sou · GYB365 · 2010-10-13 00:00:00 — Specialistpsykologer skulle kunna användas mer för be- dömning och diagnostisering, vilket skulle kunna minska trycket på specialistläkarna. Det finns också ett ökat intresse från vårdgivarna att inrätta specialist- och specialiseringstjänster. har en reglerad treårig specialist- utbildning för psykologer. Specialistbehörighet ges inom tre om- råden: klinisk psykologi, pedagogisk psykologi och arbetslivets psykologi. Inom varje område finns olika inriktningar. Kontinuerlig utveckling av befintliga specialistinriktningar och införande av nya görs i syfte att följa kunskapsutvecklingen och samhällets behov av specialistutbildade psykologer. Det finns ca 1 600 psykologer med specialistkompetens i klinisk psykologi och antalet sökande till specialistutbildningen har ökat kraftigt. Frågor om behörighetsreglering för legitimationsyrken 5.3.2Specialistutbildning för andra yrkesgrupper Specialistutbildning finns för läkare och tandläkare som därefter kan ansöka om bevis om specialistkompetens hos (4 kap. 8 § patientsäkerhetslagen) och få skyddad specialistbeteck- ning. Sjuksköterskor kan efter utbildning även få använda titeln specialistsjuksköterska och får då skyddad specialistbeteckning. Skälen för att införa specialistbehörighet för läkare var ett behov av att närmare bestämma vilka kvalifikationer som skulle fordras för att få beteckna sig som specialist inom en viss gren av läkarveten- skapen. Behovet hade gjort sig gällande vid bestämning av taxor och i samband med föreskrifter om ersättning till den som anlitat specialistvård. Av ren ordningssynpunkt uppfattades det som ett angeläget intresse att specialistbeteckningen motsvaras av en verklig sakkunskap.5 behörighetskommitté behandlade frågan om specialist- kompetens för psykologer och ansåg att det f.n. inte fanns något uttalat behov från statens sida att även reglera vidareutbildningar av psykologer.6 5.4Ensamrätt till yrke för psykologer har i en skrivelse till utredningen anfört att det saknas behörighetskrav för att utöva psykologyrket inom hälso- och sjukvården. Den enda behörighetsreglering som finns är bestämmelserna i förordningen (1998:1518) om behörighet till vissa anställningar inom hälso- och sjukvården m.m. och den är enligt förbundet inte tillräcklig. Psykologisk hälso- och sjukvård bedrivs också i stor utsträckning av privata vårdgivare, inom krimi- nalvården, företagshälsovården, (), skolor m.fl. och där saknas helt behörighetsreglering för yrkes- utövandet. Förbundet anser att det är mycket angeläget att legiti- mation som psykolog införs som behörighetskrav för att utöva psykologyrket inom all hälso- och sjukvård. 6SOU 1996:138 s. 391 f. Frågor om behörighetsreglering för legitimationsyrken Vissa yrkesgrupper har ensamrätt till yrket. Det gäller apotekare, barnmorska, läkare, receptarie och tandläkare. Ensamrätten är knuten till legitimationen och innebär att vissa yrken endast får utövas av den som har legitimation. Med hänsyn bl.a. till behovet av att kunna genomgå praktik kan behörighet också fås genom särskilt förord- nande (se kapitel 7). Föreskrifter om behörighet att utöva yrke, s.k. ensamrätt, har begränsats till områden där en inte obetydlig enskild verksamhet förekommer – eller kan komma att utvecklas – och där riskerna för patienterna är betydande. Inom den egentliga hälso- och sjukvården har endast verksamhet som barnmorska och läkare ansetts kräva sådan reglering. Det finns grundläggande bestämmelser om personalens kompe- tens i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). I 2 e § anges att där det bedrivs hälso- och sjukvård ska det finnas bl.a. den personal som behövs för att god vård ska kunna lämnas. I förarbetena konsta- teras att en god hälso- och sjukvård förutsätter att det finns väl- utbildad och kompetent personal.7 5.5Skyddad titel för fysioterapeut? har till utredningen fram- fört att yrkestitlarna sjukgymnast och fysioterapeut är förväxlings- bara. Fysioterapeut är den titel som