sou · GXB367 · 2010-01-01 00:00:00 — Helikopterskvadron har i uppgift att vidmakthålla följande förmågor: Särskilda helikoptergruppen (SHG) har i uppgift att vidmakthålla följande förmågor: helikoptertransporter (inklusive specialoperationsunderstöd) Helikopterenhet ISAF (HE ISAF) har i uppgift att vidmakthålla följande förmågor: förmåga till medicinsk evakuering (MEDEVAC) förmåga till sjuktransport (CASEVAC) Utbildningsenheten har i uppgift att bedriva värnpliktsutbildning för helikopterbataljonens behov. Livgrenadjärgruppen (LVG) ska vidmakthålla hemvärnsbataljoner och fristående kompanier samt stödjer frivilligverksamheten. Garnisonsenheten leder driften av garnisonen, flygplatstjänsten inom helikopterflottiljen, m.m. 4.3Helikopterbataljonens uppgifter och organisation Försvarsmaktens helikopterflottilj ansvarar för att utbilda och vidmakthålla insatsförbandet helikopterbataljonen och vidmakthålla kompetens inom området beväpnade helikoptrar. Helikopterbataljonen, som är ett typförband, genomgår en genomgripande förändring . bestod helikopterförbandet av ett stort antal krigsförband inom alla tre försvarsgrenarna. omorganiserades verksamheten till att omfatta två försvarsgrensoberoende helikopterbataljoner. Dessa är satta som ramförband . påbörjas utvecklingen av insatsförbandet helikopterbataljonen, vilken ska vara fullt operativt . Helikopterbataljonen är ett insatsförband med både mark- och sjöoperativ förmåga.3 4.3.3Preliminär taktisk, organisatorisk och ekonomisk målsättning för helikopterbataljonen (PTOEM). I detta avsnitt redogörs för bakgrunden till den preliminära förbandsmålsättningen för helikopterbataljonen samt kraven på operativ förmåga och operativa delförmågor. Utkast till taktisk, organisatorisk och ekonomisk målsättning (UTOEM) för helikopterbataljonen fastställdes . Arbetet med att utveckla en preliminär taktisk, organisatorisk och ekonomisk målsättning (PTOEM) för helikopterbataljonen påbörjades i januari 2006.4 I syfte att realiserbarhetspröva de operativa ramvillkoren mot de resurser som utgjorde ingångsvärde för utarbetande av UTOEM genomfördes ett modelleringsarbete för att fastställa dimensionerande typinsatser.5 Vidare genomfördes simulering och beräkning av tillgänglighet av helikoptrar.6 Helikopterflottiljen utredde och beräknade antalet besättningskategorier som krävs för att genomföra olika uppgifter och typinsatser. I förbandsmålsättningen för helikopterbataljonen anges att vid tidigare upprättande av taktisk, organisatorisk och ekonomisk målsättning för krigsförbandet har en normerande motståndarbeskrivning varit dimensionerande för förbandets utformning. Detta synsätt är dock inte lika relevant vid upprättande av insatsförband. Istället är de typer av insatser förbandet ska medverka i styrande för för- 3Insatsförbandet helikopterbataljonen benämns även i den preliminära förbandsmålsättningen som (IO HKP). 4Preliminär taktisk, organisatorisk och ekonomisk målsättning för insatsorganisation helikopter (HKV 01 630:76607). 5Arbetet genomfördes under ledning av . 6Arbetet genomfördes under ledning av Dagens och morgondagens insatser ska kunna genomföras inom hela konfliktskalan, såväl nationellt som internationellt. Insatser ska – beroende av insatsens art och omfattning – kunna göras med behovssammansatta delar av förbandet. Förbandet ska med taktiska enheter kunna uppträda såväl självständigt som ingå i en annan förbandsenhet och efter kort förberedelsetid kunna sättas in i en insats. Insatsenhetens storlek och sammansättning ska kunna variera över tiden. På motsvarande sätt varierar grundorganisationens storlek och sammansättning. Det finns således en interaktion mellan insatsorganisationen (IO) och grundorganisationen (se kapitel 3). Detta medför att i den nya insatsorganisationen flyter gränserna mellan denna och grundorganisation ihop. Det som är gemensamt för insatsorganisationen och grundorganisationen är de i helikoptersystemet ingående huvudfunktionerna, dvs. ledningsfunktion, flygfunktion, flygunderhållsfunktion