sou · GYB375 · 2010-11-10 00:00:00 — Det kan dock konstateras att fler positiva kommentarer än negativa har lämnats. Skolan spelar en mycket viktig roll och har ett har stort ansvar när det gäller etablera försöksverksamheten med gymnasiala lärlingar på ett ändamålsenligt sätt. Det är också skolan som med få undan- tag varit primär initiativtagare till kontakterna med företagen och som spritt information om och kommunicerat innehåll och mål för verksamheten. Lärlingsutbildningen har dock ofta varit en utmaning för gymn- asieskolan. Det har varit mycket tidskrävande att arbeta med lär- lingsutbildningen som delvis kräver en annan organisation än den skolan tidigare haft tidigare. Planering, uppbyggande av kontakt- nät, individuellt utformade lösningar för enstaka elever, framtag- ning av material för utbildningen, information till företagen och handledarna m.m. har tagits upp som ett delvis helt nytt arbetssätt för att utforma gymnasieutbildning. Skolorna har upplevt detta som stimulerande och utmanande men mycket tidskrävande. har en uppläggning av sitt utbildnings- koncept som innebär att nästan hela deras verksamhet har kommit att klassificeras som lärlingsutbildning. Erfarenheter av hur utbildningen organiserats de byggt upp innebär också att de kan individualisera elevens studieuppläggning. Ny strategi och ny kompetens hos skolan krävs för att lyckas med lärlingsutbildningen Resultaten av undersökningarna pekar entydigt på att det finns potential att förbättra kommunikationen mellan skola och företag. Skolan ansvarar normalt också för att inrätta lärlingsråd och för att erbjuda handledarutbildning. Färre än hälften av respondenterna i våra undersökningarna har gått en handledarutbildning och endast något fler känner till lärlingsrådens arbete även om de själva inte alltid är aktiva. Frågan är om det finns möjlighet att anpassa t.ex. handledarutbildningen för att bättre stämma överens med före- tagens behov och utrymme för att delta? Lärlingsutbildningen kräver ett nytt sätt att följa upp, dokumentera och betygsätta eleven. Skolan måste själva utveckla ett arbetssätt för att garantera likvärdigheten med de yrkesförberedande programmen. Osäkerhet finns hur balansen skall utformas mellan den skolförlagda utbildningen och den arbets- platsförlagda delen. Några kommunala skolor har tagit upp att det kan vara svårt med den interna marknadsföringen inom gymnasieskolan. Yrkesutbildningen har blivit skolifierad och det ses som naturligt att den sker inom skolan som en viss oro för minskade arbetstillfällen på skolan kan skönjas. Normalt ingår det i såväl programrådets som lärlingsrådets uppgifter att vara behjälplig med att skaffa och lärlingsplatser. Enligt undersökning förekom detta vid något mindre än hälften av skolorna, vid kommunala skolor till något högre andel än vid fri- skolor. Detta arbete blir ofta på en övergripande nivå, där det ändå krävs mer insatser för att etablera samverkan om utbildning. Många skolor, företag och vissa branschorganisationer har lyft frågan om att ta fram och utveckla en företagsbank över företag som vill sam- arbeta med gymnasieskolan om lärlingar och APU. Det skulle underlätta matchningen mellan företag och lärlingar. Några regionala organisationer har redan tagit fram sådana. Samarbete mellan skolor om APU-anskaffning tycks däremot vara ovanligt. Ordet konkurrens sammanfattar situationen bättre än ordet samarbete. Det antyds inte minst i en av frågorna där andra gymnasier benämns kon- kurrenter i 59 fall. Erfarenheter av hur utbildningen organiserats Vanligast tycks vara att undervisande lärare med god kontakt med branschen skaffar fram utbildningsplatser i arbetslivet. En intervjuad rektor menar att på hans skola ingår det i tjänsten för varje yrkeslärare att ha så goda relationer med branschen att de vardera kan rekvirera minst fem platser. Genom att yrkeslärarnas har dubbla roller, att dels bedriva undervisning för yrkeselever på de skolförlagda programmen och dels hinna med