sou · GYB328 · 2010-04-29 00:00:00 — Detta är ett skäl till att blicken behöver riktas bort från prognoserna och till utbildningsväsendet och dess kvalitet. I kapitel 6 tar t.ex. delegationen upp högskolesektorns utmaning att förse studenterna både med djupa ämneskunskaper och med de förmågor som krävs för att verka på en föränderlig arbetsmarknad. 2.3.2Behov av kompetens inom matematik, naturvetenskap, teknik och IKT i samhället i stort Även om Teknikdelegationen har ett specifikt uppdrag att kartlägga behovet av välutbildad arbetskraft inom matematik, naturvetenskap, teknik och IKT, dvs. spetskompetensen, bör det betonas att även den breda kompetensen är viktig. Det innebär att det inte bara är i de roller som traditionellt kategoriseras som matematiska, tekniska eller naturvetenskapliga som kunnandet krävs – det behövs i snart sagt alla positioner på framtidens arbetsmarknad. Det kan t.ex. handla om arbete i mångdisciplinära team där en grundläggande förståelse för varandras kunskapsområden behövs för att lösa en gemensam utmaning. Här bör skolans roll lyftas fram särskilt. I kapitel 5 visar delegationen att det behövs en förstärkning av matematik, naturvetenskap, teknik och IKT i skolmiljön, såväl när det gäller lärarkompetens som undervisningsmetoder. är en skärpning av behörighetskraven och flera andra reformer på väg att genomföras. I och med detta bör skolväsendets efterfrågan på ämneskunniga personer öka. Då kommer det att finnas bättre möjligheter än att förmedla den breda kompetens på områdena som samhället så väl behöver. Vi kan lära oss en del av hur efterfrågan på högskoleutbildade inom matematik, naturvetenskap, teknik och IKT har beskrivits. Till exempel finns det ett flertal belägg för att högre utbildning 25 Ds 2007:38 Kunskapsdriven tillväxt, s. 14. inom teknik länge har varit en god grund att stå på, genom såväl högsom lågkonjunktur. Det förstärker delegationens övertygelse om att intresset för högskoleutbildning inom dessa områden behöver öka. Däremot går det inte att blunda för att arbetsgivarnas efterfrågan på vissa grupper av naturvetare har varit låg. Här finns ett allvarligt matchningsproblem eftersom naturvetarna besitter kunskaper som är avgörande för vår förmåga att möta stora samhällsutmaningar. Behovet av naturvetenskaplig kompetens i skolan ska t.ex. inte glömmas. En slutsats delegationen drar är att kopplingen mellan naturvetenskaplig utbildning och framtida arbetsmarknad måste stärkas. Detta är en fråga som i stor utsträckning ligger inom högskolans ansvar och som delegationen återkommer till i kapitel 6. 2.4.1Arbetsmarknaden förändras, prognoserna är statiska som vi kan lära oss av historien är det ett faktum att såväl utbildningssektorn som arbetsmarknaden förändras. Många av de professionella roller som finns i dagens branscher fanns över huvud taget inte . Ändå bygger våra försök att förutse arbetsmarknadens framtida behov fortfarande på statiska definitioner av utbildningsgrupper. Matematiker, IKT-utbildade och många naturvetenskapligt utbildade faller utanför dessa kategoriseringar. Även inom yrkesutbildningsgrupperna kan förutsättningarna skilja sig åt väsentligt mellan olika inriktningar. På en föränderlig utbildnings- och arbetsmarknad blir det allt viktigare att satsa på utbildning av hög kvalitet som ger goda färdigheter och förmågor. I förlängningen måste alla profilera sig själva och visa vilka kompetenser de besitter. Existerande metoder för att beskriva framtida behov är dåligt anpassade till denna verklighet. Teknikdelegationen menar att det nu krävs ett utvecklingsarbete för att utarbeta metoder som fokuserar på kompetenser, och därmed framtida kompetensbehov, i stället för nuvarande definitioner av yrken och utbildningar. En sådan metod skulle göra alla de utbildningar – vilket är de flesta – som inte har en given arbetsmarknad och arbetsgivare betydligt större rättvisa. I avsnitt 9.7 förespråkar delegationen att SCB och får i uppdrag att utveckla detta. 