sou · GYB375 · 2010-11-10 00:00:00 — Resultaten av enkätundersökningen och inte minst av intervjuundersökningen visar dock att det finns en betydande potential till förbättringar och utveckling av verksamheten och organiseringen av lärlingsutbildningen. Det är i synnerhet relationen mellan skola och företag som behöver förstärkas och utvecklas. Detta återkommer vi till insatt i sitt sammanhang i det följande. 2.2.1Metod, urval m.m. Mot bakgrund av de stora oklarheter som vi kunde redovisa i vårt första delbetänkande vad gäller lärlingsrådens organisation och funktion gav Nationella lärlingskommittén en grupp forskare vid och i uppdrag att granska lärlingsrådens funktioner, särskilt utifrån ett arbetslivsperspektiv. skickades totalt 139 enkäter ut till gymnasieskolor som deltar i försöket med gymnasial lärlingsutbildning. 105 skolor besvarade enkäten, vilket motsvarar en svarsfrekvensen på . En skola hade inte längre lärlingsutbildning varför sammanställningen bas- eras på information från 104 skolor. Av dessa utgör 69 skolor med huvudman och 35 fristående skolor. Vanligtvis har skol- ornas rektorer besvarat enkäten. Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 som bilaga 4. Enkäten omfattade 16 huvudfrågor med ett stort antal delfrågor. Som komplement till enkäten har 16 företrädare för arbetslivet intervjuats. Intervjuguiden fokuserade på samma huvudområden som enkäten. Valet av företrädare har gått via skolornas rektorer som förmedlat namn på de arbetslivsföreträdare som är representanter i skolornas lärlingsråd. Vid urvalet av respondenter inför intervjuerna har kommunala och fristående skolor, större och mindre kommuner samt en geografisk spridning över landet beaktats. och kommer uppföljningen av lärlingsrådens verksamhet att fortsätta. En ny enkätundersökning avseende de skolor som deltog i lärlingsutbildningsförsöket /2010 kommer att genomföras och pre- senteras i Kommitténs slutbetänkande . Därvid kommer den kvalitativa intervjuundersökningen att ha breddats till att omfatta totalt 40 lärlingsråd. De berörda skolorna utbildade 3 778 lärlingar . De branschområden som av tradition har bedrivit olika former av lär- lingsutbildningar har som tidigare påpekats varit påtagligt över- representerade såväl i försöksverksamheten som i lärlingsråds- studien. Byggprogrammet är det program som utbildar det Figur 2.3 Lärlingar på olika program Totalt antal lärlingar vid olika lärlingsprogram för år 1, 2 och år 3 Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 största antalet lärlingar (diagram 2.3). Totalt går 858 lärlingar på årskurs 1, 2 och 3 i byggprogrammet. Därefter har fordon-, el- och energiprogrammen flest lärlingar. Dessa följs i sin tur av industri- programmet, handel & administration och hantverksprogrammet. Livsmedelsprogrammet och medieprogrammet är de program som har det minsta antalet lärlingar. Totalt sett har de fristående skolorna betydligt fler lärlingar än de kommunala. De 35 fristående skolorna, som ingår i vår enkät- undersökning, utbildar sammanlagt 2 195 lärlingar medan de 69 kommunala skolorna utbildar 1 583 lärlingar. Det återspeglar bland annat Baggium AB:s starka representation i lärlingsutbildnings- försöket. Det framgår också vissa skillnader mellan kommunala och fristående skolor vad gäller antal lärlingar på olika program. Dia- gram 2.4 nedan visar antal lärlingar vid olika program för respektive årskurs, fördelat mellan kommunala och fristående skolor. Figur 2.4 Lärlingar programvis fördelade på kommunala och fristående skolor Antal lärlingar vid respektive program och årskurs fördelat på kommunala och fristående skolor A) Barn- B) Bygg C) El E) F) Handel & G) M) N) Annat De fristående skolorna har fler lärlingar på program som utbildar mot det privata näringslivet. De kommunala skolorna däremot har fler lärlingar inom program som utbildar mot offentlig sektor. Den sneda fördelningen kan ha flera orsaker, men talar ändå för behovet av att utveckla lärlingsutbildningen inom de program som saknar en historisk anknytning till utbildningsmodellen. Det gäller alltså såväl industriorienterade utbildning som utbildningar som är orienterade mot offentlig verksamhet. Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 I Förordningen (2007:1349) om försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning finns regler kring lärlingsrådet som ett verktyg för samråd mellan skolan och arbetsmarknadens organisationer. I förordningen finns även rådets uppgifter angivet och hur lär- lingsrådet skall bistå skolhuvudmannen. ska utgöra en plattform där skolan och arbetslivet med utgångspunkt i styr- dokument och lokala förutsättningar ska utforma, driva och följa upp lärlingsutbildningen. Varje skola som deltar i försöksverksamheten är skyldig att inrätta ett eget lärlingsråd. Sammantaget visar det sig att flertalet av skolorna har inrättat någon form av lärlingsråd. Även om inga bestämda rikt- linjer anges för hur lärlingsråden ska organiseras verkar den opti- mala formen vara ett lärlingsråd för varje enskilt lärlingsprogram eller möjligtvis ett gemensamt råd för de program som ligger nära varandra. Alternativa former försvårar mer eller mindre möjlig- heterna att hantera det aktuella yrkesprogrammets specifika frågor. Lärlingsråden ska vara den främsta garanten för att lärlings- utbildningen uppfyller högt ställda krav på kvalitet och likvärdig- het. Inga närmare riktlinjer finns dock för hur verksamheten ska bedrivas. Huvudmän och skolor ges följaktligen betydande fri- hetsgrader på dessa punkter. Med tanke på lärlingsrådets centrala roll för utveckling av lärlingsutbildningarna borde samtliga områden som lyfts fram i förordningen ha ett givet utrymme i lärlingsrådens arbete, så är dock inte fallet. Uppenbarligen är osäkerheten stor om lär- lingsrådens egentliga roll och huvudfunktioner. 2.2.4Kritiska frågor och förslag avseende lärlingsråden En utförligare redovisning av lärlingsrådsstudiens resultat återfinns under punkten 4.2.3 Lärlingsrådens organisation och funktion. Nedan sammanfattas de preliminära resultat av studien som i korthet visar att lärlingsrådens funktioner inte är tillräckligt tydligt specificerade och reglerade. Det bidrar i sin tur till att förordningens intentioner med lär- lingsråden inte kan uppfyllas, då råden inte utgör den samordnande, kvalitetssäkrande och styrande funktion som motsvarande organ har inom t.ex. dansk och norsk yrkesutbildning. Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 På skolor med lärlingsutbildningar som spänner över flera branschområden kan det vara ett problem att få tillräckligt starkt yrkesfokus inom råden. Det gör att de deltagande part- erna, framför allt från arbetslivet, ofta känner sig mindre berörda av de diskussioner och frågor som behandlas på lär- lingsrådens möten. På skolor med ett större antal lärlingar kan det därför vara en god idé att inrätta särskilda utskott som delegeras mer yrkesspecifika uppgifter. Metoderna för kvalitetssäkringen av den arbetsplatsförlagda delen av lärlingsutbildningen är helt avgörande för en likvärdig och rättssäker hantering av utbildningen. Kvalitetssäkringen och uppföljningen ska omfatta välstrukturerade och återkommande samtal med företrädare för skolan, handledare på arbetsplatsen och elever. Dessa trepartssamtal bör baseras på uppdaterade och detaljerade utbildningsplaner som tagits fram på initiativ av lär- lingsrådet inom de områden där det finns lärlingar. För att garantera kvalitet och inte minst bredd i utbildningen finns det anledning att eftersträva rotation för eleverna i den arbets- platsförlagda delen av utbildningen. Det kan givetvis finnas naturliga