sou · GXB368 · 2010-01-01 00:00:00 — Gränsen är ibland liten mellan en insats i form av kontaktfamilj och en familjehemsplacer- ing, där samhällets ansvar är betydligt mer reglerat. Barn och unga som får kontaktfamilj eller kontaktperson är en högriskgrupp för framtida placeringar, och uppföljningen är ofta bristfällig. -att socialnämnden regelbundet ska följa genomförandet av insat- sen kontaktperson, kontaktfamilj och särskilt kvalificerad kon- taktperson, samt -att socialnämnden får möjlighet att inhämta uppgifter ur belast- ningsregister och misstankeregister för att bedöma en persons lämplighet för ett sådant uppdrag. Bestämmelsen om öppna insatser utan samtycke till ungdomar med beteendeproblematik tillämpas i mycket begränsad omfattning. Kunskapsunderlaget är emellertid inte tillräckligt för att motivera förslag om förändring i någon riktning. Det finns vidare varken erfarenhets- eller forskningsbaserad kunskap som motiverar införandet av öppna insatser oberoende av samtycke på grund av barns hemförhållanden. Andra förändringar som utredningen före- slår, bl.a. uppföljning oberoende av samtycke efter avslutad utred- ning och placering, fyller det behov som finns av regler till stärkt skydd för de yngre barnen. Familjehemsvården har varit den domine- rande vårdformen för barn och unga som placeras utanför det egna hemmet. Familjehemsvård har setts som det främsta alternativet till det biologiska hemmet. I ett långsiktigt perspektiv har utveck- lingen av familjehemsvården gått från att stå för den dagliga om- sorgen om ett barn och ersätta eller komplettera de biologiska för- äldrarna till att som familjehemsföräldrar öppna sitt hem för ett barn med hela dess släkt och nätverk. Att vara förälder till någon annans barn kräver stor insikt i barns behov liksom förmåga till samverkan med de biologiska föräldrarna och . Oav- sett skälet till en placering ska familjehemmet kunna ge barnet rele- vant stöd och hantera svåra situationer som kan uppkomma. Familjehemmen måste ha kunskap och förmåga att förstå och möta såväl det enskilda barnet som dess föräldrar. För detta uppdrag behöver familjehemmet utbildning och adekvat stöd från social- tjänsten. Likaså måste så långt möjligt försäkra sig om att familjehemmet inte är olämpligt. På båda punkterna finns det brister. -att socialnämnden ska vara skyldig att tillhandahålla utbildning till familjehemsföräldrar och jourhemsföräldrar, -att socialnämnden ska vara skyldig att upprätta ett skriftligt avtal med familjehemmet där det klargörs vad som är social- tjänstens respektive familjehemmets ansvar och åtaganden när det gäller insatser och stöd till barnet, -att den kommun där ett tilltänkt familjehem är beläget ska vara skyldig att utan hinder av sekretess lämna de uppgifter om familjehemmet som kan vara av betydelse för utredningen av hemmet, samt -att placeringskommunen inför en eventuell placering ska vara skyldig att informera och samråda med andra kommuner som har placerat barn eller vuxna i samma hem. Utredningen har övervägt att ta bort bestämmelserna om privatpla- ceringar. Det är mer eller mindre slumpartat vilka placeringar som kommer till kännedom och det saknas möjligheter att kontrollera efterlevnaden av bestämmelsen. roll är högst oklar. Utredningen har dock inte tillräckligt underlag för att bedöma vilka konsekvenser ett förslag om att slopa kravet på medgivande skulle få. Utredningen menar att reglerna om att överväga om placeringen ska fortsätta eller inte knappast är relevanta när det gäller privatplaceringar. Likaså bör frågan om stöd i första hand vara en fråga för vårdnadshavaren. -att socialnämndens ansvar att stödja och överväga vården inte ska omfatta privatplaceringar, och -att placering i ett privat enskilt hem inte ska omfattas av möjlig- heten till flyttningsförbud. Den ursprungliga idén med förstärkt familjehemsvård och konsu- lentstödda verksamheter var att stödja familjehem som hade kom- plicerade uppdrag och som tog emot barn med stora