sou · GXB387d2 · 2010-01-01 00:00:00 — Vid en avvägning mellan övervakningsbehovet och intresset hos de enskilda av att inte bli övervakade fann kammarrätten att det inte hade visats att behovet av övervakningen vägde tyngre än den enskildes intresse av att inte bli övervakad. Kammarrätten biföll överklagandet. (Kammarrättens mål nr 3205-05). Hotell har fått tillstånd till kameraövervakning av ingång till bagageutrymme, men nekats tillstånd till övervakning av hotellets lobby. i meddelade i beslut tillstånd till tre kameror för övervakning av entréer till i . I samma beslut avslog tillstånd till kameror riktade mot lobbyn och bagagerum. överklagade beslutet till Länsrätten i och yrkade att tillstånd skulle meddelas till övervakningskameror med bildinspelning riktade mot lobby och bagagerum. I målet framkom att det hade förekommit stölder på hotellet, bl.a. av internationella ligor. Hotellet hade vidtagit åtgärder för att minska antalet stölder, bl.a. genom att minska tillgängligheten för obehöriga personer och sätta upp anslag i lobbyn som varnade för stölder. Bagageutrymmet var obemannat och dörren manövrerades från receptionen. Länsrätten menade att hotellet hade visat att övervakningsintresset övervägde integritetsintresset när det gällde övervakning av lobbyn och dörren till bagageutrymmet och medgav tillstånd till de aktuella övervakningskamerorna. Tillståndet innefattade rätt att behandla eller bevara bilder. överklagade beslutet och yrkade att Kammarrätten i skulle fastställa beslut. Enligt kammarrätten var behovet av övervakning av receptionsområdet inte uppenbart. Kammarrätten menade också att integritetsintresset gjorde sig starkt gällande i en hotellobby, särskilt när det som i det här fallet var fråga om rätt att spela in och bevara bilder. Vid avvägningen mellan övervakningsintresset och integritetsintresset fann kammarrätten att de enskildas integritet vägde tyngre vad gällde övervakningen av området kring receptionen. Vid motsvarande intresseavvägning när det gällde kameraövervakning av ingången till bagageutrymmet fann kammarrätten att övervakningsintresset vägde tyngre. I likhet med länsrätten ansåg kammarrätten att det förelåg ett behov av att behandla eller bevara bilder. Kammarrätten biföll överklagandet delvis och fastställde beslut att inte medge tillstånd till uppsättning av kamera vid receptionsdisk för övervakning av lobbyn. Kammarrätten avslog överklagandet i övrigt. (Kammarrättens mål nr 1350-04). Utrymmen i anslutning till ett hotells konferenslokaler och matsal har ansetts vara en plats dit allmänheten har tillträde, men inte hotellets relaxavdelning. i beviljade i beslut (hotellet) i tillstånd att använda två övervakningskameror. Vidare beslutade länsrätten att avskriva hotellets ansökan beträffande tolv kameror (som övervakade, relaxavdelning samt utrymmen i anslutning till konferens- lokaler och hotellets bankett- och frukostmatsal) eftersom det framgick att övervakningen skulle ske på plats dit allmänheten inte har tillträde och det inte krävs tillstånd för övervakning av sådan plats. Justitiekanslern överklagade beslut till Länsrätten i och yrkade att beslutet skulle upphävas i den del det avsåg avskrivning av bolagets ansökan och att ärendet i den delen skulle återförvisas till för ny handläggning. Länsrätten konstaterade att det är en förutsättning att man är hotellgäst eller konferensdeltagare för att få tillträde till de aktuella utrymmena. Hotellgästen/konferensgästen har betalat för att få besöka hotellet. Hotellgästen/ konferensgästen har också uppgett sitt namn vid incheckningen och är därför inte vem som helst i förhållande till hotellet. Enligt länsrättens bedömning kunde därför de utrymmen det var fråga om inte anses som utrymmen som allmänheten har tillträde till. Antalet gäster påverkande inte bedömningen enligt länsrätten. Länsrätten betonade också att en annan bedömning skulle leda till komplicerade gränsdragningsproblem. Justitiekanslerns överklagande