internationellt motsvarar sjuk- gymnast och den används t.ex. i , och . För- bundet anser att den skyddade titeln sjukgymnast bör ersättas med fysioterapeut. Sjukgymnaster fick skyddad yrkestitel när LYHS infördes . Det innebär att titeln bara får användas av den som har legitimation som sjukgymnast. Fysioterapeut är en titel som används både av dem som behandlar människor och av dem som behandlar djur, Frågor om behörighetsreglering för legitimationsyrken t.ex. hästar och hundar. Det finns inget skydd för titeln fysioterapeut i . Sjukgymnast är en titel som används av betydligt fler än de som använder fysioterapeut (en sökning på gav 1 651 sjukgymnaster och 7 fysioterapeuter, på fanns 1 556 sjuk- gymnaster och 5 fysioterapeuter). 5.6Godkännande av äldre utbildning för ortopedingenjörer har i en skrivelse till Socialdeparte- mentet och anfört att tillämpningen av legitimations- bestämmelserna gjorts så bred att kompetensnivån hos den legiti- merade yrkesgruppen löper mycket stor risk att snedvridas. Enligt 4 kap. 1 § patientsäkerhetslagen ska den som avlagt ortoped- ingenjörsexamen efter ansökan få legitimation för yrket ortoped- ingenjör. I 3 kap. 14 § FYHS anges att utöver ortopedingenjörs- examen ska följande utbildningar anses likvärdiga vid ansökan om legitimation: 1.fullgjord högre ortopedteknisk utbildning eller ortopedingenjörs- utbildning som fastställts av regeringen eller utbildningsanord- nare. 2.fullgjord utbildning vid samt yrkesverk- samhet med huvudsaklig inriktning på patient- undersökningar i hälso- och sjukvården. Enligt 4 kap. 2 § får meddela legitimation om en yrkes- utövare visar att han eller hon på annat sätt än genom utbildning eller praktisk tjänstgöring som anges i 4 kap. 1 § förvärvat mot- svarande kompetens. Bestämmelsen är avsedd som en ventil som kan tillämpas i enstaka fall och får inte tillämpas så att vissa utbild- ningar generellt anses likvärdiga med dem som anges i 1 §.8 1997/98:109 s. 159 Frågor om behörighetsreglering för legitimationsyrken Antalet tillsynsärenden hos till som rört ortopedingenjörer är sex och av dessa utgör hälften allmänna förfrågningar och hälften verksamhets- tillsyn. De tre ärenden som varit aktuella i samband med tillsyn torde till stor del avse frågor om medicinteknisk säkerhet eller av- vikelse. har haft fem ärenden där den som an- mälts varit legitimerad ortopedingenjör. Utredningens bedömning: Praktiktjänstgöring bör inte vara något krav för legitimation för arbetsterapeuter eller audionomer. En reglerad specialistordning och skyddad specialistbeteckning bör inte införas för sjukgymnaster eller psykologer. Psykologer bör inte få ensamrätt till yrket. Det finns inte skäl att ändra reg- leringen av kraven för legitimation för ortopedingenjörer. 5.7.1Praktisk tjänstgöring som krav för legitimation Legitimationen är för merparten av de reglerade yrkena inom hälso- och sjukvården knuten till examen och utbildningen innehåller prak- tik i olika hög grad genom verksamhetsförlagd utbildning. Skälen för att även kräva intyg om praktiktjänstgöring för vissa legiti- mationsyrken varierar. När det gäller kiropraktorer och naprapater har regeringen uttalat att kravet på praktiktjänstgöring kan komma att omprövas om utbildningen blir en del av den statliga högskolan. har till regeringen ställt frågor om den svenska läkarutbildningen på 5,5 års utbildning, även om det därutöver krävs 18 månaders AT-tjänstgöring för legitimation, uppfyller kravet utbildning som anges i yrkeskvalifikationsdirektivet. En över- syn kan därför komma att ske av utbildningen och kravet på all- mäntjänstgöring. I alla utbildningar till legitimationsyrken ingår praktisk tjänst- . Den sker då inom ramen för samma kontroll och bedöm- ning som övrig undervisning och examination. Vi anser därför att utgångspunkten bör vara att den praktiska erfarenhet som krävs för legitimation ska ingå i utbildningen och att examen ska vara kri- teriet för att legitimation ska utfärdas. Arbetsgivaren har ansvaret för att de