sou · GYB349 · 2010-08-03 00:00:00 — Figur 6.4 Antal lagföringar, köp av sexuell tjänst, fördelat länsvis, 1999– 2008 En åtalsunderlåtelse räknas i den officiella statistiken in bland lagföringar. En åtalsunderlåtelse grundar sig på åklagarens prövning av att den gärning som den misstänkte begått är ett brott som hör under allmänt åtal. har sju personer meddelats åtalsunderlåtelse för brottet köp av sexuell tjänst. I fem fall har det rört sig om åtalsunderlåtelser grundade på bestämmelsen i 20 kap. 7 § första stycket p. 3 , dvs. att den misstänkte begått annat brott och att det utöver påfölj- den för detta brott inte krävs påföljd med anledning av det före- liggande brottet. I ett fall har åtal underlåtits sedan den misstänkte blivit föremål för psykiatrisk vård (20 kap. 7 § första stycket p. 4 rättegångs- balken) och i ett fall har omständigheterna bedömts vara sådana att Tillämpningen av förbudet 1999–2008 de talar för att åtal inte ska väckas. Det rörde sig i detta fall om en fransk medborgare, boende i . Ett strafföreläggande utfärdas av åklagaren och består i huvudsak av en gärningsbeskrivning avseende ett påstått brott med en angiven påföljd. Genom att godkänna ett utfärdat strafföreläggande underkastar sig den förelagde personen ansvar för det aktuella brottet. Andelen strafförelägganden av den totala andelen lagföringar har varierat mellan . Totalt har fler än hälften av alla personer som lagförts för brottet godkänt ett strafföreläggande. har totalt 359 personer lagförts för köp av sexuell tjänst efter att ha godkänt ett strafföreläggande. Av dessa avser 36 försök till köp av sexuell tjänst. För 32 av de personer som godkänt strafföreläggande har strafföreläggandet omfattat mer än ett brott mot förbudet. Hur många brott det då varit fråga om framgår av tabell 6.3 nedan. Antal personer som godkänt strafföreläggande, köp av sexuell tjänst, 1999–2008 Det totala antalet brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst som lagförts genom strafförelägganden är 414. I tre fall har strafföreläggandena omfattat även en annan brottstyp. I dessa fall har det rört sig om olovlig körning, stöld och våldsamt motstånd. Tillämpningen av förbudet 1999–2008 Sammanlagt 286 personer har vid domstol dömts för brott mot förbudet. För 76 av de personer som dömts omfattar domen mer än ett sexköp. Hur många brott det då varit fråga om framgår av tabell 6.4 nedan. Antal personer som dömts vid domstol, köp av sexuell tjänst, Av de 289 domarna avser 63 även annan brottslighet utöver brottet mot förbudet mot köp av sexuell tjänst. Sexköpsbrottet utgör i dessa fall vanligtvis ett bibrott, dvs. det mindre allvarliga brottet i den aktuella domen. Av domarna avser 56 försök och en avser medhjälp till brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst. Det totala antalet brott som lagförts genom dom är minst 449. Något exakt antal går inte att fastställa eftersom det i flera domar anges att det rört sig om ett flertal tillfällen men inte exakt hur många. I dessa fall har antalet tillfällen antagits vara två. Åtta av tio lagföringar avser erkända brott Bland domarna avser 162 fall där den tilltalade har erkänt brottet eller brotten. Tillsammans med de 364 strafförelägganden som godkänts kan man konstatera att sammanlagt 526 – eller – av alla lagföringar avser erkända brott. Tillämpningen av förbudet 1999–2008 Var den inledande kontakten tas Majoriteten av alla lagföringar avser sexköp där det framgår att sexköparen tagit den inledande kontakten i gatumiljön, huvud- sakligen på eller i närheten av kända prostitutionsstråk som i , i och i . I detta sammanhang ska dock påminnas om att brottet är ett utpräglat spaningsbrott och att lagföringarna därför snarare speglar polisens spaningsinsatser än verkligheten. Att majoriteten av lagföringarna avser sexköp där den inledande kontakten tagits i gatumiljön kan således inte tas till intäkt för att detta skulle vara den vanligaste kontaktvägen. En annan stor del av lagföringarna avser sexköp som haft