avslogs. Justitiekanslern överklagade länsrättens dom till Kammarrätten i och yrkade att kammarrätten med ändring av länsrättens dom skulle upphäva beslut i den del det avsåg avskrivning av bolagets ansökan och att ärendet i den delen skulle återförvisas till för ny handläggning. Kammarrätten konstaterade att hotellverksamhet i huvudsak består av att hyra ut rum för privat och enskilt bruk. Personer som bor på hotell måste normalt sett också lämna sitt namn och andra personuppgifter vid incheckning. Denna inriktning på verksamheten talade enligt kammarrätten för att de områden av ett hotell dit endast hotellets gäster har tillträde inte är att anse som en plats dit allmänheten har tillträde. Att ett hotell inte har möjlighet att neka den som är skötsam och kan betala att hyra ett hotellrum och att en hotellgäst i princip är oförhindrad att ta upp gäster på sitt rum föranleder ingen annan bedömning. Av utredningen i målet framgick att det endast var för att komma in till hotellets relaxavdelning som det krävdes rumsnyckel/passerkort. Det syntes inte föreligga några hinder före personer som inte var hotellgäster att nå övriga övervakade områden. Mot denna bakgrund fann kammarrätten att de områden som omfattades av de aktuella kamerornas övervakningsområden var att anse som plats dit allmänheten har tillträde och därmed tillståndspliktiga. Justitiekanslerns överklagande bifölls beträffande SOU 2009:87 Bilaga 3 kameror som övervakade utrymmen i anslutning till konferenslokaler och hotellets bankett- och frukostmatsal och avslogs i övrigt. En ledamot var skiljaktig och anförde. För bedömningen av om hotellets konferenslokaler och område i anslutning till hotellets bankett- och frukostmatsal samt hotellets relaxavdelning utgör en plats dit allmänheten inte har tillträde saknar det enligt min mening betydelse om det föreligger några fysiska hinder, exempelvis i form av passerkort eller nycklar, för personer som inte är hotellgäster att nå de övervakade områdena. Det avgörande är enligt min mening huruvida sådana personer kan anses ha giltig anledning att vistas i de aktuella lokalerna. Från hotellets sida har upplysts att endast hotell- och konferensgäster har tillträde till de aktuella områdena. Med hänsyn härtill, och då det inte heller i övrigt har kommit fram skäl att anse att områdena utgör lokaler där även andra personer har giltig anledning att vistas, kan de inte anses utgöra en plats dit allmänheten har tillträde. Justitiekanslerns överklagande ska därför avslås i sin helhet. (Kammarrättens mål nr 9452-08). Hotellkorridor, bagageutrymme och trappuppgångar har inte ansetts vara en plats dit allmänheten har tillträde. i beviljade i beslut , i tillstånd att använda två övervakningskameror. Vidare beslutade att avskriva vandrarhemmets ansökan beträffande tre kameror (som övervakade ett bagageutrymme, trappuppgångar och hotellkorridorer) eftersom det framgick att övervakningen skulle ske på plats dit allmänheten inte har tillträde och det inte krävs tillstånd för övervakning av sådan plats. Justitiekanslern överklagade beslut till Länsrätten i och yrkade att beslutet skulle upphävas i den del det avsåg avskrivning av bolagets ansökan och att ärendet i den delen skulle återförvisas till för ny handläggning. Länsrätten konstaterade att det är en förutsättning att man är hotellgäst för att få tillträde till de aktuella utrymmena. Hotellgästen har betalat för att få besöka hotellet. Hotellgästen har också uppgett sitt namn vid incheckningen och är därför inte vem som helst i förhållande till hotellet. Enligt länsrättens bedömning kunde därför de utrymmen det var fråga om inte anses som utrymmen som allmänheten har Att någon hotellgäst kan ta med sig en vän till sitt hotellrum eller att det är fråga om ett stort antal gäster påverkande inte bedömningen enligt länsrätten. Justitiekanslerns överklagande avslogs. Justitiekanslern överklagade länsrätten beslut till Kammarrätten i och yrkade att kammarrätten med ändring av länsrättens dom