och basfunktion. Målsättningsarbetet utgår från insatserna och hur dessa dimensionerar huvudfunktionerna inom helikoptersystemet, vilket i sin tur blir dimensionerande för helikopterbataljonens utformning (figur 4.3). Figur 4.3 Dimensionering från insats till insatsförbandet helikopterbataljon Källa: Försvarsmakten. De viktigaste dimensionerande parametrarna vid utformningen av helikopterbataljonen är operativa ramvillkor, ekonomiska realiteter samt arvet i form av personal, materiel och tidigare fattade beslut. De operativa ramvillkoren inom vilket förbandet ska verka är dimensionerande för helikopterbataljonen. De anger vad förbandet ska kunna användas för, vilket anges i form av ett s.k. utfallsrum inom vilket helikopterbataljonen ska kunna verka. dens utfallsrum är större och mer komplex än vad som gällde tidigare. Faktorer som var väl kända, stabila och statiska över så gott som hela förbandets livslängd och som kunde ligga till grund för förbandets dimensionering är att betrakta som dynamiska storheter. Detta gäller faktorer såsom hotbild, beredskap, uthållighet, ledningsförhållanden, miljö, etc. Helikopterbataljonen är målsatt med utgångspunkt i de övergripande kraven på operativ förmåga och kraven på ett antal operativa delförmågor. Typinsatserna utgör de operativa kraven och grund för dimensionering, planering och produktion av helikopterbataljonen. Det är dock inte praktiskt möjligt att definiera alla typer av insatser som kan förekomma, vilket medför att ett mindre antal representativa och dimensionerande insatser s.k. typinsatser har tagits fram. Syftet med att formulera typinsatser är att sätta insatserna i centrum och därmed vara dimensionerande för helikopterbataljonen. Typinsatserna utgör adekvata kravställare på ingående funktioner i helikopterbataljonen. Helikopterbataljonen ska innehålla en sådan grad av flexibilitet att resurserna utgående från vald typinsats kan anpassas till aktuellt behov vid specifik insats. I förbandsmålsättningen anges att helikopterbataljonen ska utvecklas mot sex typinsatser: Typinsats 2 (territoriell integritet): att med helikopterenhet stödja sjö- och luftstridskrafter vid hävdande av territoriell integritet. Typinsats 3 (internationell sjöstyrkeinsats): att med helikopterenhet understödja sjöstridsstyrka vid internationella insatser. Typinsats 4 (specialförbandsinsats): att med helikopterenhet understödja specialförband vid nationella och internationella insatser. Typinsats 5 (internationell snabbinsats): att med helikopterenhet stödja en snabbinsatsstyrka inom ramen för internationella insatser. Typinsats 6 (internationell stabiliseringsinsats): att med helikopterenhet utgöra en operativ stödresurs vid internationella insatser. Typinsats 7 (internationell fredsbevarandeinsats): att med helikopterenhet utgöra en operativ stödresurs under en långvarig internationell insats med rotation. I förbandsmålsättningen för helikopterbataljonen anges att bataljonen ska kunna lösa följande huvuduppgifter och deluppgifter. Varje huvuduppgift består av ett antal deluppgifter. Huvuduppgifterna ingår i de olika typinsatserna och en typinsats kan inkludera en eller flera av de beskrivna huvuduppgifterna och deluppgifterna, se nedanstående tabell.7 7 PTOEM (preliminär förbandsmålsättning), se även Försvarsmaktens skrivelse (HKV 01 800:56307). Helikopterbataljonens huvuduppgifter och deluppgifter Ytmålsstrid (YMS) Understödja vapeninsats mot ytmål Undervattensstrid (AWS) Eskort av mark- och marinförband Transport av trupp/ materiel (inre och/eller yttre last) inkluderande Undsättning av personal i hotmiljö Transport av skadade med möjlighet till kvalificerad vård ombord på Helikopterbataljonen ska enligt förbandsmålsättningen dimensioneras för att kunna genomföra samtliga typinsatser var för sig samt genomföra typinsatserna 2, 4 och 5 , dock kan ska den insats som startar sist ges en lägre ambitionsnivå. Vidare anges att typinsats 2 ska kunna påbörjas efter