anknytning till organiserad verksamhet innefattande koppleri eller människohandel. I vissa fall har det framgått av domarna eller övrigt material hur den aktuella sexköparen då fått kontakt med den han köpt den sexuella tjänsten av. I ungefär hälften av dessa fall framgår att de inledande kontakterna tagits via Internet. Det har i många av dessa fall rört sig om etablerade samlingssidor för annonser rörande sexuella tjänster. Förutom kontakterna i gatumiljö och via Internet finns ett mindre antal ärenden där det framkommit att kontakter tagits i restaurangmiljö, på massagesalonger, genom taxichaufförer, genom lappar som delats ut, via annonser i s.k. herrtidningar eller via telefon på heta linjen. Det har även framkommit att kontakter förmedlats mellan olika sexköpare eller mellan sexköpare och kopplare genom bekanta eller släktingar. I ett fåtal fall har det framgått att sexköpen endast skett vid något enstaka tillfälle och då omfattat en sluten krets där den som utnyttjats haft någon form av relation till sexköparen. Sexköparen har då varit en langare, en tidigare arbetsgivare eller en bekant med den utnyttjades partner. Bland de granskade domarna finns en dom där en person dömts för att ha köpt sex utanför gränser. Det rörde sig i detta fall om en man som ingick i Försvarsmaktens utlandsstyrka med stationering i Kosovo. Han dömdes för att på permission ha köpt sex i . Tillämpningen av förbudet 1999–2008 Ersättningen för den sexuella tjänsten är oftast kontanter Av ungefär en tredjedel av de genomgångna domarna framgår det vilken form av ersättning som utgetts eller var avsedd att utgå för den sexuella tjänsten. I samtliga dessa fall utom tre har det då rört sig om kontant ersättning. Storleken på ersättningen har i de fall det framgått varierat mellan och , men har i de flesta fall angetts till belopp . I två fall har det utöver kontanter varit fråga om ersättning i form av alkohol, narkotika eller annan tjänst. I två fall har ersättningen uppgetts vara cigaretter och i ett fall en taxiresa och mat. Ett varierat antal fall med anknytning till koppleri- eller människohandelsärenden Av vår genomgång framgår att i 262 lagföringar – eller av det totala antalet lagföringar – har ett eller flera av sexköpen anknytning till ett koppleri- eller människohandelsärende. Antalet liksom andelen lagföringar med sådan anknytning har varierat kraftigt mellan de genomgången avser. förekom det inga sådana lagföringar medan 67 stycken eller av lagföringarna hade ett sådant samband . Räknat till antalet lagföringar med anknytning till ett koppleri- eller människohandelsärende har detta varit fler än 20 och som mest då 67 respektive 69 lagförda sexköp hade sitt ursprung i ett ärende där det funnits misstankar om en organisation bakom. Tillämpningen av förbudet 1999–2008 Figur 6.5 Antal lagföringar, köp av sexuell tjänst, totalt i riket uppdelat i lagföringar avseende enstaka sexköp och sexköp i samband med koppleri- eller människohandelsärenden, 1999–2008 Antalet lagförda sexköpare totalt i ärenden med anknytning till koppleri- eller människohandelsärenden var i , 37 i län och 33 i . I övriga län har det totala antalet lagförda sexköp varit 46 fördelat på 13 koppleri- eller människohandelsärenden. Det har framför allt rört sig om tre större ärenden i , ett i Söder- manlands län och ett i . Det har även förekommit organiserade ärenden i , , Norr- bottens län och . Tillämpningen av förbudet 1999–2008 6.7Påföljdsbestämning vid brott mot förbudet4 6.7.1Den vanligaste påföljden för ett brott mot förbudet är 50 dagsböter Straffskalan för köp av sexuell tjänst är böter eller fängelse . I de allra flesta fall har påföljden bestämts till dagsböter. har prövat frågan om straffmätning när det gäller köp av sexuell tjänst. NJA 2001 s. 527 rörde en gärning där en man betalat för att en kvinna skulle utföra oralsex på honom i en bil. menade att gärningen var ett typiskt fall av brottet köp av sexuella tjänster och gjorde bedömningen att några särskilda försvårande eller