anställda har den kompetens som krävs för arbetsupp- Frågor om behörighetsreglering för legitimationsyrken gifterna och en viktig del i det är att ge nyanställda den intro- duktion som krävs för att kunna utföra arbetet på ett tillfreds- ställande sätt, så att patientsäkerheten kan garanteras. Inom hälso- och sjukvården finns föreskrifter om kvalitets- och ledningssystem och det är också en viktig fråga för tillsynen att kontrollera att de systemen säkerställer att personalen har tillräcklig kompetens för arbetsuppgifterna.9 De problem som arbetsterapeuter och audio- nomer upplever som nyutexaminerade bör kunna mötas genom för- ändringar av utbildningen och en god introduktion på den första arbetsplatsen. Vi anser därför inte att ett krav på praktisk tjänst- för legitimation för arbetsterapeuter eller audionomer bör införas. 5.7.2Reglerad specialistordning och skyddad specialistbeteckning Det finns specialistordningar för sjukgymnaster och psykologer som hanteras av Legitimerade Sjukgymnasters Riksför- bund respektive . Det är också möjligt för legitimerade sjukgymnaster och psykologer att ange att de har vidareutbildning eller specialistutbildning. Att skapa en specialist- reglering för en ny yrkesgrupp är tids- och kostnadskrävande. Den utbildning som ligger till grund för legitimationen för dessa grupper är relativt omfattande och håller god kvalitet. Det har inte fram- kommit att det utöver skyddet för titeln legitimerad sjukgymnast eller psykolog finns ett behov av att ur ett patientsäkerhetsperspektiv införa en reglerad specialistordning och skyddad specialistbeteck- ning för sjukgymnaster eller psykologer. Vi anser därför inte att det finns skäl att införa en sådan. 5.7.3Ensamrätt till yrke för psykologer Särskilda krav på behörighet i form av ensamrätt för en yrkesgrupp kan införas om det finns ett behov ur ett patientsäkerhetsperspektiv som är så stort att näringsfriheten bör begränsas. Vi anser inte att det finns skäl att införa någon sådan ensamrätt för någon grupp utöver de som har den rätten. En sådan rätt för psykologer kan också diskuteras med hänsyn till svårigheterna att definiera vilka Frågor om behörighetsreglering för legitimationsyrken uppgifter som i så fall skulle omfattas av ensamrätten. Vi behandlar i avsnitt 18.5.4 behovet av och möjligheterna att förbehålla hälso- och sjukvårdspersonalen rätten till behandling av psykiska sjukdomar och användningen av vissa metoder vid sådan behandling. 5.7.4Skydd för titeln fysioterapeut? Fysioterapeut är en titel som används både av dem som behandlar människor och av dem som behandlar djur, t.ex. hästar och hundar. Många som använder titeln är sjukgymnaster, men det finns också yrkesutövare med annan utbildning. Att en grupp legitimerade yrkes- utövare vill byta ut den skyddade yrkestiteln mot en annan har såvitt utredningen erfarit inte tidigare förekommit. Den omstän- digheten att en titel är skyddad i våra grannländer och motsvarar en titel som är vedertagen internationellt kan vara ett skäl för att välja den. Fysioterapeut är dock en titel som används av andra än sjukgymnaster och i många fall kan anses inarbetad för den verk- samheten och det måste därför enligt vår mening finnas starka skäl för att förbehålla sjukgymnasterna titeln fysioterapeut. De allra flesta yrkesutövare använder titeln sjukgymnast. En stor del av de problem med skyddade yrkestitlar som framförts till utredningen har rört olika former av förväxling med terapeut. Den omständigheten bör enligt vår mening beaktas när man funderar över andra eller nya titlar för att undvika sådana problem även för andra legitimations- yrken. Vi anser mot bakgrund av dagens användning av titeln fysio- terapeut, och den förväxlingsrisk som finns när det gäller terapeut, att den skyddade yrkestiteln sjukgymnast inte bör ersättas med fysio- terapeut. En sådan förändring skulle också innebära att titeln sjuk- gymnast, efter en övergångsperiod, skulle kunna användas av envar vilket med hänsyn till hur inarbetad den