order, typinsats 4 ska kunna genomföras med en insats och typinsats 5 med en insats var tredje år. Utgående från typinsatserna balanseras dimensioneringen av i helikopterbataljonen ingående funktioner och samlade resursbehov. Detta syftar till att undvika suboptimering av vissa funktioner på bekostnad av andra, vilket ger den mest kostnadseffektiva uppbyggnaden av förbandet. Helikopterbataljonens verksamhet indelas i fyra huvudfunktioner: Dessa funktioner konstituerar tillsammans helikopterbataljonen. I typinsatserna återfinns de ingångsvärden, behov och krav som ligger till grund för dimensionering av respektive huvudfunktion (figur 4.4). Figur 4.4 Typinsatser och huvudfunktioner Helikopterbataljonen utgör den resursorganisation ur vilken helikopterenheter avdelas till typinsatserna. Helikopterenheterna utgör de taktiska enheter mot vilka de olika operativa och taktiska kraven ska ställas. Av typinsatserna framgår de taktiska krav som ställs på respektive helikopterenhet och ingående funktioner vid de olika typinsatserna. Vid dimensionering av funktioner för en viss insats är förutsättningarna under vilka insatsen ska genomföras avgörande för hur många helikoptrar som ska ingå i insatsen. avgörande för dimensioneringen blir kraven på vilken grad av autonomitet den taktiska helikopterenheten ska innehålla, det stöd förbandet kan erhålla i operationsområdet och helikopterenhetens plats i ett större sammanhang. Av kraven framgår vad som gäller för angivna huvudfunktioner. Vidare framgår krav på bl.a.: För att innehålla operativa och taktiska krav med de begränsade resurser som står till buds utvecklar helikopterbataljonen en s.k. multirole förmåga. De dimensionerande komponenterna för att uppnå multirole förmåga är helikopterplattformarna och besättningar, framförallt flygförare, då övriga besättningsmedlemmar kan variera beroende på uppdrag. Detta innebär bl.a. helikopterplattformarna ska utvecklas mot multirole förmåga med kapacitet att bära alla typer av funktionsmoduler som är aktuella för respektive plattform. Besättningarna, främst flygförare, ska utveckla multirole förmåga så att grundläggande förmåga i samtliga huvuduppgifter erhålls och all personal som utbildas på de nya systemen ska vara villiga att genomföra internationell tjänst. Operativa krav – produktionskrav Som tidigare nämnts är det inte endast de operativa kraven som styr dimensioneringen av helikopterbataljonen. Hänsyn måste tas till gällande produktionsförutsättningar. Vid utformningen av den preliminära förbandsmålsättningen har hänsyn tagits till nu gällande produktionsförutsättningar. Generellt gäller att de typinsatser som är framgenererade och som utgör grund för dimensionering av helikopterbataljonen ligger inom ramen för fattade beslut samt beslutsinriktningar avseende helikopterorganisationens utformning. 4.4Nuvarande inriktning av helikopterverksamheten Försvarsmakten har i underlag till utredningen redogjort för nuvarande planeringsanvisningar och prioritering av verksamheten inom helikopterflottiljen. Myndigheten anger att planeringen och uppgifterna inte beaktar ett vidmakthållande av HKP 4-systemet eftersom helikoptersystemet varit föremål för avveckling.8 Enligt nuvarande planering inriktas verksamhet i huvudsak enligt följande: HKP 9-systemet ska användas för flygträning . Frågan om ett eventuellt fortsatt vidmakthållande av helikoptersystemet beslutas . HKP 10-systemet ska prioriteras och utvecklas mot förmåga till medicinsk evakuering för insatsen i (ISAF). HKP14-systemet ska utvecklas enligt tidigare planering HKP 15-systemet ska prioriteras mot att stödja specialförband med trupp- och materieltransporter samt stödja snabbinsatsförmåga. Enligt nuvarande planering ska HKP 14-systemet överta uppgifterna medicinsk evakuering9, som förekommer i de flesta typinsatser, samt specialförbandsunderstöd (typinsats 4) och snabbinsats (typinsats 5) successivt i takt med att förmågan utvecklas. Utbildning av personal och utveckling av HKP 14-systemet påbörjas i perioden . 