skulle upphäva beslut i den del det avsåg avskrivning av bolagets ansökan och att ärendet i den delen skulle återförvisas till för ny handläggning. Kammarrätten, som beaktade att samtliga områden som omfattades av de aktuella kamerornas övervakningsområde endast var tillgängliga för vandrarhemmets gäster och att det krävdes passerkort för tillträde till dem, fann att de aktuella områdena inte var att anse som plats dit allmänheten har tillträde. Justitiekanslerns överklagande avslogs således. (Kammarrättens mål nr 9453-08). Hotellkorridor har ansetts vara en plats dit allmänheten har tillträde. i beviljade i beslut i (hotellet) tillstånd att använda två övervakningskameror. Vidare beslutade länsrätten att avskriva hotellets ansökan beträffande två kameror (som övervakade två korridorer) eftersom det framgick att övervakningen skulle ske på plats dit allmänheten inte har tillträde och det inte krävs tillstånd för övervakning av sådan plats. Justitiekanslern överklagade beslut till Länsrätten i och yrkade att beslutet skulle upphävas i den del det avsåg avskrivning av bolagets ansökan och att ärendet i den delen skulle återförvisas till för ny handläggning. Länsrätten konstaterade att det är en förutsättning att man är hotellgäst för att få tillträde till de aktuella utrymmena. Hotellgästen har betalat för att få besöka hotellet. Hotellgästen har också uppgett sitt namn vid incheckningen och är därför inte vem som helst i förhållande till hotellet. Enligt länsrättens bedömning kunde därför de utrymmen det var fråga om inte anses som utrymmen som allmänheten har tillträde till. Att någon hotellgäst kan ta med sig en vän till sitt hotellrum eller att det är fråga om ett stort antal gäster påverkande inte bedömningen enligt länsrätten. Justitiekanslerns överklagande avslogs. Justitiekanslern överklagade länsrättens dom till Kammarrätten i och yrkade att kammarrätten med ändring av länsrättens dom skulle upphäva beslut i den del det avsåg avskrivning av bolagets ansökan och att ärendet i den delen skulle återförvisas till för ny handläggning. Kammarrätten konstaterade att hotellverksamhet i huvudsak består av att hyra ut rum för privat och enskilt bruk. Personer som bor på hotell måste normalt sett också lämna sitt namn och andra personuppgifter vid incheckning. Denna inriktning på verksamheten talade enligt kammarrätten för att de områden av ett hotell dit endast hotellets gäster har tillträde inte är att anse som en plats dit allmänheten har tillträde. Av utredningen i målet framgick dock att det inte förelåg några hinder för personer som inte var hotellgäster att nå de övervakade områdena, såsom krav på rumsnyckel/passerkort. Mot denna bakgrund fann kammarrätten att de områden som omfattades av de aktuella kamerornas övervakningsområden var att anse som plats dit allmänheten har tillträde och därmed tillståndspliktiga. Justitiekanslerns överklagande bifölls således. En ledamot var skiljaktig och anförde. För bedömningen av om hotellkorridorer utgör en plats dit allmänheten har tillträde saknar det enligt min mening betydelse om det föreligger några fysiska hinder, exempelvis i form av passerkort eller nycklar, för personer som inte är hotellgäster att nå de övervakade områdena. Det avgörande är enligt min mening huruvida sådana personer kan anses ha giltig anledning att vistas i de aktuella lokalerna. Från hotellets sida har upplysts att endast hotellgäster och personal har tillträde till hotellkorridorerna. Med hänsyn härtill, och då det inte heller i övrigt har kommit fram skäl att anse att hotellkorridorerna utgör lokaler där även andra personer har giltig anledning att vistas, kan hotellkorridorerna inte anses utgöra en plats dit allmänheten har tillträde. Justitiekanslerns överklagande ska därför avslås i sin helhet. (Kammarrättens mål nr 9450-08). Tillstånd till kameraövervakning i biografsalonger. i avslog genom beslut Folkets Hus ekonomisk förenings (Folkets Hus) ansökan om tillstånd till kameraövervakning