2.4.2Satsningar måste grundas på visioner, inte på prognoser Att våra metoder för att förutsäga framtidens arbetsmarknad är så uppdaterade som möjligt är viktigt inte minst eftersom potentiella studenter, studie- och yrkesvägledare och andra efterfrågar pålitliga data. Däremot kan vi inte förvänta oss att någon prognosmetod ska kunna ge ett fullgott beslutsunderlag för utbildningssatsningar. Därtill är osäkerhetsfaktorerna alltför många. Kortsiktiga prognoser kan ha relativt god träffsäkerhet men har ett begränsat värde eftersom de mest blir en spegling av rådande konjunkturläge. I planeringssyfte är det långsiktiga perspektiv som är intressanta. är långsiktiga prognoser osäkra: antingen belamrade med ett stort antal reservationer, eller uttryckta i svepande ordalag. Arbetsmarknaden är i grunden dynamisk och anpassar sig ofta på oförutsägbara sätt. Att professionella roller förändras är ett faktum, och på många sätt önskvärt. Det konstruktiva sättet att komma runt detta dilemma är att i stället låta det långsiktiga arbetet utgå från en ambition för det samhälle vi vill ha. Detta har gjorts på europeisk nivå inom ramen för Lissabon-agendan där mål satts upp både för att öka antalet examinerade inom matematik, teknik och ingenjörsutbildning och för att öka investeringarna i forskning och utveckling. Teknikdelegationen gör det genom den vision i tre delar som beskrivs i avsnitt 1.3.1. Konsekvensen av detta är, att det inte är en central utbildnings- och arbetsmarknadsplanering som behövs, utan en satsning på skolan, högskolan och samhällets olika aktörer. Hur denna ska gestalta sig ägnar delegationen kapitel 5–10, dvs. större delen av betänkandet, åt att beskriva. I Teknikdelegationens uppdrag ingår att lyfta fram, förstärka och utveckla intresset för högskoleutbildning inom matematik, naturvetenskap, teknik och IKT. För att kunna göra detta är det viktigt att ha klart för sig hur intresset och deltagandet ser ut . En kartläggning av detta, vilket också kan ses som en analys av tillgång på utbildade inom områdena, görs nedan. 3.2Intresse för högskoleutbildning på områdena Vid en internationell jämförelse utmärker sig inte den svenska statistiken över deltagande i högskoleutbildning inom teknik och naturvetenskap1 i någon riktning. Andelen högskolenybörjare inom områdena ligger på en genomsnittlig OECD-nivå. Inom ingenjörsutbildning är andelen nybörjare i visserligen högre än OECD-genomsnittet, och civilingenjörsutbildningen är den näst största yrkesutbildningen i hela högskolesystemet, men ändå är andelen ingenjörsstudenter lägre än i flera jämförbara länder som exempelvis Finland.2 var bilden annorlunda. I den stora expansion som svensk högskola då genomgick utgjorde teknik och naturvetenskap, inte minst genom högskoleingenjörsutbildningen, en betydande del. Detta har fått effekter på examinationsfrekvenserna långt in . 1I detta kapitel används de utbildningskategorier som ingår i Svensk utbildningsnomenklatur och som används av SCB och . Dessa skiljer sig från direktivets kategorier (matematik, naturvetenskap, teknik och IKT). 2OECD Education at a Glance 2008, s. 70. 2006 tillsammans med , , , och de länder som kraftigast ökade sin andel examinerade inom naturvetenskap och teknik per 100 000 i befolkningen i åldersgruppen 25–34.3 har andelen helårsstudenter inom teknik och naturvetenskap i den svenska högskolan sjunkit, från som mest till /2008. Se figur nedan. Figur Andel helårsstudenter inom teknik och naturvetenskap 1996–20084 När det gäller könsfördelning är det totalt sett fler kvinnor än män i den svenska högskolan och detta är en tendens som förstärks alltmer. Kvinnor och män väljer i hög grad olika inriktning på sina studier. Inom det naturvetenskapliga området dominerar t.ex. kvinnorna inom kemi, geovetenskap, biologi och farmaci medan männen dominerar inom fysik och matematik. 3Högskoleverket Rapport 2009:12 R, s. 13-14. 