att följa upp lär- lingarna på arbetsplatserna uppstår på många skolor stora planer- ingsproblem. Andra arbetsuppgifter med lärlingar och handledare blir då ofta lidande. Det är även vanligt att eleverna själva skaffar sina platser i arbetslivet. Det förekommer vid av skol- orna, vid friskolor i högre grad än vid kommunala skolor. Här kan tillfogas faran av jäv vid bedömningen av sådana elever. Ingen har heller tagit upp det danska problemet; att familjer med goda för- bindelser kan skaffa sina barn bra , medan elever som saknar sådant nätverk kan bli eftersatta. Nationella lärlingskommittén anser att skolor med flera lärlingar bör eftersträva att anställa en eller flera särskilda samordnare som uteslutande ägnar sig åt lärlingsutbildningen. På de skolor där man har lärlingssamordnare fungerar enligt våra studier samar- betet mellan skola och arbetsplatser oftast bättre. Kunskap om arbetslivet ingår som en naturlig del i den kunskap som eleverna behöver för att kunna växa in i samhället och fungera som aktiva medborgare. Dessa kunskaper kan utvecklas i grund- skolans alla ämnen varför kontakter med arbetslivet bör vara en del i varje ung människas socialisation. Kunskap om arbetslivet utgör också grunden för den yrkes- och studieorientering som skolan skall ge eleverna inför gymnasievalet. Även om eleverna i har kvar innan de själva kommer ut i arbetslivet bör det tydliggöras att all utbildning ytterst syftar till inträde på arbetsmarknaden. För att eleverna skall kunna få de kunskaper som möjliggör väl underbyggda studie- och yrkes- val måste de få tillfälle att på olika sätt pröva skilda arbetsuppgifter och arbetsmiljöer. Även om barn och unga av naturliga skäl har en kort planeringshorisont är det viktigt att de unga får självupplevda insikter i de krav som ställs inom olika yrken och på olika arbets- platser. Sådana insikter stärker upplevelsen av sammanhang och Erfarenheter av hur utbildningen organiserats mening och bidrar därigenom till ökad studiemotivation. Grund- skolans samverkan med arbetslivet bör ske i varierande former och förekomma på olika sätt beroende på elevernas ålder. Studie- och yrkesorientering omfattar alla aktiviteter som genomförs för att eleverna ska kunna göra väl underbyggda studie och yrkesval. Rektor är ansvarig för att organisera verksamheten och läraren ansvarar i sin undervisning för att kunskap om arbetslivet och ämnesanknytning sker. Studie- och yrkesvägledarna ansvarar för vägledning enskilt eller i grupp liksom information om alternativ inför valet till gymnasie- skolan. För att eleverna ska få en grund för sina val som bygger på verklig kunskap, insikt och förståelse måste undervisningen rymma ett tydligare pedagogiskt perspektiv på studie- och yrkesvals- frågorna än vad som är vanligt . Speciellt när det gäller lärlings- utbildning kan valprocessen vara komplicerad. Även om eleverna i försöksverksamheten tas in på ett nationellt program måste upp- läggen av utbildningen på arbetsplatserna variera en hel del både i fråga om innehåll och arbetsmiljö. Elevernas kunskaper om olika yrken och dess arbetsluppgifter är ofta obefintliga. Många elever får inom lärlingsutbildningen möjlighet att pröva ett antal inrikt- ningar/arbetsplatser innan slutlig placering sker. I detta läge är det viktigt att skolan har förmåga att informera om arbetsmarknadens utveckling, kunskapskrav och olika utbildningsalternativ. Detta förutsätter goda kontakter med branscherna, nationellt, regionalt och lokalt. Eleverna behöver också kunskap om arbetsmiljö och arbetsvillkor. tas frågor om social kompetens upp i under- visningen med tydliga kopplingar till arbetslivets krav. Behovet av samverkan handlar naturligtvis inte bara om arbets- livsfrågor och mer studie- och yrkesvägledning. I förra årets budgetproposition kopplades regeringens strategi för entreprenör- skap ihop med försöksverksamheten och där framhålls att eleverna ska ges en bättre inblick i företagandets villkor. Det handlar då snarare