sou · GXB315 · 2010-01-01 00:00:00 — Möjligheter till effektiviseringar genom inriktning på gemensamma lösningar finns i första hand inom s.k. volymtjänster som löne- och fakturahantering samt grundläggande IT-stöd. Sammanläggning av resurser skulle även leda till minskad sårbarhet inom de aktuella områdena. Kvaliteten i arbetet skulle kunna höjas, i första hand vad gäller kvalitativa stödfunktioner som t.ex. framtagandet av IT-strategier, system för e-upphandling och personalstrategiskt stöd. Frågan är dock inte oproblematisk. Det är därför min uppfattning att den kräver beredning tillsammans med centralmuseerna samt att den samordningsfunktion jag föreslår i kapitel 5 på regeringens uppdrag kan fungera som sammanhållande för det fortsatta arbetet. Det bör också understrykas att en samordning av detta slag i ett inledningsskede kräver ett tillskott av resurser. Utredningen har gått igenom situationen rörande museernas hyror i syfte att möta den diskussion som i hög grad präglat det offentliga samtalet om museernas villkor (se även bilaga 19). Utredningen kan konstatera att i jämförelse med andra myndigheter går en hög andel av centralmuseernas anslag till hyreskostnader samt att detta till stor del beror på att museerna arbetar med att visa och vårda sina samlingar, något som kräver stora Till detta kommer att många centralmuseer, i synnerhet vad gäller museernas huvudbyggnader, endast i begränsad omfattning kan minska sitt lokalutrymme och i stora delar inte råder över val av lokaler. Detta utgör enligt utredningens bedömning i sig inget problem så länge budgetramarna för museerna anpassas därefter. Svårigheter uppstår först när balansen förändras mellan museets utgifter för hyran å ena sidan och för personal och övrig verksamhet å den andra genom höjda hyreskostnader och/eller eventuella generellt utlagda besparingskrav inom statlig förvaltning. Sådana förändringar riskerar att snabbt försämra förutsättningarna att bedriva verksamhet med bibehållen kvalitet eftersom den andel av resurserna som går till personal och övrig verksamhet är förhållandevis liten och marginalerna knappa. Min bedömning är att regeringen aktivt bör följa utvecklingen av museernas hyror eftersom museernas begränsade rådighet över valet av lokaler liksom de konsekvenser som höjda hyror kan få för verksamheten ställer särskilda krav på åtgärder. Problemen rör dels den s.k. pris- och löneomräkningsmodellen (PLO) som i olyckliga fall kan ytterligare öka ett museums svårigheter, dels ansvarsfördelningen mellan hyresvärden, , och museerna i egenskap av hyresgäster, där det är viktigt att parterna får reella förutsättningar att leva upp till sina åtaganden i de hyresmodeller som tillämpas för centralmuseerna, marknadshyra och kostnadshyra. Utredningen har besökt åtta länder i syfte att undersöka hur arbetet med att utveckla och samordna museisektorn fungerar (se vidare i bilaga 13). Flertalet länder har en permanent statlig museikoordinatorsfunktion med befogenhet att för statens räkning arbeta aktivt med museifrågorna. Även om sättet att organisera funktionen varierar spelar den en avgörande roll i respektive land för att driva frågor som uppfattas som väsentliga för såväl museisektorn i stort som för regeringens förverkligande av sin museipolitik. I samtliga besökta länder finns museiföreningar som inom en rad områden arbetar med att utveckla förutsättningarna för verksamheten vid museerna, i synnerhet med avseende på museiprofes- sionella frågor som exempelvis fortbildning. Föreningarna har ofta en hög anslutningsgrad bland museerna och åtnjuter därigenom hög legitimitet. Museiföreningarna utgör en stark samarbetspart för museikoordinatorsfunktionen. I flertalet länder utgår via museikoordinatorn såväl statligt verksamhetsstöd som medel till utvecklingsprojekt till föreningen. Jag har uppfattat att detta samspel av statligt ansvar och branschansvar betyder mycket för museernas utveckling. I några länder finns ytterligare incitament utöver