sou · GYB365 · 2010-10-13 00:00:00 — Registrering kan avse enbart hyresförmedling eller samtliga förmedlingsobjekt (fullständig registrering). Med undantag för advokater och vissa hyresrätts- förmedlare ska fastighetsmäklare vara registrerade hos . För övriga är det straffbart att yrkesmässigt för- medla fastigheter utan att vara registrerad. Registreringen är således en förutsättning för att yrkesmässigt förmedla fastigheter. Förslag om legitimation för lärare och förskollärare – om behörighet och auktorisation fick i uppdrag att lämna förslag till behörighetsregler för lärare och att uppmärk- samma hur behörighetsreglerna kan skärpas när det gäller kravet på tillsvidareanställning av lärare.3 Utredningen har föreslagit att legiti- mation införs för lärare. För att få legitimation ska läraren ha avlagt lärarexamen samt fullgjort provårstjänstgöring. Vid ansökningstill- fället får inte sådana omständigheter föreligga som skulle leda till ett återkallande om läraren redan var legitimerad. Examinerade lärare som efter har tjänstgjort under motsvarande på heltid är undantagna från kravet på provår för att erhålla legitimation. ska pröva frågor om meddelande av legitimation. Endast legitimerade lärare ska självständigt få sätta betyg. En lärar- legitimation ska kunna återkallas om läraren genom grov oskicklig- het eller på annat sätt visat sig uppenbart olämplig att utöva yrket eller om läraren p.g.a. sjukdom eller liknande omständigheter inte kan utöva yrket tillfredställande. En legitimation ska också åter- kallas om läraren själv begär det. En särskild nämnd vid – – ska pröva frågor om återkallelse av legitimation. Myndigheten för skolinspektion ska ta emot och ut- reda anmälningar mot lärare. Skolinspektionen ska kunna framföra kritik mot läraren eller i allvarliga fall begära att legitimation åter- kallas. Den som fått sin legitimation återkallad ska kunna ansöka hos om att på nytt beviljas legitimation om omständigheterna medger det. Betänkandet har remissbehandlats och en promemoria har där- efter tagits fram som behandlar förfarandet vid den föreslagna Lärarnas ansvarsnämnd.4 Promemorian har remissbehandlats och regeringen har beslutat om en lagrådsremiss. Det nya systemet för lärarutbildning, behörighet och legitimation ska öppna fler vägar till läraryrket än enbart lärarutbildning. En ytterligare ingång till legitimationen ska kunna vara annan akademisk ämnesutbildning än en lärarutbildning, till exempel civilingenjörer eller statsvetare som läst sina ämnen på universitet. Dessa personer ska kunna läsa kompletterande pedagogisk utbildning (KPU) och därutöver genomföra eller få sig tillgodoräknad praktiktjänstgöring som uppgår till . 4Utbildningsdepartementets promemoria U2010/2818/S. 24.1.3Vad är skillnaden mellan legitimation och behörighetskrav? Krav på behörighet för viss verksamhet förekommer inom många olika områden. Sådana krav innebär att staten begränsar tillträdet till verksamheten av olika anledningar. Det kan vara säkerhetsskäl, som t.ex. när det gäller patientsäkerhet och elinstallationer, men det kan också avse områden som av andra skäl anses kräva sådana be- gränsningar. När det gäller fastighetsmäklare borde det med hänsyn till fastighetsköpens stora betydelse för de enskilda ställas särskilda krav i lag på dem som yrkesmässigt bedriver verksamhet som fastig- hetsmäklare.5 Legitimation innebär en prövning i särskild ordning som oftast avser både kompetens och lämplighet och som också gör det möj- ligt att under vissa förutsättningar genom återkallelse hindra en en- skild att fortsätta arbeta inom yrket. Inom hälso- och sjukvården har denna form av behörighetsreglering funnits , men även inom andra samhällsområden har sådan reglering varit föremål för diskussioner. När det gäller skolan finns nu ett förslag om legi- timation för lärare. Krav på behörighet för viss verksamhet och ett system med legitimation kan förekomma , men det är inte något krav eller någon förutsättning. Förslaget inom skolområdet innebär ett krav på legitimation för vissa arbetsuppgifter, medan det inom hälso- och sjukvården finns krav på legitimation för vissa arbetsuppgifter dock inte alla. Vissa uppgifter inom hälso- och sjukvården kan ut- föras även av personer utan bestämd yrkeskvalifikation, dessa har dock inte rätt att använda skyddad yrkestitel utan att vara behöriga. 