sou · GYB312 · 2010-02-23 00:00:00 — 5.2Statens musiksamlingars intäkter och kostnader Statens musiksamlingar fick 2009 totalt i anslag.1 Dessutom hade myndigheten i avgiftsintäkter, i bidragsintäkter samt en mindre summa finansiella intäkter (). Avgiftsintäkterna härrörde främst från avgifter för entréer och visningar på , avgifter för 1 , Arkivet för folklig dans samt intäkter och kostnader före övergången till Statens musiksamlingar redovisas inte i det följande eftersom siffrorna avser 2009. fjärrlån på samt avgifter vid olika typer av försäljning på (bl.a. i museibutiken). Statens musiksamlingar har sökt och fått bidrag främst för verksamhet som inte kunnat finansieras inom ramen för anslag och avgiftsintäkter. Som exempel kan nämnas bidrag från för digitalisering av musikbibliotekets gamla kortkatalog över notmaterial. Myndigheten har också deltagit i EU- finansierade projekt. De totala kostnaderna för Statens musiksamlingar uppgick till . Personalkostnaderna utgör den största kostnaden och uppgick till . Myndigheten hade lokalkostnader på totalt 15 598 2009. De största posterna var en hyra för till på och en hyra för lokalerna på på . Vidare betaldes hyra till för magasinslokaler i på samt ett antal mindre belopp till andra hyresvärdar. Statens musiksamlingar hade i medeltal 65 anställda , vilket motsvarade totalt 55 årsarbetskrafter. har myndighetens budget förstärkts med . Summan består bl.a. av de medel som gick till driften av samt för utvidgad verksamhet. beräknas myndigheten tillföras ytterligare . 5.3Verksamheten vid Statens musiksamlingar Vad gäller beskrivningen av verksamheten vid Statens musiksamlingar är det lämpligt att utgå från de olika enheter som utgörs av Musik- och , Musik- och Teaterbiblioteket och Svenskt visarkiv. Avslutningsvis beskrivs också vissa övergripande samarbetsfrågor. Musik- och samlingar består av cirka 55 500 föremål, spridda på flera adresser. En begränsad del av samlingarna förvaras i museibyggnaden, Kronobageriet på , men merparten av musikinstrumenten förvaras hos i Depå Munkhättan i . Teaterföremålen finns främst i , men en depå med föremål finns även i ett magasin i . Marionettsamlingen finns i en lokal i , som kommer att sägas upp och samlingen ska då flyttas till liksom en del av teaterföremålen. Då varken eller haft några egna utställningslokaler kommer arkivet i Kronobageriet att utrymmas och byggas om för att kunna hysa utställningsverksamhet. Detta kommer förhoppningsvis att vara klart . kommer dock en första gemensam utställning att invigas. Utställningens tema är Scenmagi: teater, dockteater, musik. I museet bedrivs utställnings- och programverksamhet för allmänheten. Den som besöker utställningarna får ta del av ett urval föremål med en pedagogisk inramning, anpassad till en bred allmänhet och med särskild hänsyn till barn och unga. hade 76 249 besökare varav var . Av en publikundersökning som gjordes 2008 framgår också att många besökare identifierar som ett museum mycket lämpat för barn. En stor andel av museets programverksamhet riktar sig till barn eller till familjer. Programverksamheten sker både i direkt anslutning till utställningarna och i museets konsertsal som tar 280 sittande besökare. Några exempel på programverksamhet kan särskilt nämnas: I anslutning till familjevisningar och instrumentbyggarverkstäder anordnades konserter med musikprogram för hela familjen. Liksom många av verkstäderna och visningarna tog flera av programmen sin utgångspunkt i museets trumutställning. Programserien Världens drag som vände sig till vuxna med en lättare utvecklingsstörning. Serien startade och genomförde 2009 sin fjärde säsong. Upplägget är danskonserter med levande musik från olika kulturer. genomfördes fyra konserter med dansmusik från , sydöstra , och /. engagerades i invigningen av . Invigningen ägde rum på med ett program kallat Plattan kokar som stod bakom. och har som nämnts ovan inte disponerat egna utställningslokaler men däremot ställt ut hos andra antingen