titeln är skulle försvåra för patienter/konsumenter att bedöma vem som tillhör hälso- och sjuk- vårdspersonalen och vem som inte gör det. Legitimation infördes för ortopedingenjörer och då fanns det ca 300 med sådan utbildning att de hade skyddad yrkes- titel. Det gjordes dock möjligt även för personer med viss kortare utbildning och yrkeserfarenhet att få legitimation. Frågor om behörighetsreglering för legitimationsyrken ber 2007 fanns det 389 legitimerade ortopedingenjörer, 113 kvinnor och 276 män. När legitimation infördes för ortopedingenjörer angav regeringen i förordning vilka krav som skulle gälla för att skulle utfärda legitimation även för dem som inte hade den ortoped- ingenjörsexamen som föreskrevs i lagen. Dessa undantag motsvarade de äldre utbildningar som gett rätt att använda den skyddade yrkestiteln ortopedingenjör. har därutöver en möj- lighet att i undantagsfall meddela legitimation om en person har skaffat sig en fullgod kompetens på annat sätt än genom att avlägga examen. Denna möjlighet finns när det gäller alla legitimations- yrken. Reglerna om undantag är av naturliga skäl mest aktuella när legitimation införs och antalet ortopedingenjörer motsvarar i stort sett det förväntade. Det har inte heller framkommit att orto- pedingenjörer, oberoende av vilken bakgrund de har, är föremål för ingripanden från eller i någon större ut- sträckning. Vi anser därför inte att det finns skäl att föreslå någon förändring av regleringen av kraven för legitimation för ortoped- ingenjörer. 6Översyn av optikers arbetsuppgifter Av direktiven framgår att utredningen ska se över optikers arbets- uppgifter. Vi ska pröva om gällande bestämmelser är ändamålsenliga och tillräckliga samt lämna förslag till eventuella förändringar. Efter- som yrkesverksamma optiker med något enstaka undantag har legiti- mation har vi valt att endast behandla arbetsuppgifter för legitimerade optiker. Av direktiven framgår att utredningens uppdrag avser frågor inom hälso- och sjukvården. Vi kommer därför inte att behandla arbets- uppgifter som optiker utför utanför hälso- och sjukvården. Exempel på sådana arbetsuppgifter är arbetsmiljörelaterade åtgärder kring ljus- och belysningsförhållanden. Det kan också vara fråga om försäljning av synvårdsprodukter som inte är direkt relaterade till störningar i synfunktionen, exv. skyddsglasögon och solglasögon. Utanför hälso- och sjukvården och därmed uppdraget ligger också optikers arbets- uppgifter av rent kosmetisk karaktär, t.ex. att lämna ut kontaktlinser utan synkorrigerande effekt. Till utredningen har överlämnat ärendet S2006/10277/HS. I ärendet finns bl.a. undersökning och synhjälpmedel – Optikerns arbetsuppgifter. I propo- sitionen som ligger till grund för den nya patientsäkerhetslagen har regeringen, bl.a. mot bakgrund av , föreslagit att det nuvarande förbudet i 4 kap. 2 § 6 p LYHS för andra än hälso- och sjukvårdspersonal att tillhandahålla kontaktlinser tas bort i och med införandet av patientsäkerhetslagen. har godtagit för- slaget och frågor kring detta förbud kommer därför inte att behandlas inom ramen för denna utredning. Översyn av optikers arbetsuppgifter Under utredningsarbetet har vi haft samtal med branschföreträdare och myndigheter. Vi har träffat Optikbranschen, , och . Vi har också inhämtat synpunkter från , Social- styrelsen och . Synpunkter kring optikernas arbets- uppgifter har även lämnats av vår referensgrupp och patient- och brukarorganisationer. I avsnitt 6.2 lämnar vi en allmän beskrivning av optiker som yrkes- grupp. I avsnitt 6.3 redovisar vi optikers arbetsuppgifter och bestäm- melserna som reglerar dessa. I avsnitt 6.4 presenterar vi våra över- väganden och förslag 6.2.1Sverige har ca 2 300 legitimerade och yrkesverksamma optiker Enligt statistik från och fanns det ca 2 300 legitimerade och yrkesverksamma optiker i . Det stora flertalet av dessa arbetar inom den privata sektorn. De optiker som arbetar inom den offentliga hälso- och sjukvården finns bl.a. på ögonläkarmottagningar och syncentraler. För att en legitimerad optiker självständigt ska få prova ut, till- passa eller tillhandahålla kontaktlinser inom hälso- och sjukvården krävs enligt nu gällande bestämmelser att han eller hon har s.k. kon- taktlinsbehörighet. är den myndighet som utfärdar behörigheten. Enligt uppgift från har av de legitimerade optikerna i kontaktlinsbehörighet. I den fortsatta framställningen i detta kapitel menas med opti- ker, om inte annat sägs, legitimerad optiker. 