om vikten av att inkorporera omvärlden i undervisningen inom olika ämnen och genom ämnesöverskridande projekt få omsätta teorier i praktiken. Entreprenörskap handlar för avnäm- arna om entreprenöriella förmågor likväl som att starta företag. Den reguljära undervisningen måste nyttjas för denna samverkan. I uppdraget till om nya styrdokument, ämnesplaner och examensmål, har detta också lyfts fram. Bilden av hur skolans väljer att samverka med arbetslivet är splittrad. Det i stor utsträckning studie- och yrkesvägledarna som ansvarar för organisation och planering av mer generell samverkan Erfarenheter av hur utbildningen organiserats Utan deras stöd skulle arbetslivsfrågorna få ännu lägre prioritet i den dagliga skolverksamheten. Några gemensamma kännetecken för framgångsrik samverkan mellan skola och arbetsliv kan urskiljas: Skolledningens inställning till samverkan är positiv och arbetet prioriteras, En engagerad koordinator med helhetsperspektiv driver utveck- lingen framåt, Resurstillskott ges för samverkan, Det lokala arbetslivet aktiveras utifrån lokala förutsättningar, Verksamheten genomförs inte i projektform utan som en del av det reguljära utvecklingsarbetet. 4.3.4Samrådsorgan på nationell, regional och lokal nivå För att gymnasial lärlingsutbildning ska komma till stånd fordras en nära och väl utvecklad samverkan mellan skolhuvudmännen och de branscher/företag som ska ta emot och utbilda lärlingar. Det vill säga skolhuvudmännen förfogar inte på samma sätt, som för de skol- förlagda utbildningarna, över vilka utbildningar som kan erbjudas som lärlingsutbildningar eller över de volymer det kan bli fråga om. Denna samverkan är aktuellt på flera olika nivåer nationellt, regionalt och lokalt. Nationella råd för yrkesprogrammen Som tidigare framhållits (avsnitt 2.9) har inrättat nationella råd för de yrkesprogram som ska finnas i den nya gymnasie- skolan. Rådens arbete ska syfta till att göra utbildningssystemet mer flexibelt för att förbättra överensstämmelsen mellan yrkesut- bildningens innehåll och efterfrågan på arbetsmarknaden och ge råd och stöd när det gäller att anpassa, utveckla och för- nya utbildningsutbudet och innehållet i yrkesutbildningen så att den motsvarar den kompetens som arbetsmarknaden efterfrågar. har utsett representanter till respektive programråd, som är sammansatta av en bred representation av branschföreträdare och före- trädare för arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer inom det Erfarenheter av hur utbildningen organiserats yrkesområde som programmet utbildar för, i vissa nationella råd kan representanter för statliga myndigheter ingå. Råden ska även ta del av erfarenheter som vunnits genom arbetet i vår Kommitté. Genom att samverka regionalt skapas möjligheter att underlätta kontakter gentemot branscher och företag. Koppling till regional utveckling och tillväxt beskrivs av branschorganisationer som skäl till regional samverkan. Vår utredning om regional samverkan har visat att branschorganisationer (regionalt) ser att det är en förut- sättning för deras deltagande att utbildningen samordnas regionalt och de är eniga kring att detta leder till ökad kvalitet för utbild- ningen. Skolhuvudmännens drivkrafter för samverkan kan vara politiska, ekonomiska samt yttre tryck från exempelvis företag som vill att skolorna måste samverka för att effektivisera kontakten med före- tagen. är den enskilde kommunen för liten att ge en över- blick för det arbetsmarknadsläget och dess kompetensbehov som ofta utgör hela/delar av en region, vilket försvårar matchningen mellan utbildningsutbud samt efterfrågan. Därför är det viktigt att utveckla formerna för samverkan mellan skola och arbetsliv fram- förallt gällande olika former av anskaffning av utbildningsplatser. I våra goda exempel om samverkan finns samarbete kring gemensam antagning med fritt sök inom en region samt samrådsorgan för branschvisa lärlingsråd och nätverk för arbetsplatsförlagt lärande, vilket har givit ett mer