de ekonomiska för att gynna initiativ utanför kretsen av statliga och statsunderstödda museer. Exempel på detta är det s.k. Designated Collections Program i där samlingar av särskilt nationellt värde uppmärksammas genom att de ges formell status som Designated Collection. Utnämningen av en samling innebär i sig inte ekonomiskt bidrag från staten, utan är ett sätt att markera samlingens kvalitet och nationella värde. Jag finner de engelska erfarenheterna så intressanta att jag i avsnitt 5.9 förslår att systemet prövas också i . Kraftsamling – vägen framåt De signifikanta erfarenheter som utredningens arbetssätt och mandat har givit liksom effektiviteten i projektarbetena har tillsammans med de internationella jämförelserna övertygat mig om den avgörande betydelse en central samordningsfunktion kan ha. Jag ser i det perspektivet intressanta utvecklingsmöjligheter för en framtidsinriktad museiutveckling i den myndighet för samtid, historia och livsmiljö som föreslagit. Jag konstaterar att det stöd till samverkan som ansvarsmuseifunktionen syftat till inte svarat mot sektorns behov och föreslår att funktionen avskaffas. Mina samtal med () har liksom de jämförelser jag kunnat göra med situationen för branschföreningar i andra länder lett fram till övertygelsen att en satsning på statligt verksamhetsbidrag och stöd till utvecklingsprojekt i RSM:s regi är det andra benet en konsistent och framåtsyftande museipolitik bör stå på. Jag lyfter fram betydelsen av ett samlat ansvarstagande för statliga museisamlingar oavsett vilket departement de sorterar under liksom behovet av att för Ájtte, Svenskt fjäll- och samemuseum skapa en starkare koppling till samt markera dess nationella status som museum för samiska frågor. Jag tar fasta på att det ansvarstagande för nationellt viktiga åtaganden som museer utanför centralmuseikretsen står för behöver få en tydlig markering och för fram förslag om ett ickefinansiellt främjandeinstrument Nationellt åtagande Jag belyser kraften i ekonomiska incitament samt lägger fram förslag till utvecklingsfinansiering genom omfördelning av befintliga resurser. Inrätta en Samordningsfunktion för museerna Jag föreslår en permanent samordningsfunktion vars uppdrag rör samverkans- och stödfunktioner inom museernas kärnområden samt centrala expertmyndighetsuppgifter av relevans för sektorn som helhet. Jag uppfattar därvid att den förvaltningsstruktur föreslår ger möjligheter till synergieffekter som bör kunna leda till god funktionsduglighet i hanteringen av museifrågor. Mina förslag baseras på en tydlig ansvarsfördelning mellan Samordningsfunktionen och de centrala museimyndigheterna. Jag ser Samordningsfunktionens roll som samordnande, drivande och stödjande. Jag noterar att flertalet av de stödfunktioner jag anser vitala för museerna ryms inom de befintliga myndigheterna , och Riksutställningar. Jag föreslår att dessa funktioner organisatoriskt förs samman på lämpligt sätt för att samlat utgöra basresurser i samspel med den kompletterande Samordningsfunktionen. Jag ser inte de samlade stöd- och samordningsfunktioner som så skapas som en ny egen myndighet utan utgår från att de inlemmas i den befintliga myndighetsstrukturen. Även om jag förordar den av föreslagna myndighetsstrukturen utgår jag i min genomförandebeskrivning för tydlighets skull från dagens myndighetsstruktur och förlägger då Samordningsfunktionen till . Jag noterar att man i har operativa uppgifter som bör kunna hanteras på myndighetsnivå. Jag föreslår därför att operativa uppgifter inom museiområdet i den grad som är lämpligt överförs till den föreslagna Samordningsfunktionen och pekar bl.a på uppgifter knutna till anslaget 8:4, vissa museer. Jag föreslår att Samordningsfunktionen finansieras genom överföring av de medel som går till ansvarsmuseiuppdraget samt överföring av tjänster från och . Se vidare min analys av förslagens konsekvenser i kapitel 6. () har ambitionen att ta ett utökat ansvar för utvecklingen inom den svenska