6.2.2Från 1994 är optikerutbildningen en högskoleutbildning När legitimation för optiker infördes var optikerutbildningen en fyraårig gesällutbildning. 1970 blev optikerutbildningen en två- årig gymnasieutbildning och var utbildningen en tvåårig eftergymnasial utbildning. Översyn av optikers arbetsuppgifter är optikerutbildningen en högskoleutbildning. Utbild- ningen anordnas av () i och av Linnéuniversitetet (tidigare ). Båda utbildningar- na är och omfattar 180 högskolepoäng. Utbildningarna leder var för sig fram till optikerexamen som enligt dagens regelverk be- rättigar till legitimation. Utbildningarna ger också den kompetens som behövs för att få kontaktlinsbehörighet. För att inte optiker som utbildats innan högskoleutbildningen infördes skulle förlora möjligheten att få legitimation och kontakt- linsbehörighet, har KI haft i uppdrag att anordna särskilda legitima- tionskurser och kontaktlinskurser. Kurserna har anordnats regelbun- det och de optiker som så önskat har fått möjlighet att skaffa sig legitimation och kontaktlinsbehörighet. En sista kurs- omgång har avslutats och enligt uppgift från KI är det troligen ytterst få yrkesverksamma optiker som behöver komplettera sin utbildning för att kunna få legitimation eller kontakt- linsbehörighet. KI anordnar också en kurs som gör det möjligt för optiker som utbildats innan högskoleutbildningen att få ut en optikerexamen. Nämnda examen är bl.a. ett krav för att kunna söka till en magister- utbildning i klinisk optometri som KI anordnar . 6.2.3Optiker fick legitimation 1964 och skyddad yrkestitel Som nämnts ovan blev optiker ett legitimationsyrke 1964. Skyddad yrkestitel för optiker infördes dock först . Anledningen var att det tidigare funnits alltför många optiker som saknade legitimation och som genom en bestämmelse om skyddad yrkestitel för legiti- merade optiker skulle förlora möjligheten att få kalla sig optiker. En skyddad yrkestitel bedömdes då innebära en ingripande begräns- ning av närings- och yrkesfriheten. 2005:06/43 kunde dock regeringen konstatera att de optiker som så önskat fått möjlighet att skaffa sig legitimation genom kompletterande utbildning, varför närings- och yrkesfriheten inte längre utgjorde något hinder mot bestämmelser om skyddad yrkestitel. Skyddad yrkestitel infördes för optiker från . Översyn av optikers arbetsuppgifter 6.3Optikers arbetsuppgifter inom hälso- och sjukvården 6.3.1Optiker tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen Genom sin legitimation tillhör optiker hälso- och sjukvårdsperso- nalen. Det följer av patientsäkerhetslagen och innebär bl.a. att de ska utföra sitt arbete i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. Optiker som arbetar i egen regi är också enligt patient- säkerhetslagen vårdgivare och ska som sådana planera, leda och kon- trollera verksamheten på ett sätt som leder till att kravet på god vård i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) upprätthålls. Som vård- givare ska optiker även vidta de åtgärder som behövs för att före- bygga att patienter drabbas av vårdskador. Optiker står också under tillsyn enligt patientsäkerhetslagen. 