förmildrande omständigheter som varit ägnade att påverka bedömningen av gärningens straffvärde inte förelåg. Med beaktande av de syften som uppbär kriminaliseringen av brottet ansåg att det straff om 50 dagsböter som hovrätten bestämt var väl avvägt.5 I enlighet med Högsta domstolens praxis har påföljden för ett brott mot förbudet i de flesta fall bestämts till 50 dagsböter. Motsvarande normalpåföljd för två brott har varit 70 dagsböter. I de fall där det har varit fråga om försök till brott har det funnits en tendens att bestämma påföljden till ett lägre antal dagsböter, i flera fall har ett försöksbrott renderat 40 dagsböter. I fem fall har påföljden för enbart brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst slutligen bestämts till villkorlig dom och böter. I ett av dessa fall hade påföljden i tingsrätten bestämts till fängelse. 4Redovisningen avser 226 domar och 361 strafförelägganden där gärningsmannen i samma lagföring gjort sig skyldig till ett eller flera brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst. 5Hovrättens över och dom 2000–09–27 i mål nr B 151–00. Tillämpningen av förbudet 1999–2008 Tabell 6.5 Påföljder. Lagföringar som omfattar ett eller flera brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst samt försök och medhjälp till sådant brott, 1999–2008 6.7.2Samma straffvärde för försök Hovrätten skärpte i en dom straffet för en man som dömts för försök till köp av sexuell tjänst från 30 till 50 dagsböter.6 Gärningen bestod i att mannen i sin bil hämtat upp en kvinna i ett område känt för prostitution och erbjudit henne ersättning för ett samlag. Polisen ingrep och brottet fullbordades därför inte. Enligt hovrätten var gärningen ett typfall av brott mot lagen om förbud mot köp av sexuella tjänster. Hovrätten ansåg att det inte fanns skäl att anse att straffvärdet för ett brott på försöksstadiet skulle avvika i sänkande riktning gentemot ett fullbordat brott. Vidare anförde hovrätten bl.a. att brottet inte skulle betraktas som ett brott mot person utan närmast som ett brott mot allmän ordning. Detta talade enligt hovrätten emot att vid bedömningen av straffvärdet ta hänsyn till den prostituerade kvinnans situation i det enskilda fallet. Målet avgjordes i nära anslutning till det mål som samma sits i hovrätten prövade och som sedermera tog upp. Domskälen i de båda hovrättsdomarna är snar- lika och den aktuella domen måste bedömas mot bakgrund av att i det andra målet fastställde hovrättens domslut 6 Hovrättens över och dom 2000–09–15 i mål nr B 153–00. Tillämpningen av förbudet 1999–2008 utan att närmare kommentera de utförliga skäl som hovrätten anfört. 6.7.3Försvårande omständigheter har i fem fall lett till en annan påföljd än böter Hovrättens för dom i mål nr B 2557-05 I detta mål – som även avsåg bl.a. människohandel och koppleri – dömde hovrätten en man till villkorlig dom och 80 dagsböter för försök till köp av sexuell tjänst som enda brott. Ytterligare två män dömdes till förhållandevis höga bötesstraff för köp av sexuell tjänst. Målsäganden var en 17-årig kvinna från Kosovo som hade förts till och här bl.a. tvingats att sälja sexuella tjänster. Såvitt avsåg försöksbrottet fann hovrätten det bevisat att mannen, med insikt om att målsäganden var föremål för människo- handel, hade tagit kvinnan till sin bostad och där försökt köpa sex av henne. Den omständigheten att gärningsmannen känt till att kvinnan var offer för människohandel gjorde att hovrätten bedöm- de att straffvärdet för gärningen var förhållandevis högt och att påföljden därför inte kunde stanna vid dagsböter.7 När det gällde de två sexköpen, som avsåg samma kvinna, ansåg hovrätten att straffvärdet även där var högre än ett typiskt fall av sexköp. De båda männen hade i detta fall haft sex med kvinnan sedan hon överlämnats till dem för . Hovrätten bestämde straffen för dessa gärningsmän till 80 respektive 200 dagsböter. I det senare fallet, där tingsrätten utdömde ett fängelse- straff, avsåg straffet även flera fall av ringa narkotikabrott. 