vårdbehov. Förstärkt familjehemsvård i privat regi har expan- derat kraftigt, från cirka 10-talet till de cirka 70 som utredningen identifierat som verksamma . Verk- samheterna anlitas i första hand för att rekrytera och utreda famil- jehem. Familjehem har i allt större utsträckning kommit att få upp- drag som de inte alltid klarar utan professionellt stöd. De privata verksamheterna för förstärkt familjehemsvård har efterhand utvecklat sina tjänster för att möta det behovet. I vissa fall genom att tillhandahålla stöd och behandling till barnet. -att privata verksamheter, som i den del de ger psykosocialt stöd eller behandling till barn och unga som vårdas i familjehem, ska vara tillståndspliktiga. Utredningen framhåller att det är socialnämnden som är ansvarig för att utreda familjehemmet, att bedöma dess lämplighet för det enskilda barnet samt att följa barnets utveckling i samhälls- vården. Den förändring och utveckling som skett inom familjehems- verksamheten har skett utan att det har funnits någon uttalad nationell strategi. Det har riktats åter- kommande kritik mot att staten varit alltför passiv i sitt stöd och i sin tillsyn över familjehemsvården, bl.a. från revisorer. Den tilltro som finns till familjehemsvårdens potential när det gäller att ge stöd och skydd till en av samhällets mest utsatta grup- per bör enligt utredningen avspeglas i ett tydligt statligt ansvars- tagande. Utredningen menar att det är angeläget att staten genom tar ett samlat, långsiktigt och kontinuerligt ansvar för familjehemsvårdens utformning, inriktning och kvalitet. Barn och unga i samhällsvård I uppföljningsstudier har det konstaterats att samhällsplacerade barn som vuxna generellt sett har sämre förutsättningar jämfört med jämnåriga, t.ex. bristfällig utbildning, sämre hälsa och allvarliga psykiska problem. Utredningen menar att samhällets ambitioner för de barn som är placerade genom socialnämndens försorg måste vara densamma som föräldrar i allmänhet har för sina barn. Detta särskilt som barn i samhällsvård inte alltid har föräldrar som förmår att driva deras intressen. har ett övergripande ansvar att se till att barnet får god vård. För barn som har behov av särskilda insatser, t.ex. särskilt stöd i skolan och behandling vid BUP är det nödvändigt att det finns en fungerande samverkan mellan och andra kompetens- och ansvarsområden. -att nuvarande bestämmelser om socialnämndens ansvar för sam- hällsvården kompletteras så att det tydligt framgår att nämnden också ska verka för att barns behov av hälso- och sjukvårdsinsat- ser tillgodoses, samt -att och utarbetar vägledning till huvudmännen när det gäller samhällsvårdade barns hälsa och skolgång. har ett stort ansvar när det gäller att se till att barn och unga får god vård. Kontakt och insyn behövs för att kunna följa upp vårdplanen och genomförandeplanen. Det är även en för- utsättning för att uppdaga eventuella missförhållanden i placer- ingen. Det är nödvändigt att har fortlöpande kontakt med barnet och genom personliga besök kan samtala enskilt med barnet. Socialsekreterarens förmåga att skapa kontakt och tillit är avgörande för att barn ska kunna berätta om hur de har det i famil- jehemmet eller på institutionen, vilken hjälp de behöver och om det finns något som bekymrar dem. Det finns en risk att barnets intressen inte tillgodoses om samma socialsekreterare ansvarar för såväl kontakten med barnet som med familjehemmet eller institu- tionen. Barnets behov kan få stå tillbaka för det övergripande intresset att inte störa i placeringen. -att socialnämnden i samband med beslut om placering ska utse en särskild namngiven socialsekreterare med ansvar för att följa vården och ha kontakt med barnet under placeringen, -att denna socialsekreterare bör ha en självständig ställning gent- emot familjehemmet eller institutionen som vårdar barnet, -att socialsekreteraren ska besöka barnet minst , samt -att det ska bli en lagstadgad skyldighet att så långt möjligt föra enskilda samtal med