under eget namn eller som samarbetsprojekt. Som exempel kan nämnas ett samarbete kring landsortsteater i i samt en utställning med Magos teaterkostymer på i . har bl.a. representerat vid i , , och haft utställningar i , m.fl. städer samt på Kulturen i . samlingar omfattar ca 170 000 tryckta noter, en omfattande bok- och tidskriftsamling (), en stor teatermanuskriptsamling samt raritetstryck och arkiv, bl.a. tonsättararkiv, teaterarkiv, klippsamlingar och en stor fotosamling. är öppet för alla och den moderna bok- och notsamlingen är avsedd för utlåning. Antalet besökare till expeditionen på uppskattades till drygt 10 2009. Bland låntagarna finns professionella musiker, orkestrar och ensembler på olika nivåer, musik- och teaterstuderande, forskare, pedagoger samt allmänt intresserade i alla åldrar. I samlingar finns en del litteratur och arkivmaterial rörande dans och samlingarna kommer att kompletteras med Arkivet för folklig dans. Till myndighetens uppgifter har hört musikdokumentation och detta har i instruktionen utökats med teater- och dansdokumentation. Hur uppdraget ska genomföras kommer att utarbetas . Svenskt visarkiv har under sina successivt vidgat sitt verksamhetsområde – från fokus på vistexter och ballader, via spelmansmusik och svensk jazz till att nu också omfatta det mångkulturella musikyttringar. samlingar består av inspelningar, handskrifter, noter, intervjuer och fotografier. En av huvuduppgifterna är dokumentationsuppdraget av dessa genrer och det sker bl.a. genom inspelningsverksamhet vid intervjuer med jazz- och folkmusiker, uppspelningar för utmärkel- sen Zornmärket samt i samarbetet med musikscenen Stallet i . Arbetet med migrering och annat underhåll av inspelningarna är en viktig arbetsuppgift. Det sker dels i myndighetens studior och dels i samarbete med andra institutioner. ger ut ett antal publikationer samt är aktivt som seminarie- och konferensarrangör. Nationellt nätverkande är en viktig del av arbetet vid Statens musiksamlingar liksom att finnas med i de internationella sammanhangen inom myndighetens verksamhetsfält. För att uppnå detta deltar personal från myndigheten vid nationella och internationella möten inom myndighetens ämnes- och yrkesområden, både för att inhämta kunskap, men också för att förmedla egen. Musikbiblioteket samverkar både med universitet och högskolor samt andra bibliotek och arkiv. Universitetens musikvetenskapliga institutioner kommer regelbundet på studiebesök. är engagerat i nationella, internationella och interkulturella projekt, t.ex. pågår ett projekt med dokumentation av resandefolket och engagemanget i Supporting Vietnamese Culture for Sustainable Development har varit mångårigt. och arrangerade en kurs vid i i organologi (instrumentkunskap). Inom ramen för myndighetens uppdrag enligt instruktionen har verksamheten vidareutvecklats mot en ny struktur. Ett förändringsarbete har bedrivits för att öka kunskapen och insikten internt om de krav som ställs på en myndighet vad gäller service, öppenhet och effektivitet. Bakgrunden till utvecklingsarbetet är bl.a. den s.k. förslag om nya former för myndighetsstyrning och borttagandet av de verksamhetsgrenar som tidigare angavs i det årliga regleringsbrevet från regeringen.2 2 Att styra staten – regeringens styrning av sin förvaltning (SOU 2007:75). Myndigheten har som ett led i utvecklingsarbetet identifierat fyra strategiska huvudprocesser som ska förstärka myndighetens verksamhetsidé och öka förutsättningarna för god resursfördelning och uppföljning av resultatet: en marknads- och kommunikationsprocess, en insamlings- och bevarandeprocess, en låne- och förfrågningsprocess, och en visnings- och förmedlingsprocess. Målet har varit att under dessa processer konkretisera ett antal stora, återkommande och strategiska aktiviteter som bygger upp värden för kunderna. kommer den processorienterade arbetsmetoden att vidareutvecklas. 