7 Riksåklagaren beslutade att avstå från att överklaga denna dom. Vice chefsåklagaren hade väckt frågan om ett överklagande skulle ske med ett yrkande om straffskärpning till ett fängelsestraff. Som skäl för beslutet angavs att det inte fanns till- räckliga skäl att överklaga domen då förarbetena inte ger uttryck för att det skulle vara fråga om s.k. artbrottslighet, att de tilltalade inte tidigare dömts för likartad brottslighet och att lagstiftningen skulle ses över. Tillämpningen av förbudet 1999–2008 Hovrättens för dom i mål nr B 3065-07 Hovrätten prövade genom denna dom en del av ett större mål som i tingsrätten avsåg koppleri där flera personer medverkat till att flera kvinnor från tagits till och för att sälja sexuella tjänster. Tingsrätten dömde bl.a. 16 personer för köp av sexuell tjänst och en person för medhjälp till köp av sexuell tjänst. Tre personer frikändes i tingsrätten från ansvar för köp av sexuell tjänst. Överklagandet i hovrätten rörde fyra av de dömda sexköparna och en misstänkt sexköpare som tingsrätten hade frikänt. Hov- rätten ändrade påföljden för fyra av de dömda till villkorlig dom och dagsböter. Den person som frikänts i tingsrätten dömdes för köp av sexuell tjänst till 50 dagsböter. Avseende två av köparna motiverade hovrätten det relativt höga straffet med att de dels köpt sex , dels känt till att det rörde sig om organiserad prostitution. Även det faktum att de kvinnor som männen köpt sex av hade ett utländskt ursprung och att dessa kvinnor varit i endast anfördes som försvårande omständigheter. När det gällde de två andra sexköparna fann hovrätten att dessa båda hade insett att kvinnan de köpte sex av befann sig i ett sådant underläge att hon inte kunnat påverka situationen och att de hade utnyttjat detta genom att ha sex med henne trots att detta inte var avtalat från början. Hovrätten beaktade i påföljdsfrågan även som försvårande omständigheter att kvinnan varit i endast , att hon inte förstod språket, att hon befann sig på en okänd plats med okända personer och att männen var betydligt äldre än vad hon var. 6.7.4Försvårande omständigheter i annat fall I ett mål dömde tingsrätten två äldre män för att ha köpt sex av en kvinna med psykiska funktionshinder. Brotten bedömdes med hänsyn till kvinnans handikapp vara relativt allvar- liga och påföljden bestämdes till 100 dagsböter.8 8 tingsrätts dom 2008–10–13 i mål nr B 935–08. Tillämpningen av förbudet 1999–2008 6.8De lagförda sexköparna – vilka är de? 6.8.1Samtliga lagförda sexköpare är män – medianåldern är 43 år9 Som tidigare nämnts är det uteslutande män som lagförts för brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst. Den yngste som lagförts var vid lagföringstillfället och den äldste var . Genomsnittsåldern bland de män som lagförts är och medianåldern . Åldern på de personer som lagförts för brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst. Fördelning i åldersgrupper. tidpunkten för lagföringen. Samliga var män. 6.8.2Osäkra uppgifter om lagförda sexköpares inkomstförhållanden Dagsbotsbeloppets storlek ska fastställas till ett belopp mellan (före ) och med hänsyn till den tilltalades inkomst, förmögenhet, försörjningsskyldighet och ekonomiska förhållanden i övrigt. Det genomsnittliga dagsbotsbeloppet för de lagföringar där dagsböter ingått som påföljd har beräknats till och medianbeloppet är . De vanligaste beloppen har varit (67 fall), (52 fall), (47 fall) och (46 fall). Det ska dock påpekas att man vid beräkningen av dagsbots- beloppets storlek normalt utgår från de uppgifter som den tilltalade själv lämnat. Om den tilltalade lämnar felaktiga uppgifter blir konsekvensen att dagsboten kan bli för låg. 9 Redovisningen avser samliga lagföringar vilket innebär att lagföringarna även omfattar andra typer av brott och att de 12 personer som lagförts förekommer två gånger. Tillämpningen av förbudet 1999–2008 har särskilt uppmärksammats i media. Dagsboten får även jämkas om det finns särskilda skäl. Några säkra slutsatser rörande den tilltalades ekonomiska förhållanden kan därför inte dras utifrån dagsbotsbeloppets storlek. 