8Försvarsmaktens skrivelse (HKV 01 800:50596). begränsad operativ förmåga till materiel- och trupptransport samt medicinsk evakuering . Helikoptersystemet beräknas tillföras uppgiften undervattensstrid omkring 2017 och full förmåga beräknas uppnås omkring 2020. Enligt nuvarande planering ska tolv modifieras med partikelseparator och ballistiskt skydd för att stödja specialförband och snabbinsats . ska motsvarande utveckling äga rum för resterande . Delar av HKP 15-systemet planeras att beväpnas med tyngre beväpning i syfte att utveckla förmågan till punktmålsbekämpning. Sjöoperativ förmågeutveckling planeras påbörjas . 4.4.1Helikopterflottiljens inriktning och uppgifter 2010– 2011 Helikopterflottiljen har i planeringen tilldelats bl.a. följande uppgifter . Helikopterflottiljen ska därvid: vara beredd att genomföra stöd till samhället, vara beredd att genomföra räddningsinsatser, utbilda besättningar i HKP 10-systemet för internationella insatser, fortsätta uppsättandet och evaluering av en helikopterenhet för insats i (ISAF), vidmakthålla förmåga att stödja specialförbanden med , upprätta helikopterenhet med förmåga till bl.a. taktiska transporter och underrättelseinhämtning för NBG 11, genomföra omskolning av flygförare och besättningar för och , fortsätta markomskolning av flygtekniker till helikoptersystem och och stödja med personal med speciella kompetenser vid införandet av HKP14-systemet. Mål och riktlinjer för Helikopterflottiljen 2011 Försvarsmakten anger bl.a. följande mål och riktlinjer för helikopterflottiljens verksamhet : förmåga till medicinsk evakuering med ska vidmakthållas, en helikopterenhet 10 B med förmåga till medicinsk evakuering ska påbörja insats i från , helikoptersystem och ska fortsatt införas i verksamheten, HKP 14-systemet ska fortsatt utvecklas, bl.a. avseende framtagning och verifiering av flygoperativa profiler för 14Basic respektive HKP 14eBasic. HKP 15-systemet ska vidmakthålla förmåga att stödja specialförband nationellt och internationellt, utvecklingen av sjöoperativ förmåga med landbaserad rote ska påbörjas i syfte att kunna hävda territoriell integritet och delta i internationella insatser , kompetens inom området beväpnad helikopter ska utvecklas och vidmakthållas i syfte att kunna nyttja beväpnad , en helikopterenhet ska upprätthålla beredskap för NBG 11, fortsatt uppbyggnad av förmåga till långvarig insats med ska äga rum. Helikopterflottiljen har en fastställd personalram på cirka 700 officerare och cirka 100 civila för att producera, utveckla och vidmakthålla helikopterbataljonen enligt nu gällande förbandsmålsättning. Helikopterflottiljen har ett besvärande vakansläge där personalbristen uppgår till ca 150 personer (2009). Av dessa återfinns vakanser i den direkta flygverksamheten med cirka 25 flygförare och 45 helikoptertekniker. De största personalbristerna återfinns inom 3. helikopterskvadronen där cirka 20 flygförare och cirka 30 tekniker saknas. Härutöver finns drygt ett tiotal vakanser avseende tekniker med helikopterbakgrund inom materielsystemkontoret (flyg). Åtta nya flygförare och tio helikoptertekniker beräknas tillföras verksamheten 2009. Därefter sker ett uppehåll till 2012 då ytterligare 10 tekniker tillkommer. Dessa tekniker ger dock inte något direkt tillskott i produktionen förrän efter ytterligare . som det sker ett inflöde av ny personal så bedöms cirka 35 flygförare sluta och ytterligare 25 under den därpå följande femårsperioden. För helikoptertekniker är motsvarande siffror 20 och ytterligare 20 . Tillgången på tekniker är en begränsande faktor, framförallt från cirka 2015 då produktionsmöjligheterna med HKP14 bedöms ökas kraftigt. 