barnet. I de fall det inte går att undvika en placering utanför hemmet är det viktigt att stöd till föräldrarna fortsätter och anpas- sas till den rådande situationen. Föräldrarna kan t.ex. behöva hjälp med krisbearbetning efter ett omhändertagande. För att en återflyttning ska fungera kan föräldrarna behöva hjälp att återuppta sin roll som vardagsföräldrar. Föräldrarna kan också behöva hjälp med att upprätthålla kontakten med barnet. Vid lång- variga placeringar tenderar stöd att ebba ut. Att stö- det till föräldrarna fungerar väl är viktigt för barnet, som så långt möjligt ska slippa känna oro och skuld inför föräldrarnas problem. -att socialnämndens skyldighet att ge föräldrarna stöd under och efter barnets placering vid placering i familjehem även ska gälla vid placering i HVB. Barn som har växt upp i samhällsvård är mer sårbara och de riskerar i större utsträckning att utvecklas ogynnsamt jämfört med ung- domar i allmänhet. Det måste kunna förväntas att ger ungdomar som varit i samhällsvård och som är på väg ut i vuxen- livet samma stöd som ungdomar i allmänhet kan förvänta sig av sina föräldrar. En bestämmelse om eftervård fördes in i SoL. Utvärdering av tillämpning och utfall bör avvaktas innan eventuella ytterligare preciseringar av lagstiftningen sker. En sådan möjlig framtida precisering är lagstadgad eftervård till . Utredningen anser att behöver utveckla arbetet med att säkra kontinuiteten i vården av placerade barn. Det kan gälla barn som omhändertagits tidigt och som tillbringar sina första år i ett familjehem, där de utvecklat en känslomässig anknytning som kontakten med föräldrarna varit bristfällig. Det kan också gälla äldre barn, som har en stark önskan att få stanna i familjehemmet, även om de lagliga förutsättningarna för en åter- förening finns. Vårdnadsöverflyttningar, som kan ge en lite större trygghet, är relativt få vilket bl.a. kan bero på att familjehems- föräldrarna tvekar inför att ta det större ansvar som en överflytt- ning av vårdnaden innebär. De halvårsvisa överväganden som soci- alnämnden ska göra är också alltför ensidigt inriktade på frågan om vården ska fortsätta. -att syftet med socialnämndens överväganden av om vården fort- farande behövs även ska omfatta överväganden om vårdens fort- satta inriktning och utformning beroende på om man bedömer att en återföring är möjlig eller inte, samt -att placeringskommunen efter en vårdnadsöverflyttning ska vara skyldig att, om familjehemsföräldrarna så önskar, ge familje- hemsföräldrarna fortsatt stöd och råd. skyldighet att följa upp insatserna i enskilda fall framgår tydligt av nuvarande lagstiftning. Däremot inte när det gäller hur hela verksamheten ska följas upp. Utredningen menar att det är minst lika viktigt att nämnden håller sig informerad om verk- samhetens kvalitet, resultat och effektivitet som helhet. Sådan information är av fundamental betydelse för tilliten hos dem som på frivillig väg söker kontakt eller som kommer i kontakt med soci- altjänsten på andra sätt, t.ex. genom anmälan. Det är också en för- utsättning för att de som arbetar inom ska kunna genomföra fortlöpande förbättringar av verksamheten. För besluts- fattare är den fortlöpande uppföljningen nödvändig för beslut om resursallokeringar och prioriteringar. Anställdas möjlighet att systematisera, dokumentera och kommunicera sitt arbete utåt behöver säkras. -att socialnämndens ansvar för att följa upp verksamheten som helhet förtydligas i lagstiftningen. Det är nödvändigt att en verksamhet som har som uppgift att skydda utsatta barn och unga har tillförlitliga system för egenkon- troll av verksamheten. Barn- och ungdomsvården är otvetydigt ett område där fel och försummelser kan få svåra konsekvenser för barn, unga och deras familjer. Det finns också erfarenheter och vittnesbörder om fel och övergrepp, som begåtts inom vården. Det kan t.ex. handla om för ett barn allvarliga förhållanden, som blir ouppmärksammade på grund av bristande rutiner för hanteringen av anmälningar