6.8.3Fler än hälften av sexköparna har gjort sig skyldiga till andra brott av de som har lagförts för brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst förekommer i lagföringsstatistiken avse- ende annan brottslighet. Någon närmare genomgång av vilken typ av brottslighet det rört sig om har utredningen inte genomfört. I BRÅ:s rapport om tillämpningen första året var det drygt sex av tio av de kända misstänkta männen som tidigare hade varit lagförda för brott. Endast i ett fåtal fall rörde det sig då om grövre återfallsbrottslighet. Den största delen av de tidigare lagföringarna rörde trafikbrott såsom rattfylleri och olovlig körning, följt av brott som innehåller våld eller hot om våld. Innan lagen om förbud mot köp av sexuella tjänster kom till befarades att det skulle bli svårt att kontrollera efterlevnaden av förbudet samt att definiera och bevisa den brottsliga gärningen. Under vårt arbete har framkommit att kontrollen av efter- levnaden av förbudet i stor utsträckning beror på de prioriteringar polisen gör och de resurser de har till sitt förfogande. Den över- vägande majoriteten av de gärningar som utretts av polisen rör sex- köp i gatuprostitutionen och sexköp som har samband med koppleri- eller människohandelsärenden. Polisen har vanligen inte prioriterat eller haft resurser att ingripa mot sexköp i andra former av prostitution. Vår genomgång i detta kapitel har visat att en stor del av polis- utredningarna visserligen har lagts ner på grund av bevissvårigheter eller med motiveringen att brott inte kunnat styrkas. Det före- kommer vittnesuppgifter eller teknisk bevisning i utred- ningarna varför bevisningen ofta består av den misstänktes egna uppgifter. När den misstänkte förnekar brott kan det då vara svårt att t.ex. bevisa att parterna träffat ett avtal om en sexuell tjänst mot Tillämpningen av förbudet 1999–2008 handlar det om större ärenden och organi- serad verksamhet där det anses ta för stora resurser i anspråk att utreda enskilda sexköp. Ändå kan konstateras att närmare hälften av brotten i brotts- anmälningarna faktiskt har blivit personuppklarade, dvs. det har beslutats om åtal, utfärdats strafföreläggande eller meddelats åtals- underlåtelse. Vid en jämförelse är detta en ovanligt hög andel och exempelvis dubbelt så många som för sexualbrott totalt sett där motsvarande andel personuppklarade brott var . Polisen har sedan förbudets tillkomst vid många tillfällen riktat särskilda insatser mot prostitutionen. Huvuddelen av spaningen och insatserna mot brottslighet relaterad till prostitution har utförts och utförs av de olika specialgrupper som funnits i , och samt vid Rikskriminal- polisen. Insatserna har inriktats mot gatuprostitutionen och mer organiserade former av prostitution som har samband med koppleri- eller människohandelsärenden. Målet är en nolltolerans mot sexköpare i gatuprostitutionen och att göra till en oattraktiv marknad för den organiserade brottligheten som ofta står bakom den här typen av brott. I de fall där sexköpare lagförs för brott handlar det i de flesta fall om erkända brott. Det gäller såväl i gatuprostitutionen som i andra former av prostitution. Ersättningen för den sexuella tjänsten är vanligen kontanter. Samtliga lagförda har varit män och median- åldern . De domar och strafförelägganden som meddelats visar en stor likformighet när det gäller bedömning av straffvärde och påföljdsval. Efter det att prövade frågan om straffmätning för ett sexköp (NJA 2001 s. 527) har av alla lagföringar för ett enstaka sexköp lett till påföljden 50 dagsböter. Gärningen redovisas normalt tämligen summariskt och i domarna redovisas sällan några förmildrande eller försvårande omständigheter i samband med gärningen. Tillämpningen av förbudet 1999–2008 6.10Polisens och åklagarnas erfarenheter av arbetet med förbudet mot köp av sexuell tjänst 6.10.1Mer resurser och högre prioriteringar skulle leda till fler