sammantaget och bättre dimensionering av utbildning för medverkande företag. Det lokala lärlingsrådet är för- hållandevis långt ifrån de nationella programråden och det kan vara svårt för enskilda skolhuvudmän att upprätthålla nationella kontakter med branscher, myndigheter och departement. Därför bör det finnas möj- lighet att utveckla något regionalt kompetensforum, där flera aktörer kan diskutera kompetensförsörjning mellan utbildningsanordnare, branscher och arbetsmarknadens parter. Erfarenheter av hur utbildningen organiserats Lokal samverkan skola arbetsliv – programråden Yrkesutbildningsdelegationen genomförde 2006 tillsammans med Myn- digheten för skolutveckling en kartläggning av det lokala samrådet mellan skola och arbetsliv. Av denna framgick att av skolorna hade organiserade programråd. Där programråd inte förekom fanns en önskan att sådana borde inrättas. De program där program- råd var vanligast förekommande var energi-, bygg-, omvårdnads-, industri- och fordonsprogrammen. Minst förekom programråd vid medie-, handels- och administrations- samt barn- och fritidspro- grammen. Deltagare i råden var representanter för skolan, eleverna och företagen. Den vanligaste och viktigaste samrådsfrågan var till- gången till . De programråd som förutom diskussion och information även fattade vissa beslut var mer tillfredställda med samrådet och ansåg att arbetslivet därigenom fick ett större inflytande över utbildningen. Intressant att konstatera var att mer än hälften av råden ändå ansåg att arbetslivets inflytande på utbildningen var litet. Högst arbetslivsin- flytande redovisade energi-, bygg-, omvårdnads-, fordons- och industri- programmens programråd. Lägst redovisade medie-, handels- och administrations- samt hotell- och restaurangprogrammens. Ett genom- gående tema för de förbättringar avseende programrådens funktion som angavs var kontinuitet när man samråder, vilka som deltar, hur man samråder och vilka förutsättningarna för samrådet var. Dessa relativt nya erfarenheter kan vara en god utgångspunkt för arbetet i de nyinrättade lärlingsråd, som är kopplade till lärlingsförsöken. Frågan om ersättningens storlek till de arbetsplatser som tar emot elever i lärlingsutbildningen har uppmärksammats från många håll under arbete. Ett extra statsbidrag utgår med per ianspråktagen lärlingsplats samt läsår till skolhuvud- man som deltar inom försöksverksamheten. Dessutom finns ett särskilt statsbidrag för handledarutbildning om högst . Skolhuvudmannen beslutar hur statsbidraget ska användas. Enligt förordningen får detta bidrag endast användas till handledarut- bildning, men om handledaren ej anlitats får huvudmannen ej behålla bidraget. Erfarenheter av hur utbildningen organiserats Frågan om ersättning är komplex och synen på ersättning och dess storlek skiljer sig åt både mellan olika branscher och mellan stora och små företag. Ersättningen från skolhuvudmannen till arbetsplatsen varierar från ingen ersättning alls till, mera säll- synt, en nivå som nästan motsvarar full kompensation för de kost- nader företaget anser sig ha. Det senare gäller ett fåtal fall och i första hand vissa traditionella hantverksutbildningar. Som tidigare framhållits tycks ersättningen och dess storlek generellt sett spela en liten roll för företagens beslut att delta i försöket och påverkar inte den dagliga utbildningen på arbetsplatserna. Användning av statsbidraget /10 Enligt förordning (2007:1349) om försöksverksamhet med gymn- asial lärlingsutbildning är huvudmannen skyldig att redovisa vad statsbidraget har använts till. I uppföljningsblankett finns sex förtryckta kostnadsslag som innehåller flera under- kategorier som statsbidraget kan ha använts till samt utrymme för huvudmannen att beskriva andra kostnader som bidraget kan ha använts till. De förtryckta kostnadsslagen i uppföljningen är bas- erade på de vanligast förekommande svaren i 2008/upp- följning. /2010 har totalt fördelat i statsbidrag till huvudmän som deltar i