eller därför att viktig information saknas eller är ofullständig. Det finns även inbyggda risker när samhället, med eller utan samtycke, tar över ansvaret för ett barns uppväxt och vård, genom att placera barnet i en miljö där nämnden vare sig kan eller bör ha daglig insyn. I gengäld måste på olika sätt minimera risken för att miljön är olämplig eller att barnet utsätts för oegentligheter eller övergrepp av olika slag. -att socialnämnden ska vara skyldig att, inom ramen för kvalitets- arbetet, särskilt uppmärksamma behovet av rutiner för att före- bygga, upptäcka och åtgärda risker och missförhållanden inom barn- och ungdomsvården. Socialsekreterare som arbetar inom den sociala barn- och ung- domsvården har ett komplicerat och ansvarsfullt arbete. Arbetet med att säkerställa att barn och unga inte far illa innebär ofta svåra bedömningar, som kan vara livsavgörande för barn, ungdomar och föräldrar. Att socialsekreterare som arbetar med dessa uppgifter har tillräcklig kompetens och erfarenhet bör vara ett självklart krav, med tanke på föräldrars och barns behov av rättssäkerhet och kva- litet i verksamheten. De förhoppningar som uttryckts i många utredningar och andra sammanhang om att kompetens och utbild- ningsnivå ska höjas på frivillig väg har inte visat sig infrias i tillräck- lig utsträckning. -att socionomexamen ska krävas för arbetsuppgifter som innebär bedömning av om utredning ska inledas, utredning och bedöm- ning av behovet av insatser eller andra åtgärder samt uppföljning av beslutade insatser, -att socialnämnden ska vara skyldig att erbjuda socialsekreterare som saknar tidigare erfarenhet av ovan nämnda arbetsuppgifter lämplig introduktion och stöd i yrket, -att en specialistutbildning på avancerad nivå om införs, -att det bör bli en lagstadgad skyldighet för socialnämn- den att ha tillgång till specialistkompetens för den sociala barn- och ungdomsvården, samt -att ambitionen bör vara att skyldighet att ha tillgång till specia- listkompetens kan införas . Uppföljning och utvärdering av LBU Utredningen föreslår att regeringen anslår för ett eller flera forskningsprojekt i syfte att värdera effekterna av några av de viktigaste förändringarna i lagstiftningen. Medlen bör sökas i konkurrens. Vid sidan av forskningsprojekten bör följa upp hur ett antal av de nya bestämmelserna har kommit att tillämpas i praktiken och om förändringar i avsedd riktning har påbörjats eller genomförts på ett avsett sätt. Ekonomiska konsekvenser av förslagen Om utredningens förslag genomförs kommer detta att innebära att kommunerna bör ersättas enligt finansieringsprincipen för utökade arbetsuppgifter och höjd ambitionsnivå med uppskattningsvis . För en eventuell ny specialistutbildning på den avancerade nivån och för att kommunerna kunna svara mot krav på tillgång till specialistkompetent personal för vissa angivna arbetsuppgifter beräknas kostnaderna uppgå till . Särskilda yttranden har avgivits av förbundsordförande , , samt av sakkunniga och , Kommuner och Landsting. lag (0000:000) om stöd och skydd för barn och unga 1 kap. Mål och tillämpningsområde 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om insatser och andra åt- gärder inom som rör barn och unga. Lagen gäller inte frågor om ekonomiskt bistånd. Om inte annat följer av denna lag, gäller bestämmelserna i soci- altjänstlagen (2001:453). Av 4 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade följer att den lagen inte innebär någon inskränkning i de rättigheter som barn och unga med funktionshinder kan ha en- ligt denna lag. 2 § Målet med verksamheten enligt denna lag är att barn och unga ska kunna växa upp under trygga och goda förhållanden. För att uppfylla målet ska socialnämnden tillsammans med myndigheter och andra samhällsorgan särskilt uppmärksamma barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa. 3 § Med barn avses i denna lag varje människa under . Med unga avses varje människa under . 