6.3.2Närmare om regleringen av optikers arbetsuppgifter har utfärdat föreskrifterna och allmänna råden (SOSFS 1995:4) Legitimerade optikers arbetsuppgifter inom hälso- och sjukvården. Föreskriften, i fortsättningen kallad optikerföre- skriften, behandlar vilka uppgifter optiker har inom hälso- och sjuk- vården. Av 1 § optikerföreskriften framgår att föreskriften gäller legiti- merade optikers yrkesverksamhet inom hälso- och sjukvården. I 2 § finns en beskrivning av arbetsuppgifter för optiker inom hälso- och sjukvården. Där anges att optiker har till uppgift att: undersöka en patients syn och ge patienten de råd och upplys- ningar som undersökningen föranleder samt vid behov färdig- ställa, tillhandahålla eller lämna ut optiska synhjälpmedel, efter läkares eller annan legitimerad optikers anvisningar vid behov färdigställa, tillhandahålla eller lämna ut optiska synhjälpmedel eller, efter läkares anvisning, andra synhjälpmedel, till läkare hänvisa patienter med misstänkta sjukliga förändringar av ögat eller dess funktioner eller ögonförändringar till följd av skador, Översyn av optikers arbetsuppgifter utfärda intyg om en patients syn och utföra de undersökningar som behövs i sammanhanget, samt vid enheter inom hälso- och sjukvården under ansvarig personals ledning biträda i behandlings-, habiliterings- och rehabiliterings- arbetet av ögonförändringar och ögonskador. Med optiska synhjälpmedel avses enligt 1 § ögonglas, kontaktlinser, filterglas eller motsvarande produkter som har till syfte att korrigera seendet. Med optiska synhjälpmedel menas också sådana särskilt förskrivna optiska hjälpmedel som förskrivs inom syncentraler eller liknande och som har till uppgift att korrigera seendet. Till optiska synhjälpmedel hör däremot inte solglasögon, skyddsglasögon och kosmetiska glasögon eller kontaktlinser utan någon synkorrigerande effekt. Som nämnts ovan har optiker bl.a. som arbetsuppgift att färdig- ställa, tillhandahålla eller lämna ut optiska synhjälpmedel. I två fall måste dock dessa uppgifter göras efter anvisning av läkare eller under läkares ledning. Det följer av 3 § som anger att sådan medverkan av läkare krävs i fråga om optiska synhjälpmedel för barn . Medverkan av läkare krävs även i fråga om optiska synhjälpmedel som har till syfte att behandla eller korrigera misstänkta sjukliga förändringar av ögat eller dess funktioner inklusive samsyn, ögon- ställning och ögonrörlighet eller ögonförändringar till följd av ska- dor eller läs- och skrivsvårigheter (dyslexi). Enligt 4 § får optiker utföra de synundersökningar som behövs för bedömningen av vilka synhjälpmedel som patienten behöver och för ställningstagandet om patienten behöver hänvisas till läkare. Optiker får också utföra de synundersökningar som behövs i övrigt för utfärdande av intyg om synen. Undersökningarnas omfattning och slag ska alltid anpassas till syftet och till optikers kompetens. Optiker får inte vid undersökningarna använda instrument som berör ögat, frånsett vad som behövs för utprovning och tillpassning av kontaktlinser. Optiker får inte heller använda några diagnostiska läkemedel vid sina undersökningar. Enligt 5 § ska optiker se till att utlämnade synhjälpmedel så långt möjligt tolereras väl och ger avsedd effekt. Om synhjälpmedlen läm- nas ut enligt annans ordination ska optikern också se till att hjälp- medlen överensstämmer med denna. Vid misstanke om fel eller någon annan olämplig avvikelse i ett recept eller i en anvisning ska optiker innan hjälpmedlen färdigställs samråda med den som utfärdat receptet Översyn av optikers arbetsuppgifter eller anvisningen, om det är lämpligt och patienten inte motsätter sig det. Optiska synhjälpmedel får vidare inte, om inte särskilda skäl föreligger, färdigställas eller lämnas ut om receptet eller anvisningen är äldre än för barn och för övriga patienter. Exempel på särskilda skäl kan vara att patienten behöver synhjälpmedel eller att användandet inte kan antas medföra någon allvarlig medicinsk risk. Om optiker misstänker att recept eller anvisningar inte motsvarar det aktuella förhållandet får de användas som underlag för åtgärder endast om det finns sär- skilda skäl. Av 5 § följer också att en optiker i enskild verksamhet inte är skyldig att prova ut eller att lämna ut optiska synhjälpmedel efter ett recept eller en anvisning som en läkare eller någon annan optiker utfärdat.