försöksverksam- heten. har fördelats till 3 landsting och 134 kommunala huvudmän. Därtill har fördelats till 24 fristående huvudmän. Diagram 4.4 och 4.5 visar hur de kommunala respektive fristående huvudmännen har använt statsbidraget /10. I bilaga 6 redovisas närmare vilka kostnader som kostnadsslagen bas- eras på. Erfarenheter av hur utbildningen organiserats Kommuner och landsting användning av statsbidraget /2010. Diagram 4.4 består av följande sex kostnadsslag: skolpersonals- kostnader, elevkostnader, företagskostnader, administrations- kostnader, handledarutbildning, övriga kostnader och ej redovisat. Huvudmännens uppföljningar visar att nästan hälften av det totala statsbidraget har använts till kostnader för huvudmännens skol- personal. Den största kostnaden inom kategorin skolpersonal är karaktärsämneslärare, den näst största andelen är övrig skolper- sonal. Övrig skolpersonal avser vanligtvis kostnader för en lärlings- samordnare. Diagram 4.4 visar att elevkostnader är det näst största kostnadsslaget (). De tre största kostnaderna inom elev- kostnader är externa kurser till elever, ersättning för elevers mat och elevdatorer. av det totala bidraget har använts till att ersätta före- tag som har tagit emot elever som genomför sin arbetsplatsförlagda utbildning hos dem. Nästan hälften av huvudmännen har använt en del av bidraget till att ersätta företag. Fyra huvudmän har använt hela bidraget till att ersätta företag. Det framgår i uppföljningarna att ersättningen till företagen har använts på olika sätt. I vissa fall går det till elevens utrustningar, verktyg, i andra fall går det direkt till företaget. Vissa huvudmän har lämnat ersättning till endast ett av flera företag medan andra har lämnat till samtliga företag som Erfarenheter av hur utbildningen organiserats har tagit emot elever. /2009 var motsvarande siffra för företagskostnader och det var då 36 av 115 huvudmän som gav en ersättning till företag. 17 huvudmän har inte redovisat hela det tilldelade bidraget. De oredovisade kostnaderna utgör i diagram 4.4. Cirka 2 pro- cent av statsbidraget har redovisats under kostnadsslaget övriga kost- nader. Flertalet huvudmän har elever i både årskurs 1 och 2 i försöks- verksamheten. Det förekommer dock inte några större skillnader i användningen av bidraget för elever i årskurs 1 respektive årskurs 2. Den största avvikelsen är att huvudmännen har redovisat att de har använt till skolpersonalkostnader till årskurs 2 och 45 pro- cent till årskurs 1. Vid en jämförelse av hur huvudmännen använde bidraget /2009 och /2010 kan konstateras att under /2010 har huvudmännen använt något större andel av bidraget till företagskostnader och elevkostnader. Andel av bidraget som har gått till företagskostnader har ökat och till elevkostnader har en ökning skett. I upp- följningen /2009 fanns kostnadsslagen elevkostnad och utbildningskostnader, i årets uppföljning 2009/2010 finns enbart elevkostnader. Jämförelsen har gjorts genom att kostnadsslag elev- kostnader och utbildningskostnader har slagits ihop. har det skett en minskning för handledarut- bildningskostnader /2010. Erfarenheter av hur utbildningen organiserats Figur 4.5 Fristående huvudmän användning av bidraget /10. Diagram 4.5 visar vad de fristående huvudmännen har använt stats- bidraget till under /10. Huvudmännens svar har sam- manställts i sex kostnadsslag. Samtliga underkategorier till kost- nadsslagen som bidraget har använts till redovisas i bilaga 6. Den största andelen av det totala statsbidraget har fristående huvud- män använt till skolpersonalskostnader, . De två vanligaste kostnaderna som har redovisats inom skolpersonal är löner till karakt- ärsämneslärare och kärnämneslärare. av det totala bidraget har fristående huvudmän använt till kostnader för elevkostnader. De tre vanligaste utgifterna som utgör kostnadsslaget elev- kostnader är: externa kurser till elever, arbetsmaterial och resekost- nader. Den tredje största andelen () i diagram 4.5 är