4 § insatser enligt denna lag ska bygga på respekt för människors självbestämmanderätt och integritet. Insatser för barn och unga ska så långt möjligt utformas och genomföras i sam- förstånd med barnet eller den unge och hans eller hennes vårdnads- havare. Vård och vissa andra åtgärder kan dock beslutas även utan sam- tycke under de förutsättningar som anges i denna lag. 2 kap. Kommunens ansvar och insatser 1 § ska i samarbete med hemmen se till att barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa får det stöd och skydd som de behöver. Om hänsynen till barnets eller den unges bästa motiverar det ska nämnden se till att barnet eller den unge får vård, fostran och behandling utanför det egna hemmet. 2 § I 2 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453) anges att kommunen har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. I 16 kap. 1 § samma lag finns bestämmelser om överflyttning av ett ärende om vård eller annan åtgärd till en annan kommun. I 16 kap. 2 § socialtjänstlagen samt i 6 kap. 4 § och 9 kap. 18 § denna lag finns bestämmelser om ansvar i vissa fall för annan kommun än den som barnet eller den unge vistas i. 3 § ska i frågor som rör barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa samverka med samhällsorgan, organisatio- ner och andra som berörs. I fråga om utlämnande av uppgifter gäller de begränsningar som följer av 12 kap. denna lag och av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Nämnden ska aktivt verka för att samverkan kommer till stånd. 4 § ska tillsammans med samhällsorgan, organisa- tioner och andra som berörs uppmärksamma och motverka miljöer som är skadliga för barn och unga. 5 § ska bedriva uppsökande och annat förebyg- gande arbete för att förhindra att barn och unga far illa. Nämnden ska aktivt arbeta för att förebygga och motverka missbruk bland barn och unga av alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel eller beroendeframkallande medel samt dopnings- medel. 6 § Kommunen får erbjuda allmänna öppna insatser till barn, unga och deras föräldrar utan föregående behovsprövning. 7 § ska ha tillgång till öppna insatser för att kunna möta barns, ungas och deras föräldrars olika behov. 8 § kan utse en särskild person (kontaktperson) eller en familj (kontaktfamilj) med uppgift att hjälpa barnet eller den unge och hans eller hennes närmaste i personliga angelägen- heter. Om barnet eller den unge har behov av särskilt stöd och särskild vägledning för att motverka en risk för missbruk av beroendefram- kallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt ned- brytande beteende, kan nämnden utse en särskilt kvalificerad kon- taktperson för honom eller henne. ska kontinuerligt följa genomförandet av insat- ser enligt första och andra styckena. 9 § ansvarar för att barn och unga som behöver vår- das eller bo i ett annat hem än det egna tas emot i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende. Ytterligare bestämmelser om vård utanför det egna hemmet finns i 9 kap. Vad som avses med hem för vård eller boende och familjehem regleras i 6 kap. 1 a och 1 b §§ socialtjänstlagen (2001:453). 10 § ska med särskild uppmärksamhet följa utveck- lingen hos barn och unga som har visat tecken till en ogynnsam utveckling. 11 § ska i sin omsorg om barn och unga tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan ett mål eller ärende om vårdnad, boende, umgänge eller adoption har av- gjorts. 12 § ska i sin omsorg om barn och unga tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan vård utanför det egna hemmet upphört. 13 § Kommunen ansvarar för 1.att föräldrar kan erbjudas samtal under sakkunnig ledning i syfte att nå enighet i frågor som gäller vårdnad, boende och um- gänge (samarbetssamtal), samt 2.att föräldrar får hjälp att träffa avtal enligt 6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket eller 15 a § tredje stycket . 