6 Överväganden och förslag 6.1En musikplattform i samspel med musiklivet Genom möten med olika företrädare för musiklivet har utredningen försökt ringa in ett antal behov och önskemål som rör musiklivets utveckling i landet och hur en ny nationell plattform för musiken bör vara utformad. Dessa möten har varit av stort värde och flera synpunkter som framförts återfinns nedan i utredningens överväganden och förslag. Den bild som framträder är av ett musikliv med ett mycket stort antal aktörer och organisationer där den största andelen offentliga medel finns hos institutioner som orkestrar, länsmusik och musikteaterinstitutioner medan den fria sektorn med musiker, komponister och arrangörer har en relativt liten andel av de offentliga medlen. Utvecklingsidéer, visioner och ambitioner finns förstås både hos institutioner och i det fria musiklivet. Parallellt med denna utredning arbetas förslagen fram till hur den nya kultursamverkansmodellen mellan staten och landsting och regioner ska se ut. Den nya samverkansmodellen kommer naturligtvis att påverka utvecklingen för länsmusik och andra regionala musikinstitutioner, framför allt genom att staten inte längre kommer att ha lika omfattande direkta relationer med dessa institutioner och genom att deras huvudmän får ett större ansvar för verksamheten. Om modellen införs kommer i första hand hantera frågor som rör fördelningen av resurser till landsting och regioner, inte direkt till institutionerna. Av ovanstående har utredningen dragit två slutsatser. För det första att en förstärkning av det fria musiklivet är mycket angelägen. Det kan, som utvecklas nedan, dels ske genom att en del av verksamhetsmedlen från Rikskonserter omfördelas till och dels genom att den nya musikplattformen ges i uppdrag att samarbeta med det fria musiklivet. kan man också dra slutsatsen att institutionerna på regional nivå behöver ökat stöd, både mot bakgrund av den nya kultursamverkansmodellen och det faktum att Rikskonserter ska upphöra med sin verksamhet. Stöd behövs framför allt för interregionala samarbetsprojekt och turné- samarbeten. Den nya musikplattformen kommer även här att bli en viktig part. Vad bör en nationell musikplattform göra? Under arbetets gång har utredningen fått in flera förslag som rör enskilda projekt eller satsningar på sådant som inrättande av ensembler för en viss musikgenre. Det ska sägas på en gång att flera av dessa förslag förefaller värda att prioritera. Uppdraget för denna utredning är dock inte att peka ut enskilda insatser, utan att föreslå en plattform för musiken som kan fånga upp de behov som finns och hitta olika sätt att stödja utveckling. Detta är en viktig distinktion. Den får bl.a. till följd att enskilda samarbetsprojekt inom Rikskonserter i det följande endast behandlas som exempel på projekt som en ny plattform bör kunna delta i. Utredningen anser att det är den nya plattformens uppgift att bedöma om det finns befintliga projekt som är värda att stödja, utifrån den nya verksamhetsinriktning som föreslås. Inte heller är det utredningens bedömning att den nya plattformen bör ges i uppdrag att driva t.ex. scener med inriktning mot en enskild genre. Enligt utredningens direktiv ska statens insatser, utöver bidragsgivning till musiklivet, inriktas på nationell överblick, kompetensuppbyggnad och internationell samverkan. Med denna utgångspunkt ska utredningen föreslå vilka statliga insatser som bör göras på nationell nivå för att främja utvecklingen på musikområdet och den närmare utformningen av en ny plattform för musiken som kan komma hela landet till del. Från ett nationellt perspektiv och genom kunskap om de olika nätverken i musiklivet ska musikplattformen bidra till en ökad samverkan utifrån musiklivets villkor och behov. Kopplingen mellan det musikaliska kulturarvet och det konstnärligt nyskapande ska också stärkas. Direktivets formuleringar är utgångspunkten för de förslag som lämnas i det följande. Inledningsvis behandlas den övergripande inriktningen för den nya plattformen utifrån kunskapen om behov och möjligheter som utredningen inhämtat