museisektorn. RSM, vars medlemmar utgörs av museer oavsett huvudmannaskap, arbetar för att utveckla stödet till museerna. saknar RSM dock resurser att driva arbetet på ett systematiskt och långsiktigt sätt. Jag ser positivt på RSM:s möjligheter att fungera i denna roll och stöder mig därvid både på dess egen tydliga ambition och på erfarenheterna från motsvarande föreningar i andra länder. Jag föreslår mot denna bakgrund att regeringen anslår i ett basverksamhetsbidrag till föreningen. Stödet bör fördelas genom Samordningsfunktionen för museer. Jag föreslår vidare att den av mig föreslagna Samordningsfunktionen av regeringen ges befogenhet att inom lämpliga områden, som har tydlig koppling till professionsrelaterade frågor som t.ex. fortbildning, också lägga utvecklingsuppdrag på . Samla befintliga utvecklingsmedel i en pott för nationellt prioriterade forsknings- och utvecklingsprojekt Utredningen har konstaterat att stimulansmedel ofta utgör ett viktigt incitament till utveckling. Jag ser därför behov av att befintliga utvecklingsmedel sammanförs i en pott och utnyttjas strategiskt för nationellt prioriterade utvecklingsprojekt. Jag ser också RSM:s roll i detta hänseende så väsentlig att statligt stöd till förbundet är att betrakta som utvecklingsstöd för sektorn generellt. Jag föreslår att befintliga utvecklingsmedel inom museiområdet läggs samman, dels från anslaget 8:3 dels från anslaget 1:5 anslags- Jag föreslår också att den föreslagna Samordningsfunktionen av regeringen ges i uppdrag att med dessa medel aktivt främja och stödja nationellt angelägna forsknings- och utvecklingsinsatser som gagnar museiarbetet i hela sektorn. Stärkt ansvar för statliga museisamlingar under andra departement än Jag föreslår att statens långsiktiga ansvar för samlingar som tillskapats med statliga medel tydliggörs även för de samlingar som förvaltas av museer som sorterar under andra departement än . Detta uppdrag bör uttryckas i instruktioner, regleringsbrev och styrdokument till de myndigheter och statliga bolag som är dessa museers huvudmän. Jag föreslår i anslutning till detta att den föreslagna Samordningsfunktionen ges i särskilt uppdrag att samlat ta fram underlag och koordinera museifrågor oavsett dessas departementstillhörighet En ny stimulansform – Nationella åtaganden För att främja ansvarsspridning över landet föreslår jag att en ny form av nationellt åtagande prövas där vissa icke statliga museers roll och ansvar kan stadfästas genom specifika åtaganden. Idén är hämtad från där den har haft god effekt på utvecklingen inom museiområdet. Jag föreslår därför att den föreslagna Samordningsfunktionen ges i uppdrag att tillsammans med representanter från museisektorn utreda förutsättningar och former för ett sådant nytt främjandeinstrument. Uppdraget bör gälla långsiktigt ansvarstagande för samlingar och institutioner som är särskilt angelägna ur ett nationellt perspektiv. Jag föreslår därutöver att Ájtte, Svenskt fjäll- och samemuseum med sitt uppdrag inom det samiska kulturarvet blir det första exemplet på sådant nationellt åtagande för ett specifikt samlingsområde. Långsiktigt omhändertagande av de statliga museisamlingarna Jag fäster också regeringens uppmärksamhet på de stora insatsbehov som föreligger för den långsiktiga förvaltningen av de statliga museisamlingarna och den samlande och stödjande roll en museikoordinatorsfunktion där kan spela. Jag framhåller i det sammanhanget den platsspecifika kunskap som finns upparbetad hos personal som inom Access-projek- tet är anställd på arbetsmarknadsmedel och den risk som den nära förestående generationsväxlingen inom museiområdet kan komma att innebära i förlorad erfarenhet och kunskap om samlingarna. Min bedömning är att den föreslagna Samordningsfunktionen kommer att leda till höjd kvalitet och bättre resursutnyttjande vid museerna och att den därigenom kommer att komma medborgarna till godo. Jag har beräknat att kostnaden för den föreslagna Samordningsfunktionen