14 § I 5 kap. 3 § socialtjänstlagen (2001:453) finns bestämmelser om att familjerådgivning ska erbjudas dem som begär det. 15 § ansvarar för att barn och unga som utsatts för brott samt deras närstående får stöd och hjälp som de behöver. ansvarar också för att barn som bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående får stöd och hjälp. 16 § Kommunen ansvarar för att medling enligt lagen (2002:445) om medling med anledning av brott kan erbjudas när brottet har begåtts av någon som är . 17 § Kommunen ansvarar för att påföljden ungdomstjänst kan verkställas så snart det kan ske. ska bestämma det närmare innehållet i en ut- dömd ungdomstjänst i en arbetsplan och utse en handledare för den unge. Nämnden ska kontrollera att arbetsplanen följs. 18 § Har en domstol dömt någon till ungdomsvård eller till ung- domstjänst, ska socialnämnden underrätta åklagarmyndigheten, om det kan antas att det finns förutsättningar för åtgärd enligt 30 b § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträ- dare eller 32 kap. 4 § . 19 § Om socialnämnden får veta att någon åtgärd behöver vidtas i fråga om vårdnad, umgänge eller förmynderskap för ett barn, ska nämnden göra en framställning eller ansökan om det hos den dom- stol till vilken ärendet hör. Detsamma gäller om nämnden bedömer att ett barn är i behov av målsägandebiträde. Framställningen eller ansökan ska göras av socialnämnden i den kommun där barnet vistas eller, om barnet vårdas i ett annat hem än det egna, den socialnämnd som lämnat medgivande till det eller som placerat barnet där. 1 § Insatser inom enligt denna lag ska vara av god kvalitet. Kvaliteten i verksamheten ska systematiskt och fort- löpande utvecklas, följas upp och säkras. ansvarar för att det finns rutiner för att före- bygga, upptäcka och åtgärda risker och missförhållanden inom den sociala barn- och ungdomsvården. 2 § För utförande av uppgifter inom som regleras i denna lag ska det finnas personal med lämplig utbildning och erfa- renhet. För utförande av uppgifter inom den sociala barn- och ung- domsvården är kommunen skyldig att använda socialsekreterare som har avlagt svensk socionomexamen eller som har sådan utbild- ning som erkänts av enligt 3 §, om uppgifterna in- nefattar 1.bedömning av om utredning ska inledas, 2.utredning och bedömning av behovet av insatser eller andra åtgärder, eller 3.uppföljning av beslutade insatser. ansvarar för att den socialsekreterare som själv- ständigt utför sådana arbetsuppgifter som avses i andra stycket har för uppgiften tillräcklig erfarenhet. Saknar socialsekreteraren till- räcklig erfarenhet ska nämnden erbjuda denne lämplig introduktion och stöd i yrket. 3 § får använda en socialsekreterare med utländsk examen för utförande av de uppgifter som anges i 2 § andra stycket om den utländska utbildningen ensam eller tillsammans med yrkes- livserfarenhet motsvarar en svensk socionomexamen. bedömer om kraven enligt första stycket är upp- fyllda. Regeringen kan meddela de föreskrifter som behövs för verk- ställigheten av denna bestämmelse. 4 kap. Särskilt om barns och ungas rättigheter 1 § Vid beslut enligt denna lag ska vad som är bäst för barnet eller den unge vara avgörande. 2 § Vid en åtgärd enligt denna lag ska barnet eller den unge få rele- vant information och, om det inte är olämpligt, ges möjlighet att yttra sig. Barnets eller den unges inställning ska så långt möjligt Hänsyn ska tas till barnets eller den unges vilja med be- aktande av hans eller hennes ålder och mognad. 3 § Barn som har fyllt har rätt att själva föra sin talan i mål och ärenden enligt denna lag. 4 § Vid en utredning som rör barn får samtal med barnet genom- föras utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshava- ren är närvarande. 1 § Var och en som får kännedom om eller misstänker att ett barn far illa bör anmäla detta till socialnämnden. 2 § Myndigheter vars verksamhet berör barn samt andra myndig- heter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiatrisk under- sökningsverksamhet, och kriminalvården är skyldiga att genast anmäla till socialnämnden om de i sin verksamhet får kännedom om eller misstänker att ett barn far illa.