24.2Behörighetsreglering inom i övriga nordiska länder Behörighetsreglering inom finns i och i utreds frågor inom området. På finns det möjlighet att efter avlagd socionomexamen ansöka hos den statliga hälso- och sjuk- vårdsmyndigheten om legitimation som socionom. Ansökan kan också göras om legitimering som specialist inom avgränsade yrkes- fält i socialt arbete. I finns inte någon behörighetsreg- lering inom . 1983/84:16 s. 7. I finns lag om behörighetsvill- koren för yrkesutbildad personal inom socialvården 29.4.2005/272. Syftet med lagen är att främja klienters rätt till socialvård av god kvalitet och gott bemötande genom att förutsätta att yrkesutbildad personal inom socialvården ska ha den utbildning och förtrogenhet som behövs. Behörighetsvillkor för uppgifterna som socialarbetare är högre högskoleexamen, i vilken ingår eller utöver vilken fullgjorts huvudämnesstudier i socialt arbete eller universitetsstudier i socialt arbete motsvarande ett huvudämne. I lagen finns även behörighets- villkor för andra grupper såsom t.ex. barnatillsyningsman, socialhand- ledare och specialarbetare inom socialvården. Om det inte är möj- ligt att få en person med föreskriven behörighet kan för högst anställas en person som har tillräckliga förutsättningar att sköta uppgiften. Detta gäller dock inte socialarbetare med rätt att besluta om vård oberoende av klientens vilja och därtill anslutna åtgärder. I har en statlig utredning föreslagit att legitimation införs för att få arbeta med barnavårdsärenden.6 En central bakgrund till utredningen var att rapporter och utredningar visat att det fanns en stor variation i utbildningen och att det fanns en otakt mellan vad som lärdes ut på lärosätena och behov. Enligt för- slaget ska den legitimeras som har en treårig grundutbildning och har fullgjort godkänd praktisk tjänstgöring . Utredningen föreslår även ett system för relegitimering. De krav som ställs på arbetsgivarna att erbjuda introduktion i yrket har också varit viktiga villkor. Utredningens förslag bereds i Barne-, like- stillings- og inkluderingsdepartementet. har auktoriserat socionomer genom , som står som garant för att en auktoriserad socionom har formell teoretisk kompetens, 6 Kompetanseutvikling i , (NOU 2009:8). praktisk erfarenhet och är lämplig att arbeta som socionom med patienter eller klienter. Syftet med auktorisation är enligt förbundet att ge klienten ökad trygghet genom ett garanterat professionellt bemötande och hand- läggning. Socionomen får en kvalitetsstämpel och arbetsgivaren en kvalitetsgaranti. Människor som kommer i kontakt med socionomer i arbete befinner sig ofta i en utsatt situation. Det är därför viktigt att de bemöts och behandlas professionellt. Klienten har rätt att få sitt ärende behandlat av en professionell person som tar ansvar för sitt arbete. Auktorisation av socionomer kan bidra till att höja pro- fessionaliteten. För auktorisation krävs följande: -svensk socionomexamen med social inriktning, -annan nordisk socionomexamen i enlighet med internordisk över- enskommelse eller -utbildning från annat land som med ledning av , eller annan statlig myndighets, praxis kan jämställas med svensk socionomexamen. -yrkeserfarenhet av arbete för vilket socionomexamen normalt krävs. Arbetet ska i huvudsak innebära medborgarkontakter. För sökande vars nuvarande yrkesverksamhet har stark anknytning till kvalifi- cerat socialt arbete, men ej avser direkt klient- eller patientarbete, godkänns yrkeserfarenhet som införskaffats tidigare än från ansökningstillfället. Yrkeserfarenheten ska i huvudsak ha införskaffats i . Erfarenhet från annat land kan godkännas efter särskild prövning. Yrkeserfarenhet ska intygas av arbetsgivare. Egenföretagare ska genom verksamhetsredovisning verifiera motsvarande yrkeserfar- enhet. Endast yrkeserfarenhet efter socionomexamen är godkänd. 