i tre biografsalonger. Folkets Hus överklagade beslutet till Länsrätten i och yrkade att det sökta tillståndet skulle beviljas. Länsrätten, som höll syn på biografen, gjorde bedömningen att kamerorna inte var att betrakta som övervakningskameror enligt lagen om allmän kameraövervakning och att det följaktligen inte krävdes tillstånd för att sätta upp dem. Länsrätten konstaterade att tillståndsplikten förutsätter, förutom att det är en plats dit allmänheten har tillträde, att den kamera som ska placeras är just en övervakningskamera. Uttrycket kan användas för personövervakning borde, enligt länsrätten, avgränsas på det sättet att det inte är alltför ovanligt att personer hamnar i kamerans blickfång. Länsrätten upphävde det överklagade beslutet. överklagade domen hos Kammarrätten i och yrkade att beslut skulle fastställas. Kammarrätten konstaterade att det inte krävs att en kamera faktiskt används för personövervakning för att den ska anses vara en övervakningskamera. det räcker med att kameran är uppsatt så att den kan användas i övervakningssyfte. Vidare påpekade kammarrätten att man måste skilja mellan hur en kamera är uppsatt och hur den är riktad. Tillståndsplikten förutsätter endast att kameran kan riktas mot en plats dit allmänheten har tillträde. Eftersom det i målet framgått att kamerornas riktning kunde ändras manuellt fick det förutsättas att kamerorna – om riktningen ändrades – kunde användas för personövervakning. Kamerorna var således tillståndspliktiga. I målet var inte fråga om ett sådant övervakningsändamål som anges i 6 § lagen om allmän kameraövervakning. Å andra sidan konstaterade kammarrätten att en användning av kamerorna på det sätt som Folkets Hus angett inte innebar något nämnvärt intrång i den enskildes personliga integritet. Kammarrätten avslog överklagandet och förordnade att Folkets Hus skulle meddelas tillstånd enligt ansökan. (Kammarrättens mål nr 6130-03). Tillstånd till kameraövervakning av ingång, vilken även användes som utrymningsväg, till en biosalong har inte medgetts. i län beviljade genom beslut tillstånd till tre fasta kameror för övervakning av biljettinsläpp, utrymningsvägar och utrymningsdörrar inom biografen vid i . Genom samma beslut avslog en framställning om rätt till övervakning av kassor för biljettförsäljning samt försäljning av läsk och godis. Justitiekanslern överklagade beslutet till Länsrätten i län och yrkade att länsrätten skulle ändra beslut och avslå SF Bio AB:s ansökan om tillstånd till kameraövervakning från två kameror som förutom utrymningsvägar och utrymningsdörrar även övervakade själva ingången till biosalongen, vilken även användes som utrymningsväg. Länsrätten konstaterade att det hade inträffat två incidenter och att det fanns ett visst behov av övervakning för att förebygga brott, men att övervakningens betydelse för säkerheten var större. Vid en avvägning av integritetsintresset gentemot övervakningsintresset fann länsrätten att övervakningsintresset vägde tyngre. Justitiekanslerns överklagande avslogs således. Justitiekanslern överklagade länsrättens dom till Kammarrätten i och yrkade att SF Bio AB:s ansökan om tillstånd till allmän kameraövervakning från de aktuella kamerorna skulle avslås. Kammarrätten fann att det fanns ett visst behov av övervakning för att förhindra att brott begicks på biografen. Det var vidare, enligt kammarrätten, en viktig aspekt att de aktuella in- och utgångarna utgjorde utrymningsvägar vid nödläge, men det syftet kunde uppnås genom alternativa sätt. Kammarrätten fann vid en sammantagen bedömning att integritetsintresset hos biografens besökare vägde tyngre än intresset för att övervaka och förklarade att tillstånd inte skulle ges till kamerorna. (Kammarrättens mål nr 603-07). Tillstånd till kameraövervakning av biograf har medgetts beträffande biljettinsläpp, utrymningsvägar och utrymningsdörrar, men inte beträffande ingången till biografen. i län beviljade genom beslut tillstånd till fyra fasta kameror för övervakning