4.5.2Tillgänglig personal för HKP 4-systemet10 Försvarsmakten anger att sammanlagt finns sexton flygförare i helikopterflottiljen som med varierande grad av återinflygning kan verka i besättning. Samtliga sexton flygförare bedöms efter påbörjad återinflygning ha erhållit sådan flygtrim att de kan ingå i en operativ besättning, förutsatt att flygtidsproduktionen inte är gränssättande. Av dessa återfinns fem flygförare inom HKP 10-systemet och elva inom HKP 15-systemet. Dessa flygförare har dock en relativt hög medelålder, vilket innebär att 3– 4 på grund av åldersskäl inte kommer att vara aktuella för tjänstgöring i NBG 14. I gruppen återfinns även tre av fyra tillgängliga 10 Försvarsmaktens skrivelse (HKV 01 800:50596). flyglärare, vilket innebär att 2–3 nya flyglärare behöver utbildas om HKP 4-systemet skulle vidmakthållas. För att öka antalet personer som är möjliga att nyttja inom ramen för en internationell insats bör nyutbildning ske. Detta kan exempelvis ske genom att utbilda de flygförare som genomför grundläggande helikopterutbildning. En sådan typinflygning, syftande mot en styrmansbefattning, bedöms ta cirka . En fortsatt stegvis vidareutbildning, i enlighet med tidigare använda utbildningsplaner, innebär att de skulle ha besättningschefskompetens efter ytterligare . Försvarsmakten anger att motsvarande situation gäller även för tekniker (färdmekaniker) i HKP 4-systemet, även om åldersläget inte är lika kritiskt. 10–12 färdmekaniker, som med ingen eller mycket liten utbildning kan ingå i besättning, finns inom helikopterflottiljen. För att säkerställa kunskapsöverföring bör dock även teknikerkåren kompletteras genom tillförsel av nyutbildad personal. Försvarsmakten anger att personal med rätt kompetens för att bemanna ledande och funktionskritiska befattningar inom flygunderhållsfunktionen på lokal nivå finns i begränsat antal inom helikopterflottiljen, även om detta inte gränssättande för möjligheten att återta förmågan och driva helikoptersystemet vidare. Bristen på personal för ledning av produktion och kontinuerlig luftvärdighet vid materielsystemkontoret är dock en starkt begränsande faktor. Försvarsmakten påpekar att möjligheterna att bemanna en helikopterenhet för insats är, med tanke på åldersstrukturen hos aktuell personal, beroende av ett frivilligt åtagande. Det går därmed inte att ange hur många ur personalen som kommer att välja att ingå i en sådan enhet. Grundat på tidigare erfarenheter bedömer myndigheten att omkring hälften av den tillgängliga personalen ställer sig positiv till en sådan tjänstgöring, vilket innebär cirka fyra besättningar av behovet på åtta besättningar, vilket var den styrka som var planerad för NBG 08. Påverkan på övriga helikoptersystem Försvarsmakten bedömer flygtidsbehovet för utbildning och operativ verksamhet till 1 500–, vilket är baserat på ett uppskattat behov för fyra till åtta besättningar. Då myndighetens helikopterorganisation inte är dimensionerad personellt att driva ytterligare ett medeltungt helikoptersystem på kort- och medellång sikt samt det faktum att organisationen har omfattande personalvakanser innebär detta att helikoptersystem , 14 och 15 påverkas negativt. Den avgjort största begränsande faktorn är tillgången till personal inom ledningsfunktionen för såväl flygverksamheten som flygunderhållsverksamheten. Med tanke på det besvärande vakansläget inom helikopterflottiljen blir konsekvenserna omfattande och kommer beröra hela helikopterflottiljens planering och verksamhet. För att skapa rimlig balans mellan uppgifter och resurser blir det nödvändigt att avbryta produktionen, antingen inom eller HKP 15-systemet, alternativt avbryta införandet av . har i denna delrapport att ta ställning till om HKP 4-systemet ska fortsatt vidmakthållas eller avvecklas. Utredningen avgränsar därför analysen och bedömningen av helikopterflottiljens verksamhet och förutsättningar till att belysa förutsättningar för och konsekvenser av ett vidmakthållande av HKP 4-systemet. Helikopterflottiljen är dimensionerad och organiserad för uppgiften att utbilda och vidmakthålla insatsförbandet helikopterbataljonen enligt preliminära förbandsmålsättning, vilket innebär att flottiljen inte är dimensionerat för att driva ytterligare ett medeltungt helikoptersystem. Försvarsmaktens målsättning