1)Handledning är godkänd om handledaren har genomgått sam- manhållen handledarutbildning i psykosocialt arbete på universitet eller högskola om lägst 30 högskolepoäng. 2)Annan handledarutbildning kan godkännas efter prövning, om nivå, omfattning och inriktning bedöms likvärdig. Handledaren ska ej tillhöra eller vara arbetsledare för arbetsgruppen. Endast handledning efter socionomexamen är godkänd. Två fristående bedömningar krävs. Bedömningarna ska göras av personer med god kunskap om den sökandes vardagliga yrkesutöv- ning och kan göras av a) chef eller arbetsledare, b) kollega eller c) handledare. För egenföretagare kan även uppdragsgivare vara be- dömare. Två av dessa kategorier ska finnas representerade som be- dömare. chefs, arbetsledares, kollegas eller handledares utlåt- ande godkänns, om den sökande bytt arbetsplats från ansökan. Bedömare ska ha god kunskap om den sök- andes yrkesutövning. Socionom vars ansökan avslås med anledning av bristande lämplighet kan tidigast ansöka på nytt. I samband med ansökan ska socionomen förbinda sig att följa de etiska riktlinjer för socionomer som fastställts av SSR eller . Desauktorisation och varning kan beslutas om socionomen -allvarligt brustit i sin yrkesutövning. -på grund av andra omständigheter, t ex allvarlig psykisk sjukdom, missbruk eller kriminalitet, kan anses olämplig att inneha aukto- risation eller -själv begär att auktorisationen ska återkallas. Om bristerna är av mindre allvarligt slag och socionomen kan antas att i fortsättningen följa gällande regler, kan en varning räcka. 25 Rättssäkerhet och kvalitet 25.1Beslutsordning och ansvar inom 25.1.1Bestämmelser som styr handläggningen Grundlagarna, sekretesslagstiftningen, förvaltningslagen och special- lagstiftningen på område samt före- skrifter och allmänna råd styr handläggningen och dokumentationen av ärenden på område. Socialsekreteraren måste skapa en helhet av lagstiftning, etik, vetenskap och beprövad erfarenhet i sitt arbete med de klienter som han eller hon möter. De vägledande principer för handläggningen som redovisades socialtjänst- lag1 ska vara vägledande för individuellt inriktade insatser inom social- tjänsten. Principerna är helhetssyn, frivillighet och självbestämman- de, normalisering, kontinuitet, flexibilitet och närhet. Handläggning av ärenden som rör enskilda och genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling ska dokumenteras. Dokumentationen ska visa vilka beslut och åtgärder som vidtas i ären- det samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse. För dokumentation av LSS-insatser gäller samma skyldighet. Av för- arbetena till bestämmelserna om dokumentation i socialtjänstlagen följer att dokumentationsskyldigheten även omfattar de bedömningar som legat till grund för åtgärderna.2 Den enskilde ska informeras om sina rättigheter inom ramen för handläggningen av ärendet. Det kan handla om rätten att anlita bi- träde eller ombud, rätten att lämna uppgifter muntligt, rätten till insyn i utredningsmaterial och journalanteckningar, rätten att ta del av och yttra sig över inkomna handlingar i utredningen innan beslut, rätten att få företräde inför nämnden. Rätten att överklaga ett beslut som går den enskilde emot och rätten att framföra klagomål på 1979/80:1 Del A s. 207 ff. 2Handläggning och dokumentation inom . nämndens handläggning, dokumentation eller bemötande till nämn- den, JO eller JK utgör också sådana rättigheter. Bestämmelser om sekretess inom finns i 26 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Enligt huvudregeln gäller sekretess för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Det personliga ansvaret för tystnadsplikten regleras i 15 kap. 1 § socialtjänstlagen. Av