn. Befälhavaren på ett fiskefartyg är skyldig att bistå vid kontrollen. Föreläggande, förbud, vite och rättelse 39 § får meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att denna lag, föreskrifter som meddelats med stöd av lagen eller reglerna i EU:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken ska följas. Beslut om föreläggande eller förbud får förenas med vite. Om någon inte fullgör sina skyldigheter enligt denna lag, de före- skrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen, eller de beslut som meddelats med stöd av reglerna i EU:s förordningar, får myndigheten besluta om rättelse på hans eller hennes bekostnad. I brådskande fall får ett beslut om rättelse meddelas utan att sådant föreläggande som avses i första stycket först har meddelats. 40 § Till böter döms, om inte annat följer av 44 §, den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.bryter mot denna lag eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen genom att bedriva otillåtet fiske, om inte gärningen är belagd med straff i 41 §, eller 2.hindrar fiskens gång i fiskådran enligt 28 §. I ringa fall ska inte dömas till ansvar. Har flera medverkat till en gärning som avses i första stycket, ska 23 kap. 4 och 5 §§ tillämpas. 41 § Till böter döms, om inte annat följer av 44 §, den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot föreskrifter som meddelats med stöd av 29, 30 eller 33 §. Till samma straff döms, om inte annat följer av 44 §, den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot EU:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken genom 2.att i strid mot bestämmelserna behålla eller bearbeta fisk om- bord, medföra utrustning ombord, anlöpa eller lämna hamn, hindra kontroll, förvara, lagra, transportera, omlasta, föra i land, föra in i landet eller saluhålla fångst, eller 3.att bryta mot bestämmelser om förvaring av fiskeredskap om- bord, om märkning av redskap, om tillhandahållande av hamntjänst- er, om skyldighet att medföra dokument ombord eller bevara doku- ment eller information, om angiven maskinstyrka i motorcertifikat eller fiskelicens, om kvalitetsnormer, eller om anmälnings-, rappor- terings- eller uppgiftsskyldighet. I ringa fall ska inte dömas till ansvar enligt första eller andra stycket. Har flera medverkat till en gärning som avses i första eller andra stycket, ska 23 kap. 4 och 5 §§ tillämpas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska iföreskrifter ange vilka EU-förordningar som avses i andra stycket och, i fråga om EU-förordningar som gäller , även ange vilka artiklar som avses. 42 § Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.bryter mot föreskrifter som meddelats enligt 35 §, eller 2.sätter ut fisk, flyttar fisk eller odlar fisk utan tillstånd eller i strid med annan föreskrift enligt 34 §. I ringa fall ska inte dömas till ansvar. 43 § Till böter döms den som 1.försöker hindra sådan internationell fiskekontroll som avses i 38 § andra stycket, om inte gärningen är belagd med straff i brotts- balken, eller 2.försöker hindra sådan tillsyn som avses i 37 § första stycket eller som inte fullgör sina skyldigheter enligt 37 § tredje stycket, om inte gärningen är belagd med straff i 41 §. Till samma straff döms befälhavare som bryter mot 38 § tredje stycket. I ringa fall ska inte dömas till ansvar. Brott begångna vid yrkesmässigt fiske 44 § Om någon vid yrkesmässigt fiske har begått brott enligt 40 eller 41 § ska, om gärningen avser verksamhet som innefattar an- vändning av fiskefartyg försett med motor, böterna bestämmas till ett krontal som motsvarar lägst 10 och högst 500 gånger antalet kilowatt i motorerna på fiskefartyget. Minsta bötesbelopp är . Om brott i första stycket är att anse som grovt ska böterna bestämmas till ett krontal som motsvarar lägst 400 och högst 1 000 gånger antalet kilowatt i motorerna på fiskefartyget. Minsta bötesbelopp är . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om det avsåg verksamhet av särskilt stor omfattning, fångst av betyd- ande värde eller fångst ur särskilt skyddsvärda bestånd. Vissa undantag från straff 45 § Den som överträtt ett vitesföreläggande eller vitesförbud enligt 39 § får inte dömas till ansvar enligt denna lag för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Till ansvar enligt 41 § ska inte dömas om gärningen kan leda till sanktionsavgift enligt föreskrifter som meddelats med stöd av 55 §. 46 § Om det inte är uppenbart oskäligt, ska följande egendom för- förverkad: 1.Fisk som har varit föremål för, eller på annat sätt haft sam- band med, brott enligt denna lag eller dess värde, 2.utbyte av brott enligt denna lag, och 3.vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i sam- band med brott enligt denna lag, eller värdet av det mottagna, om mottagandet utgör brott enligt denna lag. Om bara en del i ett parti fisk varit föremål för brott enligt denna lag, får hela partiet förklaras förverkat om det inte kan ut- redas hur stor del av partiet som omfattas av brottet. 47 § Fiskeredskap som använts eller medförts vid brott enligt denna lag ska förklaras förverkade, om det inte är oskäligt. Detsamma gäller fiskefartyg och andra hjälpmedel om det behövs för att före- bygga brott. Utöver vad som sägs i första stycket får egendom förklaras för- verkad, om egendomen har varit avsedd att användas som hjälp- medel vid brott enligt denna lag och brottet har fullbordats och förverkandet behövs för att förebygga brott. I stället för redskapet eller den egendom som annars använts, medförts eller varit avsedd att användas som hjälpmedel, kan dess värde helt eller delvis förklaras förverkat. Kan bevisning om värdet inte alls eller endast med svårighet föras, får värdet uppskattas till ett belopp som är skäligt med hänsyn till omständigheterna. 48 § I mål om förverkande enligt denna lag är befälhavaren på ett fiskefartyg som använts vid brott mot lagen behörig att, i fråga om egendom som ägs av någon annan, föra talan på ägarens vägnar. Om brott enligt denna lag innefattar intrång i enskild fiskerätt, tillfaller förverkad fisk eller dess värde fiskerättshavaren. 49 § Om någon ertappas på bar gärning när han eller hon begår brott enligt denna lag eller anträffas redskap som använts vid sådant brott utsatt i vattnet får beslag göras av fisk, redskap, fiskefartyg eller andra föremål som 1.skäligen kan antas ha betydelse för utredning av brottet, eller 2.kan antas bli föremål för förverkande enligt denna lag. Befogenheter enligt första stycket har befattningshavare hos Kust- bevakningen, eller i vars uppgifter det ingår att övervaka efterlevnaden av bestämmelser om fiske, struktur- åtgärder för fiskenäringen eller marknadsreglering av fisk och fisk- produkter. När det gäller brott mot bestämmelser om fiske har även de fiske- tillsynsmän som getts förordnande om beslag enligt 36 § tredje stycket sådan befogenhet. 50 § Om egendom har tagits i beslag enligt 49 § första stycket ska detta skyndsamt anmälas till polismyndigheten eller åklagare. Den som tar emot anmälan ska hantera beslaget på samma sätt som om han eller hon själv hade gjort beslaget. Fisk som tagits i beslag och som uppenbarligen bör förklaras för- verkad ska efter beslaget släppas ut i det vattenområde där den fångats, om den är levnadsduglig och det kan ske utan särskilda kostnader eller besvär. 51 § Om fisket kränker enskild fiskerätt har den som innehar fiske- rätten eller den som företräder honom eller henne sådan befogen- het som framgår av 49 § första stycket.