4Uppgifter hämtade från årsrapporter . Vid tiden för betänkandet hade årsrapporten avseende inte publicerats. Det enda utbildningsområde där männen totalt sett är i majoritet är det tekniska. Inom ingenjörsutbildning kan man i det långa perspektivet se att andelen kvinnor har ökat, men inte mer än till som högst. Även här finns tydliga mönster att kvinnor och män väljer olika studievägar. På vissa inriktningar, såsom teknisk biologi, bioteknik och kemiteknik dominerar kvinnor, medan datateknik och elektroteknik utmärker sig som stora utbildningsområden med mycket stor majoritet manliga studenter.5 Civilingenjörsexamen – examen från olika inriktningar 2006/07 Teknisk fysik och elektroteknik Källa: Rapport 2008:20 R, s. 53 Sökandestatistik är en viktig indikator på intresse. När det gäller ingenjörsutbildning var antalet förstahandssökande som högst , då 12 730 personer sökte till civilingenjörsutbildning och 9 399 till högskoleingenjörsutbildning. Därefter minskade efterfrågan drastiskt för att , nå en bottennotering med endast 7 616 förstahandssökande till civilingenjörsutbildning och 3 331 sökande till högskoleingenjörsut- 5 Rapport 2008:20 R, s. 42-53. I figuren syns de sjunkande ansökningstalen, allra tydligast för högskoleingenjörsutbildning, i perioden –2007. Antal förstahandssökande till civilingenjörsutbildning respektive I figuren syns även den ökning av ansökningstalen som skedde och som fortsatte . Denna är en del av en markant ökning av antalet sökande till högskolan generellt: fler sökande än hösten innan. För ingenjörsutbildningarna är det dock fortfarande långt kvar till återhämtning till nivåer. Att bli högskoleingenjör lockar bara hälften så många som det gjort som mest. Även statistik över antalet studenter som antagits till utbildningsprogram visar på en kraftig ökning . Program inom teknik och naturvetenskap har ökat mer än genomsnittet, men dessa har också haft en djupare svacka än de flesta andra. 6 & SCB Statistiska meddelanden UF 46 , tabell 7B, s. 48, 50–53. SOU 2010:28 Ansökningstal och rekryteringsbas Antal antagna till program (yrkesprogram och generella) indelat efter inriktning höstterminerna 2005–2009 Fysik, kemi och Källa: & SCB. En annan vanlig indikator på intresse är sökandetryck, dvs. antalet förstahandsökande per antagen. Delegationen har dock valt att fästa mindre vikt vid detta mått. Lärosätena har nämligen möjlighet att anpassa antalet utbildningsplatser efter det förväntade studentintresset och på så vis få bättre statistik på sökandetryck. Statistik över sökandetryck ger således inte alltid en korrekt eller heltäckande bild av efterfrågan.7 7 Detta märks t.ex. på att sökandetrycket ökat till högskoleingenjörsutbildningen som antalet sökande sjunkit . Likaså skulle sökandetrycket till utbildningsprogram inom kemi ha varit ännu lägre om inte en successiv anpassning till det minskade studentintresset hade gjorts. Ett alternativt sätt att se på efterfrågan är att ta demografin till hjälp och jämföra årskullarnas storlek med antalet sökande. har ungdomskullarna varit stora. Detta har dock inte lett till tillströmning till tekniska och naturvetenskapliga utbildningar av samma proportioner. Antalet 20-åringar som påbörjade ett civilingenjörsprogram var t.ex. i princip detsamma (knappa 3 500) 1999 och 2008, trots att antalet 20-åringar var nästan 21 000 fler 2008. Räknat i andelar betyder det att utbildningsområdet tappade mark . Av 20-åringar påbörjade en ingenjörsutbildning, medan motsvarande andel av 2004, 2005 och 20-åringar var 5– 7 procent.8 Befolkningsprognoserna visar att antalet 20-åringar är på väg mot en topp och därefter kommer att sjunka drastiskt med början 2011. Om intresset, uttryckt i andelen som väljer tekniska och naturvetenskapliga utbildningar, ligger kvar på nuvarande nivåer kommer således de absoluta ansökningstalen att sjunka. Antal 20-åringar 1990-2009 samt prognos för 2010-2030 Källa: SCB. 8 Specialbeställd statistik från över antal och andel av en årskull (20-åringar 1999-2008) som påbörjat en utbildning till civilingenjör eller högskoleingenjör vid , 21-22, 23–25 respektive efter . 