bestäm- melsen framgår att den som är eller har varit verksam inom social- tjänsten inte obehörighen får röja vad han därvid erfarit om enskilds personliga förhållanden. Bestämmelser om överklagande finns i förvaltningslagen och i specialförfattningarna, dvs. socialtjänstlagen, LSS, LVU och LVM. Laglighetsprövning regleras i kommunallagen (1991:900). har gett ut föreskrifter och allmänna råd om doku- mentation vid handläggning av ärenden och genomförande av insatser enligt SoL, LVU, LVM och LSS (SOSFS 2006:5). läggning och dokumentation inom är ett komplement till dessa. Myndighetsutövning mot enskild kännetecknas av att det rör sig om beslut eller andra åtgärder som ytterst är ett uttryck för samhällets maktbefogenheter i förhållande till medborgarna. Med myndighets- utövning avses utövning av befogenhet att bestämma om förmån, rättighet, skyldighet, disciplinär bestraffning eller annat jämförbart förhållande till enskild.3 Inom omfattas bl.a. beslut om bistånd, beslut om insatser enligt LSS, beslut om om- händertagande, besöksförbud samt förbud mot att ta emot andras barn i hemmet av begreppet myndighetsutövning. fattar dels beslut som är av betydelse för ärendets utgång, dels beslut som avslutar handläggningen av ett ärende, så kallade slutliga beslut samt dels beslut om verkställighet.4 Denna beslutsrätt kan delegeras till en enskild tjänsteman. Med delegation avses överföring av beslutanderätten till organ eller person som är underställd nämnden. Ett beslut som är fattat på delegation betraktas 3Myndighetsutövning finns inte definierat förvaltningslagen, men i föregångaren till förvalt- ningslagen, se prop. 1971:30 s. 285 och 331 4Om att fatta beslut se bl.a. s. 120–134 Handläggning och dokumentation inom social- tjänsten 2008. som ett beslut av nämnden. Delegering kan ske av hela ärendegrup- per eller ett enskilt ärende. Ordföranden för socialnämnden har i vissa brådskande fall (t.ex. 6 § LVU och 13 § LVM) rätt att ensam fatta beslut. Dessa beslut utgör inte beslut enligt delegation utan utgör en kompletterande beslutanderätt. Ett ärende kan uppkomma hos socialnämnden på grund av en anmälan, en ansökan eller begäran, eller på annat sätt. Begreppet ärende används här om det som är föremål för åtgärder hos en myn- dighet i avsikt att leda fram till ett beslut.5 Handläggning av ett ärende innebär alla åtgärder som vidtas från det att det inleds till dess att det avslutas genom slutligt beslut. Utredning av ett ärende är den verksamhet som syftar till att göra det möjligt för nämnden att fatta beslut i ett ärende hos nämnden. Ordet utredning används också i socialtjänstlagen för särskilda bestämmelser, t.ex. 11 kap. 2 §. Para- grafen meddelar bestämmelser om utredning om ingripande till ett barns skydd eller stöd. 25.1.3Ansvar för handläggning och beslut inom Den enskilda tjänstemannens ansvar för tjänstefel finns reglerat i 20 kap. 1 § . Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning genom handling eller underlåtenhet åsido- sätter vad som gäller för uppgiften ska dömas för tjänstefel till böter eller fängelse i högst . Om gärningen med hänsyn till gärnings- mannens befogenheter eller uppgiftens samband med myndighets- utövningen i övrigt eller till andra omständigheter är att anse som ringa, ska inte dömas till ansvar. Regler om brott mot tystnadsplikten finns reglerat i 3 § samma kapitel och i 15 kap. 1 § socialtjänstlagen och 29 § LSS. Alla tjänste- män och politiker i nämnder och styrelser som deltar i myndighets- utövning kan ställas till ansvar för tjänstefel. I socialtjänstlagen och LSS finns också en anmälningsskyldighet, , för alla som är verksamma inom och verksamhet enligt LSS. Kvaliteten i och verksamhet enligt LSS ska syste- matiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. har meddelat föreskrifter och allmänna råd om ledningssystem för kva- litet i verksamhet enligt socialtjänstlagen, LVU, LVM och LSS. Av dessa framgår att det ska finnas ett