under arbetet, bl.a. genom möten med företrädare för musiklivet. hur Rikskonserters uppdrag är formulerat leder till slutsatsen att plattformen bör ges ett helt annorlunda uppdrag. Det innefattar, inte minst, ett nytt sätt att arbeta som är nätverksbaserat. Förslaget behandlas i avsnitt 6.2 nedan och innebär bl.a. att plattformen inte ska producera konserter utan i stället fungera koordinerande och stödjande i samverkan med externa producenter, arrangörer och utövare. Det innebär också att den form av nationell överblick och kompetensuppbyggnad som plattformen ska stå för, bör vara nära kopplad till detta nätverksbaserade arbetssätt och att plattformen ska ha en tydlig mäklarroll. De övergripande målen för verksamheten bör överensstämma med de mål som föreslås gälla för statens fördelning av bidrag inom ramen för kultursamverkansmodellen. Vidare anser vi att internationell och interkulturell samverkan samt verksamhet för barn och unga bör vara prioriterade områden för en nationell musikplattform. Kulturarv och nyskapande möts i en ny organisation Olika organisatoriska modeller kan väljas för en nationell plattform med det föreslagna uppdraget. Mot bakgrund av de synpunkter som framkommit under utredningens möten med intressenter i musiklivet föreslås två möjliga alternativ. Båda tar sikte på att skapa en effektiv organisation, men också en organisation som har legitimitet i musiklivet och präglas av öppenhet och konstnärligt förankrade beslut. Huvudalternativet, kallat , behandlas i avsnitt 6.3.1. I det sammanhanget lämnas också förslag som syftar till ökad integration mellan kulturarv och nyskapande inom ramen för den nya myndigheten. Ett alternativt förslag, kallat Statens musikplattform, lämnas i avsnitt 6.3.3. Oavsett vilken organisationsmodell som väljs är det utredningens uppfattning att myndigheten med det nya uppdraget bör disponera resurser för att genomföra de samverkansprojekt som bedöms vara av nationellt intresse. Ett särskilt anslag bör inrättas för att säkra att resurserna verkligen kommer musiklivet till del. Förslag om detta lämnas i avsnitt 6.4. Som stöd för arbetet bör ett konstnärligt råd inrättas i form av en nämnd vid myndigheten. I nästföljande del, avsnitt 6.5, behandlas verksamheter som vi föreslår ska föras över från Rikskonserter. Förslaget är i korthet att verksamheten vid Elektroakustisk musik i (EMS) i sin helhet förs över och i myndigheten bildar en egen enhet. Även vissa delar av nuvarande föreslås föras över. I denna del är förslaget att inspelningsverksamheten upphör i nuvarande form men att bolagets backkatalog och viss verksamhet kopplad till den överförs till den nya verksamheten. En följd av den föreslagna verksamhetsinriktningen är att de konsertlokaler som disponeras av Rikskonserter inte kommer att behövas i verksamheten. I avsnitt 6.6 lämnas en bedömning rörande framtida lokalbehov och frågan om 11 behandlas i särskild ordning. I avsnitt 6.7 sammanfattas personalbehoven för och den föreslagna budgeten totalt sett. Förstärkta bidrag till musiklivet I avsnitt 6.8 behandlas avslutningsvis vissa förslag som rör Statens kulturråds bidragsfördelning på musikområdet. Hur bidrag ser ut och fördelas är av stor betydelse, bl.a. eftersom de påverkar hur den nya plattformen kommer att kunna arbeta. Framför allt är det viktigt att stärka bidragen till det fria musiklivet så att denna sektor kan bli en viktig och stark part på samma sätt som t.ex. länsmusiken i de samarbetsprojekt som plattformen ska stödja. Bland annat mot denna bakgrund föreslås att en del av de medel som frigörs från Rikskonserter överförs till stöd till fria musikgrupper och arrangörer samt till fonogramstöd och samarbete med tonsättare. 6.2Förslag till uppdrag för en nationell plattform I det följande lämnar vi förslag om hur uppdraget för en nationell musikplattform bör vara utformat. Uppdraget beskrivs närmare under ett antal rubriker med fokus på hur det bör formuleras i en myndighetsinstruktion. Först beskrivs förslagen till mål och arbetssätt, i nästföljande avsnitt lämnas förslag som rör nationell överblick och kompetensuppbyggnad samt vissa särskilt prioriterade områden. 