är nu att skapa en långsiktig hållbar utveckling av helikopterbataljonen och helikopterförmågan genom att bl.a. återskapa balans mellan uppgifter och resurser samt skapa flexibilitet i helikopterparken. Det är inte endast de operativa kraven som styr dimensioneringen av helikopterbataljonen utan hänsyn måste även tas till gällande produktionsförutsättningar, bl.a. vad gäller personal och tillgängligheten av helikoptersystemen. Försvarsmakten anger i sitt underlag till utredningen att förutsättningarna för att vidmakthålla HKP 4-systemet påverkas främst av tillgången på flygförare, teknisk personal och annan nyckelpersonal till helikoptersystemet. kan vad gäller flygförare och flyglärare kan konstatera att antalet flygförare som efter viss återinflygning kan tjänstgöra är begränsat och att dessa återfinns i en relativt hög ålderskategori, vilket begränsar tillgängligheten över tiden. Motsvarande gäller för kategorin flyglärare och funktionskritiska befattningar inom flygunderhållsfunktionen. Det mest begränsade faktorn är dock bristen på personal för ledning av produktion och kontinuerlig luftvärdighet vid materielsystemkontoret. Vidare krävs nyutbildning av flygförare och tekniker för att vidmakthålla helikoptersystemet över tiden. Även om förutsättningar föreligger att med befintliga personella resurser bemanna och driftsätta HKP 4-systemet medför åtgärderna att personella resurser inledningsvis måste föras över från övriga helikoptersystem. delar Försvarsmaktens bedömning att en sådan resursöverföring till HKP 4-systemet med stor sannolikhet medför – också mot bakgrund av rådande vakansläge inom helikopterflottiljen – allvarliga negativa konsekvenser för införandet och utvecklingen av övriga helikoptersystem. Som Försvarsmakten påpekar innebär också den osäkerhet som råder om nu aktuella personalkategorier är villiga att åta sig tjänstgöring i internationella insatser en risk i arbetet med att säkerställa tillgång till flygförare och tekniker, särskilt då någon obligatorisk tjänstgöringsskyldighet i internationella insatser inte gäller för dessa ålderkategorier. vill i detta sammanhang framhålla vikten av att nya uppgifter och nya förändringar i helikopterflottiljens organisation, är förenliga med de rekommendationer som Statens lämnat med anledning av inträffade haverier i helikopterverksamheten. Det kan noteras att Försvarsmakten – i egenskap av flygoperatör – och myndighetens flygsäkerhetsinspektör gemensamt gör bedömningen att en återstart och ett vidmakthållande av HKP 4-systemet förutsätter en återuppbyggnadsperiod för att säkerställa att kraven på flygsäker- Vidare att det krävs en ny utredning om statusen på flygsäkerheten efter en sådan period innan arbetet med att vidmakthålla helikoptersystemet fortsätter. Utredningen har under utredningsarbetet inte funnit skäl att ifrågasätta Försvarsmaktens och flygsäkerhetsinspektörens bedömningar av förutsättningarna för en återstart och ett vidmakthållande av helikoptersystemet. (se vidare kapitel 6). kan sammanfattningsvis konstatera att den begränsade tillgången på flygförare och tekniker samt nyckelpersonal inom materielsystemkontoret allvarligt påverkar förutsättningarna och möjligheten att återstarta och inledningsvis vidmakthålla HKP 4-systemet. Härtill kommer att ett beslut om att vidmakthålla helikoptersystemet också får negativa återverkningar på helikopterflottiljens förutsättningar att införa och utveckla helikoptersystem , och . Mot bakgrund av kravet på flygsäkerhet och modifiering bedöms HKP 4-systemet kunna ge markoperativ effekt omkring 2015 och sjöoperativ effekt omkring 2013. På grund av kravet på modifiering bedöms systemet kunna ge ytterligare markoperativ effekt tidigast omkring 2014. På grund av leveransförseningar bedöms HKP 14-systemet – med utgångspunkt i nu känd information – uppnå markoperativ effekt omkring 2017 och sjöoperativ effekt omkring 2020. I detta avsnitt beskrivs Försvarsmaktens helikoptersystem från främst materiella utgångspunkter.