ledningssystem för det syste- 1971:30 s. 331 ff. matiska kvalitetsarbetet för att kontinuerligt och långsiktigt utveckla och säkra verksamhetens kvalitet. Ledningssystemet ska omfatta bl.a. personal- och kompetensförsörjning. I den delen ska det säker- ställa att det finns rutiner för att fortlöpande kontrollera att det finns den bemanning som behövs för att utföra upp- drag och att personalen har den kompetens som krävs för att utföra uppgifterna. Det ska också säkerställa att personalen ges förutsätt- ningar för fortlöpande kompetensutveckling som svarar mot verk- samhetens behov och kunskapsutvecklingen inom verksamhets- området. startade programmet Nationellt stöd för kunskapsutveckling inom . Programmet var ett regeringsuppdrag och syftade till att skapa en struktur för systema- tisk kunskapsuppbyggnad, där insatser i större ut- sträckning baseras på vetenskap och beprövad erfarenhet. I uppdraget betonades vikten av en samlad strategi för kunskapsutvecklingen inom och att detta ytterst är en rättvise- och säker- hetsfråga för de mest utsatta grupperna i samhället. Uppdraget ledde bl.a. till fortsatt arbete med att ta fram allmänna råd för kompetens- beskrivningar, inrättande av metoder i socialt arbete (IMS) och införande av ett etiskt råd.6 Kompetens- beskrivningarna som gett ut i form av allmänna råd beskrivs ovan i 22.2. ingick regeringen och Kommuner och Lands- ting en överenskommelse, vars huvudsyfte är att stärka möjligheter och förmåga att skapa och använda relevant kunskap, så att resurser kan riktas till områden där de gör bäst nytta. För att utveckla en evidensbaserad praktik i ska bl.a. följande områden utvecklas: regionalt stöd till kunskapsutveckling, webbaserad dokumentation för lokal och nationell uppföljning, forskning, ut- bildning och fortbildning, samverkan och brukarmedverkan. 6 För en kunskapsbaserad socialtjänst. Redovisning av ett regeringsuppdrag åren 2001–2003. 25.2.2Projekt för kompetens och kvalitet Det finns flera pågående egeninitierade projekt för att öka kvali- teten och rättssäkerheten inom . Ett exempel är det pilotprojekt för traineeprogram för nyutexaminerade socionomer som startar i kommun. Avsikten är att starta programmet i större skala . Programmets syfte är att koppla ihop den yrkesmässiga karriären med vetenskap och pro- grammet ska innebära en introduktion till arbetslivet. Programmet innebär en högskoleanknuten vidareutbildning och innehåller olika delmoment, praktik varvat med teori, inom verksamheter i social- tjänsten: ekonomiskt bistånd, missbruk, socialpsykiatri och barn och ungdom. 26.1Utbildningen i går och Socionomutbildningen blev högskoleutbildning . Fram till hög- skolereformen 1993, som medförde avskaffande av detaljstyrda ut- bildningar, reglerades utbildningen av centrala utbildningsplaner. Utbildningen genomfördes /94 inom ramen för socionom- programmet och sociala omsorgsprogrammet. En ny examensordning har antagits för socionomexamen och den gamla sociala omsorgs- utbildningen har upphört . Enligt övergångsbestämmelser finns det fortfarande studenter som avlägger social omsorgsexamen.1 Socionomutbildningen erbjuds vid 16 lärosäten, spridda över landet. Utbildningen avslutas vanligen med en socionomexamen efter 210 hög- skolepoäng, dvs. 3,5 års studier. Valet finns även att avlägga en kan- didat-, magister- eller masterexamen med socialt arbete som huvud- ämne. Studierna tar då mellan tre och . Inom ramen för utbild- ningsprogrammen finns möjlighet att välja 37 inriktningar. Innehållet i socionomutbildningen framgår av examensordningen i bilaga 2 till högskoleförordningen 1993:100, se bilaga 10. 