6.2.1Musikalisk kvalitet och bredd i hela landet Förslag: Målet för den nationella musikplattformen ska vara att befolkningen i hela landet ges möjlighet att ta del av ett varierat musikaliskt utbud, präglat av konstnärlig förnyelse och hög kvalitet. Målet med de nationella insatserna på musikområdet bör vara att ge publiken – medborgarna – i hela landet tillgång till ett brett utbud av levande musik med hög kvalitet samt att tillgängliggöra ett musikaliskt arv också för en bredare allmänhet. Mer precist handlar det bl.a. om att ge utvecklingsmöjligheter till olika delar av den professionella musiken – att ge goda möjligheter att skapa nytt, att ge utrymme för en repertoar av samtida musik som alltför sällan spelas och att hålla det musikaliska kulturarvet levande genom att se till att det inte bara dokumenteras och arkiveras utan också spelas och möter en publik. Dessa målsättningar bör uttryckas i uppdraget till en nationell plattform för musiken. Formuleringen av målet måste hänga samman med övriga statliga mål på kulturområdet. Först och främst gäller detta de nationella kulturpolitiska målen som beslutade (prop. 2009/10:3, bet. 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145). I de nationella kulturpolitiska målen sägs att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund. Alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet. Kreativitet, mångfald och konstnärlig kvalitet ska prägla samhällets utveckling. För att uppnå målen ska kulturpolitiken: främja allas möjlighet till kulturupplevelser, bildning och till att utveckla sina skapande förmågor, främja kvalitet och konstnärlig förnyelse, främja ett levande kulturarv som bevaras, används och utvecklas, främja internationellt och interkulturellt utbyte och samverkan, särskilt uppmärksamma barns och ungas rätt till kultur. föreslår i betänkandet Spela samman – en ny modell för statens stöd till regional kulturverksamhet (SOU 2010:11) en ny modell för fördelning av bidrag till regional kultur- I detta sammanhang lämnas också förslag om vissa övergripande principer som ska vara styrande för användningen och fördelningen av statliga medel till regional kulturverksamhet. Bland annat föreslår man att utgångspunkten för statens stöd till regional kulturverksamhet ska vara att bidra till att ge befolkningen i hela landet möjlighet att ta del av ett varierat kulturutbud präglat av förnyelse och kvalitet. Det är självklart att den nationella musikplattformen kommer att arbeta inom den ram som de nationella kulturpolitiska målen anger. Det är också viktigt att det tydligt markeras att målsättningen för plattformens insatser är parallella med övriga statliga insatser på kulturområdet, inte minst i förhållande till den regionala nivån. I princip samma mål bör därför enligt vår bedömning gälla för den nationella musikplattformen som för statens bidragsfördelning till regionerna. Förslaget är mot denna bakgrund att verksamhetens syfte uttrycks på följande sätt: Målet för den nationella musikplattformen ska vara att befolkningen i hela landet ges möjlighet att ta del av ett varierat musikaliskt utbud, präglat av konstnärlig förnyelse och hög kvalitet. I detta ryms för det första att spridningen över landet är av största vikt. Musiken ska komma så många som möjligt till del och tillgängligheten öka på platser som inte är väl försörjda . Särskild vikt måste alltså läggas vid om insatserna främjar framförandet av levande musik på orter och i sammanhang där det annars inte skulle ske. Vidare sägs att mångfalden av musikaliska uttryck samt att dessa är nyskapande och av hög kvalitet, är av lika stor betydelse. Det är rimligt att den nya musikplattformen särskilt främjar satsningar på smalare och mer experimentell verksamhet. Det gäller särskilt för de musikaliska uttryck som har en svag eller obefintlig institutionell förankring. Både utifrån detta och utifrån det kulturpolitiska målet om att mångfald ska prägla samhällets utveckling, blir det också tydligt att musikaliska uttryck som inte klarar sig på kommersiella villkor ska prioriteras. 