uppgår till . Finansieringen föreslås ske genom omföring av medel som går till följande ändamål: från ansvarsmuseerna, från och från . Jag konstaterar att personella resurser för de kompletterande stödbehoven inom museernas kärnområden finns att tillgå inom Riksutställningar och . De i utvecklingsmedel för sektorns behov som jag föreslår att Samordningsfunktionen ska hantera överförs från följande anslaget: från anslag 1:5 avtalsrapport 13. Forsknings- och utvecklingsinsatser inom kulturområdet och från anslag 8:3 Bidrag till regionala museer. Därutöver räknar jag med att eventuella årliga överskott från den statliga utställningsgarantin också kan utnyttjas för utvecklingsinsatser. 1Bakgrund, problembeskrivning och intryck från det genomförda arbetet När regeringen utsåg en särskild utredare med uppgift att se över vissa museifrågor (dir. 2007:22, se bilaga 1). förutskickades både konkret projektarbete och framtagande av underlag för långsiktigt verkande åtgärder. I arbetet skulle olika former för ökad samverkan prövas i syfte att frigöra resurser för museernas kärnverksamhet samt bidra till ytterligare högkvalitativ verksamhet. I uppdraget ingick också att lägga fram förslag till hur ökad samverkan och eventuella stödfunktioner inom museiområdet lämpligast skulle kunna åstadkommas och organiseras efter det att koordinatorsuppdraget avslutats. Eftersom denna uppgift också låg inom ramen för uppdrag (dir. 2007:99) skulle koordinatorn i enlighet med direktiven till båda utredningarna bistå med de fördjupningar som behövde göras när det gäller museerna. Koordinatorn skulle också samråda med (dir. 2006:123). I arbetet skulle koordinatorn vidare samråda med andra berörda parter som , , och och också inhämta internationella erfarenheter på området. För en lista över utredningens kontakter och samarbetsparter se bilaga 20. Uppdraget omfattade främst det statliga och statsunderstödda museiväsendet inom ansvarsområde men även övriga statligt finansierade museer och museiväsendet i dess helhet om synergieffekter kan uppnås för hela sektorn. Bakgrund, problembeskrivning och intryck från det genomförda arbetet Inriktningen i direktiven mot frågor, som kan ha synergieffekter för sektorn som helhet, förstärktes i den hearing med representanter för hela museisektorn som ordnade som en inledning på utredningsarbetet. De dokumenterade erfarenheterna från samtalet – Dokumentation av ett rundabordssamtal om samverkan och uppdraget som museikoordinator (bilaga 3) – skulle i enlighet med direktiven vara ett underlag för museikoordinatorn i dennas uppdrag. Den breda ingång i arbetet som där poängterades blev vägledande i valet av arbetsområden där åtgärder och processer som gynnar sektorn som helhet särskilt uppmärksammats. Sammanfattningsvis har jag tolkat min uppgift på följande sätt: Utredningen ska i praktiskt arbete åstadkomma konkreta och direkt användbara resultat till gagn för museernas kärnverksamhet (kapitel 2) i för centralmuseerna specifika frågor studera tillämpliga samverkansmodeller (kapitel 3) hämta in internationella perspektiv att jämföra med den svenska museisituationen (kapitel 4) med ledning av de erfarenheter utredningen vunnit i kapitel 1 - 4 lägga fram förslag rörande de stödfunktioner och former för ökad samverkan inom museiområdet som bedöms ändamålsenliga efter det att uppdraget avslutats (kapitel 5 - 6) föreslå sådana stöd- och samordningsfunktioner som bedöms ändamålsenliga inom den ram för mål, struktur och arbetsformer för kultursektorn som helhet som ligger i uppdrag (kapitel 5-6) Utredningen har också i enlighet med tilläggsdirektiv (dir. 2008:10, se bilaga 2) gjort en översyn av Stiftelsen i . Regeringen tog i budgetpropositionen för 20091 upp frågan och beslöt att inte genomföra utredningens förslag. 