av biljettinsläpp, utrymningsvägar och utrymningsdörrar inom biografen vid i . Genom samma beslut avslog en framställning om rätt till övervakning av kassor för biljettförsäljning samt försäljning av läsk och godis. Justitiekanslern överklagade beslutet till Länsrätten i län och yrkade att länsrätten skulle ändra beslut och avslå SF Bio AB:s ansökan om tillstånd till kameraövervakning från kamera 10. Beträffande kamera 10 gällde att den omfattade utrymningsvägar och utrymningsdörrar, men också själva ingången till biosalongen (vilken också användes som utrymningsväg). Länsrätten konstaterade att det hade inträffat tre allvarliga incidenter och att det fanns ett visst behov av övervakning för att förebygga brott, men att övervakningens betydelse för säkerheten var större. Vid en avvägning av integritetsintresset gentemot övervakningsintresset fann länsrätten att övervakningsintresset vägde tyngre. Justitiekanslerns överklagande avslogs således. Justitiekanslern överklagade länsrättens dom till Kammarrätten i och yrkade att SF Bio AB:s ansökan om tillstånd till allmän kameraövervakning från kamera 10 skulle avslås. Kammarrätten konstaterade att det var en viktig aspekt att de aktuella in- och utgångarna utgjorde utrymningsvägar, men att säkerheten kring dessa kunde uppnås genom alternativa sätt. Enligt kammarrättens bedömning var biografen inte heller särskilt brottsutsatt. Kammarrätten fann vid en sammantagen bedömning att integritetsintresset hos biografens besökare vägde tyngre än intresset för av att övervaka och biföll överklagandet. (Kammarrättens mål nr 604-07). Tillstånd till kameraövervakning av en biografs kassor och kiosk i anslutning till foajén har inte medgetts. i beviljade genom beslut (bolaget) tillstånd till sex övervakningskameror för övervakning av biografen på Tillståndet gav rätt att spela in bilder från de kameror som riktades mot biografens kassor och kiosk. Justitiekanslern överklagade beslutet till Länsrätten i och yrkade att länsrätten skulle avslå bolagets ansökan om tillstånd till kameraövervakning för de kameror som vara avsedda att övervaka två kassadiskar i anslutning till biografens foajé (kamera 5 och 6 ). Länsrätten konstaterade att de aktuella kamerorna var riktade så att de även fångade upp personer som stod en bit bort ifrån kiosken och biljettkassorna. Enligt länsrätten var kiosker och biljettkassor typiskt sett brottsutsatta. Länsrätten bedömde att intresset av att motverka brott fick anses väga tyngre än integritetsintresset. Justitiekanslerns överklagande avslogs således. Justitiekanslern överklagade länsrättens dom till Kammarrätten i och yrkade att bolagets ansökan om tillstånd till allmän kameraövervakning från kamera 5 och 6 skulle avslås. Kammarrätten menade att det inte fanns stöd för slutsatsen att biografer i allmänhet utgör en miljö som är särskilt brottsutsatt och typiskt sett därför är i behov av allmän kameraövervakning, även om det finns en förhöjd risk för brottslighet när stora summor kontanter hanteras. Det fanns emellertid ingen utredning som visade att de platser som skulle övervakas, dvs. kassalinjen och försäljningsdisken varit direkt utsatta för brottslighet. Upptagningsområdet för de aktuella kamerorna omfattade, förutom biljettkassor och försäljningsdisken, en betydande del av foajén. Kammarrätten fann att det fanns oklarheter beträffande bolagets behov av allmän kameraövervakning samt att intrånget i den personliga integriteten i förevarande fall vägde tyngre än intresset av att förebygga brott. Justitiekanslern överklagande bifölls. (Kammarrättens mål nr 5825-04). Tillstånd till kameraövervakning med bildinspelning av bl.a. korridor och utrymmen utanför omklädningsrum i badanläggning. Badhuset i hade tillstånd att använda dels sex övervakningskameror för övervakning av bassänger, dels två kameror för övervakning av kassorna i receptionen. beviljade i tillstånd till ytterligare två övervakningskameror med bildinspelning för övervakning av in- och