lagföringar Enligt flera poliser som utredningen talat med skulle antalet anmäl- da brott mot förbudet att köpa sexuell tjänst kunna mångdubblas om detta brott prioriterades i den dagliga verksamheten. Det gäller misstankar om sexköp såväl i gatuprostitutionen som i samband med koppleri- och människohandelsärenden. Även de åklagare som utredningen har talat med är av uppfatt- ningen att fler sexköpare skulle kunna lagföras. Enligt åklagarna beror antalet lagförda sexköpare i första hand på de resurser och instruktioner om prioritering som polismyndigheten får i sitt arbete med sexköpsbrotten. Att man inte prioriterar sexköpsbrott förklarar åklagarna med brottets låga straffvärde. 6.10.2Värdet av regelbundna insatser Flera poliser som arbetar med eller har arbetat med gatu- prostitutionen anser att det är viktigt att regelbundet följa upp och rikta insatser mot sexköpsbrotten i gatumiljön. Gatuprostitutionen har ett stort symbolvärde i allmänhetens ögon och gatumiljön används också för att marknadsföra andra former av prostitution. När det gäller insatser mot gatuprostitutionen bedömer man att dessa har en omedelbar effekt när det gäller att avskräcka presum- tiva sexköpare, men att sådana insatser även har en mer långsiktig effekt när det gäller att avskräcka och hålla nere antalet övriga främjare och organisatörer i prostitutionen. En polis har uppgett att det är anmärkningsvärt att det i kan förekomma en så öppen handel med sexuella tjänster när man har en lag som förbjuder köp av sådana tjänster. Flera poliser har även betonat vikten av att myndigheterna visar att förbudet är all- varligt menat för att antalet prostituerade ska kunna hållas nere. Tillämpningen av förbudet 1999–2008 Svårt att avgöra i vilket skede polisen ska ingripa Enligt polisen är det alltjämt ett dilemma att avgöra när de ska ingripa mot pågående brottslighet i form av i huvudsak sexköps- brott i ett ärende där man misstänker att det är fråga om allvarligare former av brottslighet som grovt koppleri eller människohandels- brott. Till polisens huvuduppgifter hör att förebygga brott. Normalt får polisen därför inte t.ex. av spaningsskäl låta bli att ingripa mot brott eller mot en person misstänkt för brott. Polisen kan dock i vissa fall avvakta med att ingripa för att en brottslig organisation ska kunna avslöjas eller för att inte störa spaning i anledning av misstanke om annat grövre brott, s.k. interimistisk passivitet. I vanliga fall rör detta fall då polisen låter bli att ingripa mot en per- sons misstänkta brottslighet att inte störa spaningen avseende grövre brottslighet för samma person. I koppleri- och människohandelsärendena är det dock oftast fråga om brott begångna av andra personer – sexköparna – som polisen inte ingriper emot. Att avbryta spaningen för att förhindra ett enskilt sexköp kan i dessa fall göra att bevisningen inte är till- räcklig för att kunna ingripa mot huvudmännen bakom verksam- heten eller att de inblandade endast kan ställas till ansvar för mindre allvarlig brottslighet. Avvägningen mellan dessa intressen upplever poliserna vara särskilt svår i spaningsärenden som kan pågå . Omfattningen av dessa spaningsinsatser gör att ett mycket stort antal misstänkta brott kan ha hunnit avslutas . I dessa fall är huvudfrågan normalt om det går att styrka grovt koppleri genom att t.ex. visa att en eller flera kopplare hänsynslöst utnyttjat dem som utför de sexuella tjänsterna eller att verksamheten varit av större omfattning. är det enligt polisen just i fall där det finns en stor sannolikhet att någon utnyttjas för sexuella ändamål som ett ingripande kan få störst betydelse för de personer som blir utnyttjade. Tillämpningen av förbudet 1999–2008 Straffbestämmelsen uppfattas numera som klar och entydig En rad tillämpningsproblem rörande tolkningen av förbudet lyftes fram av åklagarna i om tillämpningen första året. Bl.a. ställde sig åklagarna frågande till hur rekvisiten mot ersättning skaffar sig, tillfällig samt sexuell förbindelse skulle tolkas.