1 Budgetproposition (prop. 2008/09:1). Bakgrund, problembeskrivning och intryck från det genomförda arbetet Arbetets inriktning – i enlighet med Lägesrapporten En redogörelse av hur uppdraget tolkats samt av de arbetsområden jag valt att vidareutveckla redovisades i en lägesrapport som överlämnades till regeringen (bilaga 4). I en bakgrundsteckning presenterades hur museerna i är organiserade, hur de är finansierade, vilka nätverk som finns m.m samt de problem av olika slag som – trots ett antal utredningar genomförda – fortfarande kvarstår. Analyserna i tidigare utredningar är i stort sett samstämmiga men de förslag till förändringar som lagts fram har aldrig vidareförts i konkreta åtgärder. Genomgående framstår bristen på central samordning, mandat för samverkansinsatser och en oklar ansvarsfördelning som grundläggande problem såväl för etablering av konkret samverkan som för främjande av en framåtsyftande utveckling av museifrågorna generellt. I lägesrapporten konstaterades att dessa erfarenheter skulle komma att bli grundläggande för arbetet med de förslag som utredningen, enligt regeringens direktiv, ålagts att presentera rörande lämpliga åtgärder för ökad samverkan och eventuella stödfunktioner inom museiområdet efter det att uppdraget avslutats. Det konstaterades därvid också att dessa överväganden skulle komma att ligga inom ramen för det samarbete med som ligger i uppdraget. De huvuddrag i ambition, inriktning och planering av det fortsatta utredningsarbetet som lades fram i lägesrapporten baserades även i övrigt på erfarenheterna från tidigare utredningar samt på samtal med samtliga myndighets- och institutionschefer inom centralmuseikretsen och olika organ i museisverige, såsom Länsmuseernas samarbetsråd, Kommunala museers samarbetsråd, , Svenska ICOM2 m.fl. I lägesrapporten presenterades de områden jag valt att ta mig an, liksom ambitionerna för det slutresultat som utredningen avsåg att nå till . Det fortsatta arbetet har följt de intentioner som där lades fast. En konsekvens är att arbetet inriktats på sådana samspel som rör museiverksamheten som helhet och inte enbart mot samverkan mellan de statliga museerna. Bakgrund, problembeskrivning och intryck från det genomförda arbetet Arbetets uppläggning och genomförande En grundläggande del i utredningsarbetet har kretsat kring ett antal nyckelprojekt. Många museer har engagerat sig i projekten. Arbetsinsatser och frågeställningar som rör museer med olika huvudmän och olika ämnesinriktning har ringats in och samspelet central-regional-lokal nivå har kunnat belysas. Arbetet har bedrivits i arbetsgrupper där experter inom respektive område deltagit med att ta fram och sammanställa både underlag och förslag på åtgärder. För de statliga museerna har inriktningen på möjliga effektivitetsvinster framför allt inriktats på frågan om vad gemensamma administrativa funktioner skulle kunna innebära. Utredningen har i det arbetet haft stöd av () och slutsatserna framgår av bifogad PM (bilaga 12). Ett annan viktig del har varit studieresor till ett antal länder som bedömts kunna ge en relief till situationen i . I detta arbete har jag dels fått underlag för hur behoven av stöd och styrning mötts i organisations- och samverkansmodeller, dels inhämtat erfarenheter som varit användbara i utredningens olika projekt. Erfarenheterna redovisas i kapitel 4 samt i en utförlig bilaga på engelska (bilaga 13). De institutioner och myndigheter vi besökt har kommenterat att de ser den som ett stöd också för dem själva, eftersom en motsvarande översiktlig sammanställning tidigare saknats. Det breda kontaktarbete som inleddes under utredningsarbetets första fas har fortsatt i syfte att fånga in så mycket som möjligt av krav, förväntningar och förhoppningar på det framtida museisamarbetet samt för att successivt få möjlighet att diskutera och konfirmera de erfarenheter och insikter som vunnits under arbetets gång (se bilaga 20). Med kansli har jag haft ett nära samarbete. Tillsammans har vi bl.a. fört diskussioner såväl i grupp som enskilt med cheferna för de statliga kulturinstitutionerna i frågor kring förändringsbehov inom dagens förvaltningsstruktur. Vi har också i regelbundna