3.4.1Gymnasieskolans naturvetenskaps- och teknikprogram Högskolans primära rekryteringsbas är gymnasieskolan, och för de tekniska och naturvetenskapliga högskoleutbildningarna är natur- vetenskaps-(NV) och teknik-(TE) programmen klart viktigast. Gruppen elever på NV utgör och TE av det totala antalet elever i den svenska gymnasieskolan. Detta kan jämföras med det största studieförberedande programmet, samhällsvetenskapsprogrammet (SP) som har av eleverna. Elever på program eller anknytning till program /2010 Källa: SCB/. Om man enbart ser till gymnasieskolans sista år återfinns 14 450 elever på NV-programmet eller därtill anknutna program och 6 478 på TE-programmet.9 /09 valde knappa 18 000 ungdomar antingen NV- eller TE-programmet. Det totala antalet elever som väljer något av dessa program har sjunkit med – en successiv men påtaglig nedåtgående trend.10 i ett längre tidsperspektiv har det även skett förskjutningar mellan programmen. var proportionen 2/3 på dåvarande teknisk linje och 1/3 på naturvetenskaplig linje, medan proportionerna är de omvända. har teknisk gymnasieutbildning genomgått ett flertal förändringar: från teknisk linje via en gren inom naturvetenskapsprogrammet till nuvarande teknikprogram.11 9SCB/Elever på program eller anknytning till program etc. /10. 10SCB/Behöriga sökande och intagna till årskurs 1 läsåren 1998/99-2008/09. 11Sveriges Ingenjörer behöver ingenjörer – Statistiska brottstycken om ingenjörer och teknikutbildning. , s. 5-7. Som framgår i tabellen ovan är könsfördelningen jämn på NV- programmet medan männen är i klar majoritet på TE-programmet. Över tid har andelen kvinnor ökat på båda programmen, men tydligast på TE där andelen kvinnor ökat från 2000 till knappa 2009. När det gäller socioekonomisk bakgrund visar forskning att snedrekryteringen är stor framför allt till det naturvetenskapliga programmet. För elever från studieovana miljöer kan tröskeln vara hög för att söka sig till NV-programmet. Teknikdelegationens egen undersökning visar att den tredje viktigaste () orsaken niondeklassare uppger för att inte välja NV-programmet är just tvivel på den egna förmågan inom matematik eller naturvetenskapliga ämnen – en uppfattning som dessutom är vanligare bland flickor än pojkar.12 visar forskning att väl inne på programmet har eleverna, oavsett bakgrund, en positiv inställning till högre studier.13 Det naturvetenskapliga programmet är det gymnasieprogram som har störst andel elever som går vidare till högskolan, , från bägge könen. Även teknikprogrammet har en hög övergångsfrekvens, . Av de kvinnor som gått ut teknikprogrammet går vidare till högre studier. Dessa siffror kan jämföras med den totala övergångsfrekvensen på , och övergången från SP-programmet på . Det är generellt sett betydligt fler kvinnor än män som går vidare till högskolan – jämfört med 35 procent.14 Att eleverna på NV och TE är mer benägna att söka sig till högskolan än andra innebär dock inte att de enbart söker sig till tekniska och naturvetenskapliga högskoleutbildningar. Nedanstående tabeller visar vilka utbildningsval de ungdomar gjorde som gick ut NV, TE och SP . Här framgår att många NV- och TE-elever väljer högskoleutbildningar utanför de tekniska och naturvetenskapliga områdena. Bland dem som slutfört NV- programmet skiljer sig mäns och kvinnors val åt, på så sätt att kvinnor i högre grad väljer andra yrkesexamensprogram (t.ex. sjuk- sköterske-, läkar- eller lärarprogram) än ingenjörsprogram. 12Teknikdelegationens enkätundersökning Hur intressant är NV-programmet? 13Svensson, A. Den sociala snedrekryteringen till högskolan – när och hur uppstår den? refererad i Ingenjörer . 