utpassering vid anläggningen. Genom samma beslut avslog ansökan om tillstånd till kameror för övervakning med bildinspelning av herrarnas omklädningsrum, en korridor utanför omklädningsrum, solarieavdelningen samt entrén till – och utrymme utanför omklädningsrum på – en särskild relaxavdelning. överklagade beslut till Länsrätten i och yrkade att den skulle medges tillstånd i enlighet med sin ansökan. Länsrätten anmärkte inledningsvis att det vid bedömningen av integritetsintresset måste tillmätas stor vikt vid att besöktes av många människor för rekreationsändamål. Inom de aktuella kamerornas upptagningsområde förekom vidare människor som var oklädda eller endast iförda badkläder. påstående om att det förekommit såväl tillgreppsbrott som brott av sexuell natur inom anläggningen hade inte närmare preciserats och än mindre styrkts. Enligt länsrätten hade inte heller visat att man uttömt andra alternativa säkerhetsåtgärder. Länsrätten fann mot denna bakgrund att de enskildas integritetsintresse vägde tyngre än intresse av kameraövervakning. överklagade länsrättens dom till Kammarrätten i . I kammarrätten var fråga om kameraövervakning med bildinspelning av en korridor utanför omklädningsrum samt entrén till – och utrymme utanför omklädningsrum på – en särskild relaxavdelning. Kammarrätten fann inte anledning att ifrågasätta uppgifter om att det förekommit ett antal tillbud i form av sexuellt ofredande av barn- och ungdomar i bl.a. omklädningsrummen samt ett relativt stort antal inbrott i skåp i omklädningsrummen. Enligt kammarrätten var det även sannolikt att kameraövervakning med bildinspelning skulle ha större effekt – såväl preventivt som uppklarande – på den aktuella typen av brottslighet än den övervakning som fanns. befanns ha ett befogat intresse av kameraövervakning med bildinspelning som inte kunde tillgodoses på annat, mindre integritetskränkande sätt. Beträffande integriteten konstaterade kammarrätten att det var fråga om en plats för allmänhetens rekreation samt att risk för intrång i enskildas personliga integritet ökar när det är fråga om att bevara bilder. Gästerna skulle komma att övervakas när de var lättklädda. Å andra sida menade kammarrätten att gästerna inte kunde förväntas uppehålla sig på de aktuella platserna någon längre stund. Vidare försvagades integritetsintresset av att gästerna redan utsattes för kameraövervakning endast iförda badkläder i bassängerna samt av att övervakningen var avsedd att skydda de besökande. Slutligen noterade kammarrätten att det inspelade materialet skulle komma att hanteras på ett säkert sätt och förvaras i högst en månad om det inte skulle överlämnas till polis. Vid en avvägning av övervakningsintresset mot integritetsintresset fann kammarrätten att intresset av övervakning vägde tyngre än intrånget i de enskildas personliga integritet. (Kammarrättens mål nr 1322-03). Tillstånd har medgetts till kameraövervakning i badhus. i län beviljade / Aq-va-kul tillstånd att bruka fem fasta kameror för övervakning av en sidoentré, utomhusbassäng, bubbelpool samt kassa och reception vid vattenpalatset i . Ändamålet med övervakningen var att kontrollera in- och utpassering, förhindra olyckstillbud och säkerställa god ordning. Justitiekanslern överklagade beslutet till Länsrätten i och yrkade att länsrätten, med ändring av beslutet, skulle avslå ansökan om tillstånd till allmän kameraövervakning av en bubbelpool på vattenpalatset i . och bestred yrkandet. Länsrätten konstaterade att de besökandes integritetsintresse var starkt eftersom det var fråga om en bubbelpool som besöktes av badgäster i rekreationssyfte eller av medicinska skäl. Det fanns emellertid, enligt länsrätten, ett visst behov av övervakning av den orsaken att det förekom sexuella närmanden och trakasserier. Länsrätten fann att övervakningsintresset inte var så stort att det vägde över den enskildes integritetsintresse och biföll således Justitiekanslerns yrkande. överklagade länsrättens dom till Kammarrätten i .