samråd sökt hålla varandra uppdaterade beträffande aktuella frågeställningar inom respektive utredning. Museikoordinatorn har deltagit i kommittémöten i frågor av gemensamt intresse. På motsvarande sätt har kansli föredragit aktuella gemensamma frågor vid Museikoordinatorns expertgruppsmöten. Bakgrund, problembeskrivning och intryck från det genomförda arbetet Den bild av det svenska museilandskapet som presenterades i utredningens lägesrapport har under arbetets gång förstärkts. museer kan på många sätt bedömas som mycket framgångsrika. Museerna åtnjuter generellt sett stort förtroende hos allmänheten. Av aktuell EU-statistik framgår att andelen invånare i som besöker museer i ett internationellt perspektiv är mycket hög. Här finns institutioner som ligger väl framme internationellt och som arbetar professionellt med hög ambitionsnivå trots att resurserna, inte minst personellt, är begränsade. finns här stora behov av samordning i frågor där gemensamma insatser kan vara till stöd för flertalet. Utredningen har mött allmänt gensvar ute i sektorn för de samverkansinitiativ vi tagit inom snart sagt alla de områden som omnämns i direktiven. Även om uppdraget omfattar främst det statliga och statsunderstödda museiväsendet inom ansvarsområde så finns förväntningar även hos andra delar av museisektorn på att utredningen skall ta ett brett grepp där synergieffekter som kommer alla museer till del ges hög prioritet. Jag har i samtal med museichefer ute i landet kunnat notera att man har behov av stödfunktioner samt auktoriserade policies och vägledningar. Man har också saknat en given instans att vända sig till i museifrågor vare sig man söker svar på frågor med nationell eller internationell räckvidd. Museer på olika nivåer har på egen hand arbetat med frågor, som ofta varit relevanta för flera. Det har också saknats analyserande och aktuella underlag liksom mandat, redskap och verktyg för uppgiftsinhämtning, analys och uppföljning för sektorn som helhet likaväl som för de statliga och statsunderstödda muserna specifikt. Med medborgarnyttan i fokus har därför sådana vitala frågor kommit i förgrunden som databaser med möjlighet att koppla ihop information från olika källor och kvalitetssäkring i bevarandearbetet med t.ex. magasinsstandarder och metoder för konservering av museiföremål. I andra länder har nationella museiorganisationer, nästan undantagslöst med statligt stöd, en central funktion i samordning och utveckling av olika sektorsgemensamma frågor. De faktorer som ledde fram till avvecklingen av den tidigare och bildandet av har dock i inneburit att branschengagemanget under ett Bakgrund, problembeskrivning och intryck från det genomförda arbetet antal år tappat i tempo. Man är i färd med att etablera en plattform av det slag som finns i snart sagt alla övriga länder som utredningen besökt. Här finns en stor framtida potential. 1.3Museikoordinatorsuppdraget – ett första steg i en utvecklingsprocess Jag har särskilt noterat hur betydelsefullt ett utpekat samordningsmandat kan vara. Genom de projekt som initierats i utredningen liksom i initiativ som tidigare tagits av samarbetsråd eller enskilda institutioner har viktiga erfarenheter fångats upp. Museerna har engagerats för att tillsammans åstadkomma resultat av gemensam nytta som dessutom givit ytterligare positiva effekter i t.ex. samsyn rörande vitala kärnverksamhetsfrågor. Ett stort stöd i utformningen av utredningens arbetsgrupper har de centrala museerna utgjort. De har utifrån sina respektive ansvarsområden ställt sina experter till förfogande. Eftersom vi i arbetsgrupperna fört samman dem som på varje deltagande museum arbetar praktiskt med respektive fråga har olika nätverk för erfarenhetsåterföring börjat växa fram. Förhoppningsvis kan de nätverk som bildats inom ramen för projekten fortsätta att verka även efter utredningsperiodens slut. Det är dock tveksamt om dessa klarar att hålla den fortsatta utvecklingen levande utan någon sammanhållande kraft.