6.2.2Från producent och arrangör till koordinatör Förslag: Den nationella musikplattformen ska som konstnärlig samarbetspart, koordinera och stödja samarbetsprojekt i musiklivet av nationellt intresse. Samarbetsprojekten kan vara nationella eller internationella och innefatta aktörer inom det fria musiklivet och institutioner på nationell, regional eller lokal nivå. Det fria musiklivet bör särskilt prioriteras. Vid bedömningen av om ett projekt är av nationellt intresse ska de nationella kulturpolitiska målen och det särskilda målet för musikplattformen tas till utgångspunkt. En viktig del av den nationella musikplattformens uppdrag blir, som beskrivits ovan, att säkerställa ett brett utbud av levande musik med hög kvalitet i hela landet. Rikskonserter har till ändamål att främja utvecklingen av musiklivet i hela landet och inom olika musikaliska uttrycksformer. Enligt stadgarnas 3 § ska stiftelsen bidra till bredd och variation i musikutbudet i hela landet genom att komplettera regional och lokal musikproduktion och i samarbete med andra intressenter arrangera konsertturnéer samt stödja musikfestivaler och andra större musikevenemang. Uppdraget har alltså bl.a. varit inriktat på kompletterande produktion genom att t.ex. arrangera turnéer. För att alla ska få del av ett brett utbud av levande musik med hög kvalitet bör man dock, enligt utredningens bedömning, framför allt utgå från det som är framgångsrikt i det mångfacetterade musikliv som finns på regional och lokal nivå, t.ex. bland fria grupper, arrangörer och länsmusiken. Snarare än att på central nivå besluta om vilka musiker och grupper som ska skickas ut på turné, handlar det om att fånga upp och stödja de initiativ som kommer från musiklivet. Att genom egen produktion komplettera regional och lokal musikproduktion bör alltså inte vara ett uppdrag för den nya musikplattformen. Utredningen ifrågasätter om det längre är möjligt eller önskvärt att staten tar på sig rollen att göra ett sådant urval. Utredningens bedömning är att de regionala och lokala musikinstitutionerna tillsammans med de fria musikutövarna har god egen kapacitet att stå för ett brett musikutbud och att statens roll i stället bör vara att främja samarbete och bidra med ekonomiskt stöd. Det här är en uppfattning som utredningen också har mött hos många av de företrädare för musiklivets olika delar som deltagit i de möten som hållits. Länsmusikens Samarbetsråd framhåller t.ex. att man är beredd att ta ett större ansvar för konsertproduktion, turnéer, internationella utbyten och nationella utvecklingsprojekt. Många mindre aktörer framhåller den potential som finns hos det fria musiklivet. Om det ges möjligheter att ta egna initiativ, skapa nya nätverk och öka samverkan med kulturinstitutionerna, kan den fria sektorn med en mängd högt kvalificerade musiker berika musiklivet i stort. En nationell musikpolitik bör främst sträva efter att fånga upp och stödja dessa initiativ. Det är utredningens övertygelse att kreativiteten och initiativförmågan i musiklivet kommer att utvecklas betydligt om ett sådant förhållningssätt vägleder de statliga insatserna. Ett exempel på samarbeten som är under uppbyggnad och som skulle kunna vidareutvecklas är det som sker inom . Det består av fria arrangörer organiserade inom av Nutida Konstmusik, ett antal länsmusikorganisationer och andra regionala parter. Andra liknande turnésamarbeten finns. Västmanlandsmusiken har också inkommit till utredningen med ett förslag till hur musiklivet i regionerna kan stödjas som väl överensstämmer med hur vi föreställer oss att en ny plattform bör arbeta. Förslaget berör särskilt hur utbudet av professionell musik kan säkras i regioner där ideellt arbetande musikföreningar står för en stor del av insatserna.