26.2Högskoleverkets översyn av den sociala omsorgsutbildningen och socionomutbildningen fick 2002 i uppdrag att göra en översyn av den sociala omsorgsutbildningen och socionomutbildningen. Uppdraget genom- fördes i samråd och samverkan med Socialstyrelsen.2 I rapporten föreslog att de två då befintliga yrkesexamina, social omsorgsexamen och socionom, skulle sammanföras till en. 2Social omsorgsutbildning och socionomutbildning, en översyn, HSV 2003:29R. högskolans ansvar respektive arbetsmarknadens ansvar för utbild- ningen anförde verket att en återkommande diskussion rörande yrkes- utbildningar är hur färdiga studenterna ska förväntas vara som ny- utexaminerade. Med ett arbetsliv som är i ständig förändring finns risken att för specialiserade utbildningar snabbt blir inaktuella. Högskolan ska erbjuda akademisk utbildning som vilar på veten- skaplig grund. Generellt ska en akademisk examen innebära goda teoretiska ämneskunskaper, en förmåga till fortsatt lärande och för- måga till kritiskt tänkande. Vissa färdigheter måste läras i arbets- livet och är arbetsgivarens ansvar. studier visar att det i stort råder konsensus bland arbetsgivare och utbildnings- anordnare om att utbildningarna ska ha en generell karaktär. För att kunna förvärva specialistkunskaper krävs både arbetslivserfarenhet och vidareutbildning. konstaterade att de kompe- tenser som efterfrågas är följande: dokumentation, uppföljning och utvärdering förmåga att följa kunskapsutvecklingen förmåga att samverka med andra yrkesgrupper förmåga att samordna insatser från olika myndigheter grundläggande kunskaper om ledarskap förmåga att skapa goda relationer till anhöriga förmåga att se omsorgsmottagares/klienters sociala behov förmåga att hantera maktrelationen till omsorgsmottagare/klienter kunskaper om barn och ungdomar kunskap om kulturella skillnader, kön och ålder och hur dessa inverkar vid olika situationer. noterar i sina sammanfattande kommentarer att allt inte kan tillgodoses inom ramen för en grundutbildning. Mer specialiserade kunskaper kräver fördjupning via påbyggnadsutbild- ningar. En majoritet av socionomerna och de socialt omsorgs- utbildade är anställda inom , även om deras arbets- marknad breddas och de efterfrågas i fler sektorer. Olika yttre fak- torer påverkar arbete. Politiska beslut och strukturella förändringar får konsekvenser för inriktning och om- fattning. Dessutom vidgas arbetsmarknaden för socionomerna och de socialt omsorgsutbildade. Med den historiska utvecklingen av omsorgen om äldre, personer med funktionshinder, familjer och indi- vider i åtanke, finns ingenting som talar för att dagens yrkesroller är desamma som morgondagens. En arbetsmarknad som kännetecknats av förändringar och som är beroende av utvecklingen i det om- givande samhället kommer att präglas av detta också . Utbildningen ska inte bidra till att cementera yrkesrollerna utan i stället medverka till att utveckla dem. 26.3Högskolverkets utvärdering av socionomutbildningen utvärderade landets samtliga utbildningar som leder till socionomexamen.3 Socionomutbildning bedrivs vid 16 lärosäten och HSV gjorde i rapporten bedömningen att fyra läro- säten uppfyllde kraven för mycket hög kvalitet samt två lärosäten kraven för hög kvalitet. Myndigheten ifrågasatte i rapporten examens- rätten för sju lärosäten. Vid tre lärosäten hade utbildningen ännu inte genomförts i sin helhet, varför en slutlig bedömning om ut- bildningarna där inte lämnades. framför följande i rapporten. Den nya examens- ordningen i högskoleförordningen, som trädde i kraft , innebar nya mål och krav på en socionomutbildning med betydligt större bredd . togs social omsorgsexamen bort och delar från denna, och från den tidigare socionomexamen, kom att ingå i den nya socionomexamen. Ingen utökning av utbild- ningens längd gjordes dock. Både den gamla och den nya socionom- examen omfattar 3,5 års heltidsstudier, motsvarande fullgjorda 210 hög- skolepoäng. Den nya yrkesexamen placerades på grundnivå. De läro- säten som gav utbildning för den tidigare socionomexamen, och de som gav utbildning för social omsorgsexamen men som ansökte om och beviljades examensrätt för den nya socionomexamen, har tolkat de förändrade målen och kraven för den nya socionomutbildningen på olika sätt. Utvecklingen har i princip följt två linjer.