14Uppgifter om totalsiffror är tagna från publicerad statistik över studerande avgångna från gymnasieskolan /05. Uppgifter om NV-, TE- och SP-programmen är specialbeställda och rör avgångna /06. Dessutom visar statistiken att andelen SP-elever som väljer utbildningar inom teknik och naturvetenskap är marginell. Avgångna från gymnasieskolan /2006, övergång till högskolan Övriga program inom N/T Fristående kurs inom N/T Övriga program utanför N/T Fristående kurs utanför N/T Övriga program inom N/T Fristående kurs inom N/T Övriga program utanför N/T Fristående kurs utanför N/T Ansökningstal och rekryteringsbas 2010:28 Övriga program inom N/T Fristående kurs inom N/T Övriga program utanför N/T Fristående kurs utanför N/T De val som gymnasieeleverna gör till högskolan styrs naturligtvis av deras intressen, men även av hur tillträdessystemet är uppbyggt. Reglerna för tillträde och behörighet, särskilt de som handlar om högskolenybörjare, är mer detaljerade än de flesta andra av högskolans styrdokument. Förutom kravet på grundläggande behörighet har många högskoleutbildningar ytterligare förkunskapskrav, s.k. särskild behörighet. Det innebär att man måste ha läst specifika kurser i gymnasieskolan. I dagens gymnasieskola ger TE-programmet i sin grundutformning inte behörighet till vare sig högskole- eller civilingenjörsutbildning. Inte heller NV-programmet har någon inriktning som automatiskt ger behörighet för civilingenjörsstudier. För att erhålla behörighet måste eleven komplettera sin inriktning genom att från början välja till behörighetsgivande kurser. Statistik som Teknikdelegationen specialbeställt från SCB visar att totalt 7 970 elever avslutade gymnasieskolan med den behörighetskombination som krävs för att gå vidare till civilingenjörsstudier15. Av det totala antalet elever som slutfört NV eller TE (18 576 elever) var andelen med behörighet till civilingenjörsprogram . Anmärkningsvärt är också att antalet och andelen tjejer på NV-programmet, som annars har jämn könsfördelning, som uppnått behörighet till civilingenjörsutbildning har sjunkit markant . Se tabell nedan. 15 Matematik E, fysik B och kemi A, dvs. områdesbehörighet 9 enligt HSVFS 2007 nr 8-9. I den nya gymnasieskolan införs nya beteckningar. Antal elever som slutfört gymnasieskolan läsåren 1998/99 till 2008/09 med behörighet i Matematik E, Fysik B och Kemi A, samt andel av dessa med slutbetyg från naturvetenskapsrespektive teknikprogrammet16 Ma E + Fy B + Ke A Källa: SCB. Såväl tillträdessystemet som gymnasieskolan i stort är föremål för reform. Flera av dessa förändringar har betydelse för rekryteringen till teknisk och naturvetenskaplig högskoleutbildning. Det nya tillträdessystemet, genom införande av s.k. meritpoäng och nya kvotgrupper, får till trolig effekt att tidiga val gynnas, särskilt valet av moderna språk. Av stor betydelse är naturligtvis även den reform som syftar till en ny gymnasieskola. Utifrån propositionen Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan (prop. 2008/09:199) har haft i uppdrag dels att ge förslag på examensmål och programstrukturer för de nya gymnasieprogram som ska införas , dels att utarbeta och besluta om ämnesplaner. Teknikdelegationen har varit mycket aktiv i diskussionen kring de nya gymnasieprogrammens inriktningar, både i form av formella remissvar till och i offentlig debatt.17 Gymnasiereformen skulle kunna vara den öppning som behövs för att åtgärda dagens systemfel och få fler ungdomar – av båda könen – att bli 16Teknikprogrammet infördes /03. 17Se t.ex. Gör fler behöriga till högskolan. behöriga till högskolan, med bibehållna kvalitetskrav. Se delegationens ställningstaganden i avsnitt 9.4 och 9.5. För den som inte har rätt behörighet för högskolestudier från gymnasieskolan finns möjlighet att komplettera genom s.k. basårsutbildning. Basårsutbildning kan ges inom komvux, som ett samarbete mellan komvux och högskola, eller inom högskolan. När man kommer in på en basårsutbildning får man normalt sett också plats på ett efterföljande högskoleprogram, och övergångsfrekvensen är relativt hög. Mer än två tredjedelar, både av männen och av kvinnorna, fortsätter till högskolan året efter basårsutbildningen. Däremot går inte alla vidare just till tekniska eller naturvetenskapliga studier. Basåret kom från början till för att möta behoven inom teknisk och