administrationskostnader, de största administrationskostnaderna är marknadsföring, informationsmaterial och resekostnader för personal. Det bör noteras att när det gäller kommunala huvudmän är den tredje största andelen () företagskostnader medan de fri- stående endast har använt av bidraget till detta. Det är inga större skillnader mellan hur fristående huvudmän har använt det totala bidraget för båda läsåren och hur de har använt stats- bidraget per läsår. De största skillnaderna som finns när man jämför Erfarenheter av hur utbildningen organiserats huvudmannens redovisning per läsår är skolpersonalkostnader, 43 pro- cent har använts till skolpersonalkostnader för läsår för läsår 2. Vidare när det gäller administrationskostnader har 12 pro- cent gått till läsår 2 medan har gått till läsår 1. Vid en jämförelse hur fristående huvudmän använt statsbidraget under /2010 och mot /2009 finns vissa skill- nader. En förklaring är att huvudmannen utbildning AB:s statsbidrag utgör av diagram 3.2 och Baggium har använt bidraget annorlunda /2010. För /2010 har Baggium inte redovisat att bidraget har använts till kostnadsslag som internationalisering, kompetensutveckling, utveckla och fördjupa formerna för APU som i föregående års uppföljning. Andra skill- nader som förkommer 2009/2010 är att en mindre andel av bidraget har använts till kostnader för administration och handledar- utbildning. Däremot har de fristående huvudmännen använt en betydligt större andel av bidraget till elevkostnader under /2010. uppföljning visar således att av bidraget första året och andra året vid de offentliga skolorna hade använts till att ersätta medverkande företag och nästan inget vid de fristående skolorna. framhölls i Budgetpropositionen inför försöksverksamheten att För varje lärling utbetalas ett stats- bidrag på , som främst avser att täcka företagens kost- nader för utbildningen. Kommitténs föreslog i sitt första delbe- tänkande att Regeringen borde förtydliga denna ståndpunkt, vilket även blivit fallet genom en förordningsändring, som kommer att medföra avsevärda förändringar inför kvarvarande försöksverk- samhet. Se avsnitt 2.7. Statsbidragets betydelse för huvudmännen I uppföljning av statsbidraget har skolhuvudmännen fått svara på en öppen fråga om vilken betydelse statsbidraget haft för dem. 157 huvudmän har svarat och svaren har kategoriserats i fem svarsområden och redovisas i tabell 4.5. Många huvudmän anger att bidraget har varit viktigt för dem för att kunna över huvudtaget starta och delta i försöksverksamheten. Övriga svar som har lämnats är beskrivningar på en mer detaljerad nivå. Till exempel menar huvud- männen att lärlingsutbildningen kräver mer resurser för bland Erfarenheter av hur utbildningen organiserats annat undervisning i mindre grupper, samordning av verksamheten och täta företagskontakter. Antal svar från 157 huvudman på frågan vad för betydelse har bidraget på försöksverksamheten? Bidraget har stor betydelse för huvudmannen att komma igång Täcker de lärarkostnader/personalkostnader som krävs för att komma i Kvalitet/utveckling av utbildningen Ersättning till företag. Dels för att de ska ta emot lärling och dels för att delta i handledarutbildning Inköp av material (verktyg, arbetskläder, datorer) Flera huvudmän menar att bidraget har varit viktigt för att utveckla utbildningen, ersätta företag och köp av elevens utrustning. Nedan ges tre exempel på hur huvudmännen har resonerat. En huvudman menar att betala företaget för deras insats för våra elever var en viktig uppmuntring när vi sökte nya arbetsplatser för våra elever. Genom att betala ersättningar till företag så kunde vi även ställa ännu mer krav på handledarna att utbilda våra elever. Ett landsting anser att bidraget hade stor betydelse i ett ingångsskede där det behöver satsas lite extra på personal som ska jobba med anskaffning av lärlingsplatser, utbildning av handledare, samordning mellan skola och arbetsplats samt stöttning av eleverna som ska gå som lärling.