naturvetenskaplig högskoleutbildning, i huvudsak ingenjörsprogrammen, men finns nu på fler områden där det råder brist på behöriga sökande.18 De senaste siffrorna tyder på att efterfrågan på basårsutbildning växer. Antalet studenter på det som kallas tekniskt basår på högskolenivå var 2 513 , en ökning sedan höstterminen 2007.19 Komvux är en annan rekryteringsbas för högskolan. Så sent som hade av alla högskolenybörjare studerat på komvux, antingen för att höja sina betyg, s.k. konkurrenskomplettering, eller för att komplettera sin behörighet. För de tekniska och naturvetenskapliga utbildningarna har komvux dock mindre betydelse än för många andra högskoleutbildningar. Även generellt sett har komvux minskat i betydelse , då många kommuner reducerat möjligheterna framför allt till konkurrenskomplettering. Med de nya kvotgrupperna i högskolans tillträdessystem är det också mindre fördelaktigt att ha betyg från komvux. Bakåt i tiden har komvux spelat en större roll, t.ex. med regeringssatsningen då en stor grupp äldre studenter behörighetskompletterade.20 På teknikområdet gjordes en stor satsning –1998 för att vidareutbilda 18Högskoleverket 2009:12 R, s. 30. 19SCB Studiedeltagande för befolkningen 16––2008. 20Högskoleverket 2008:33 R, s. 36–37. personer i åldern med arbetslivserfarenhet inom det tekniska eller naturvetenskapliga området. Studenterna finansierades med s.k. NT-SVUX-bidrag, ett särskilt studiestöd för vuxna. Satsningen hade stor betydelse för högskoleingenjörsutbildningen, då den både ökade och breddade rekryteringen avsevärt.21 Då gymnasieskolans NV- och TE-program tillsammans med basårsutbildning och komvux inte förmått fylla högskolans tekniska och naturvetenskapliga utbildningsplatser, har högskolan sökt andra alternativ.22 Flera tekniska utbildningar har prövat att rekrytera studenter direkt från gymnasieskolans samhällsvetenskapsprogram, vilka alltså saknar den formella behörigheten och endast har läst matematik C. Enligt projektet är erfarenheterna från dessa försök blandade. De flesta studenter tycker att övergången är krävande och många får problem med studierna, men det finns också framgångsexempel. Bäst lyckas de utbildningar som skräddarsytts för målgruppen.23 Till de generella utbildningsprogrammen, som regleras lokalt, är det relativt vanligt att studenter rekryteras från en annan bas än NV- och TE-programmen. De utbildningar som har en tvärvetenskaplig ansats, t.ex. miljövetenskapliga utbildningar, har oftast en bred rekrytering. Den ökning av antalet sökande och antagna till teknisk och naturvetenskaplig högskoleutbildning som noterades och som förstärktes är glädjande. Ökningen är dock långt ifrån tillräcklig då den kommer av kraftigt sjunkande efterfrågan. har teknik och naturvetenskap tappat mycket mark – mätt i andel av högskolesektorn, i reella ansökningssiffror och i andel av årskullar. Därför är det fortfarande långt kvar till återhämtning. 21Högskoleverket 2003:20 R, s. 42. 22Utländska studenter utgör en stor del av det totala antalet studenter på tekniska och naturvetenskapliga högskoleutbildningar, dock inte på nybörjarnivå. 23Ung Ingenjör avrapportering projekt, s. 2. Att ansökningstalen ökar i lågkonjunktur och när ungdomskullarna är stora, är inte heller någon indikation på att grundproblemen är lösta. Som diskuteras i kapitel 4, har samhälleliga normer och ungdomars värderingar stor inverkan på valet av utbildning och karriär, och detta är faktorer som förändras långsamt. Dessutom, menar delegationen, fungerar gymnasieskolans och tillträdessystemets uppbyggnad som onödiga hinder för att långsiktigt säkra övergången till högskolans tekniska och naturvetenskapliga utbildningar. 3.5.1Rekryteringsbasen är för liten Högskolans tekniska och naturvetenskapliga utbildningar blir alltmer beroende av att kunna rekrytera studenter direkt från NV- och TE-programmen, då de rekryteringsinsatser som tidigare riktats mot äldre studenter, t.ex. genom NT-SVUX och komvux, har upphört eller reducerats.