hinder för ett sådant system, men där antalet involverade företag är tillräckligt stort bör lärlingsråden försöka organisera ett system för växelutbildning. finns inget utvecklat system för att utse arbetslivs- företrädare i lärlingsråden. Det föranleder bristande likvärdighet och godtycke ur ett representations- och inflytandeperspektiv, men skapar även oklarheter avseende rådens och ledamöternas fullmakter. Vilka intressen representerar de och vilket mandat har de att ta beslut som berör konkreta utbildningsfrågor? I prakt- iken riskerar oklarheterna gällande ledamöternas mandat att leda till att rådet blir mer av en diskussionsklubb. På många skolor ställs lärlingsutbildningen inför problem med yrkeslärarnas dubbla roller: att dels bedriva undervisning för yrkeselever på de skolförlagda programmen och dels hinna med att följa upp lärlingarna på arbetsplatserna. Uppföljningsarbetet med lärlingar och handledare blir ofta lidande. På skolor med fler lärlingar bör man eftersträva att anställa särskilda sam- ordnare som uteslutande ägnar sig åt lärlingsutbildningen. Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 skolor där man har lärlingssamordnare fungerar utbytet mellan skola och arbetsplatser oftast bättre. Flera arbetslivsföreträdare har uttryckt en önskan att eleverna borde få en bättre allmänteoretisk och yrkesteoretisk grund innan de kommer ut på arbetsplatserna. placeras ofta eleverna ut på en arbetsplats redan från första läsårets första termin. En introduktionsperiod med mer omfattande skolförlagda studier skulle underlätta introdukt- ionen och lärandet på arbetsplatserna. Det finns också anledning att tydligare fokusera på det sociala ansvaret för eleverna. I många sammanhang talas det om en praktikchock när eleverna kommer ut på arbetsplatserna. Eleverna är t.ex. inte vana vid den jargong som dominerar och de krav som ställs på en arbetsplats. Att skiljas från jämnåriga för att ensam ingå en miljö med övervägande äldre personer är inte heller alltid en lätt sak. För att motverka mönstret med många avhopp finns det anledning att betona betydelsen av en mer genomtänkt introduktion av lärlingarna, bland annat med en mer omfattande skolförlagd period i början av utbildningen. Lärlingsutbildningens kvalitet och elevernas villkor står och hänger med handledarnas insatser. Det finns anledning att betona att hand- ledning bör betraktas som en professionell insats som förutsätter gedigen kompetens hos handledarna. Man kan fundera över vad en kompetent handledare egentligen ska besitta för kunskaper och egenskaper. En erfaren medarbetare, som har goda kun- skaper, insikter och egna tankar om sitt yrke, men som självklart sällan är en pedagog. De lokala programråden bör ges i uppdrag att garantera att alla arbetsplatser som tar emot lärlingar har kompetenta handledare. De nationella programråden bör få som en central uppgift att ta fram utbildningspaket för handledare på olika yrkesområden. Handledarutbildningen måste uppvärderas. handlar det ibland om och i många fall genomförs ingen utbildning alls. Lärlingsutbildningen innebär att yrkesundervisningen förflyttas till en arbetsplats. Eleverna tillbringar ofta eller av utbildningstiden på en arbetsplats. får skolan en skolpeng som tidigare, i kombination med ett extra statsbidrag på per lärling. I våra samtal med företrädare för arbetslivet i lärlingsråden framkommer det att skolorna ibland Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 uppfattar lärlingsutbildning som en modell som ger möjligheter till besparingar. Man sparar in på yrkeslärare som skolans intäkter förblir oförändrade, eller till och med högre . Det är ett oroande mönster. Lärlingsutbildning är en kvalificerad och krävande utbildnings- form som inte bara ställer krav på elever och medverkande arbetsplatser utan också i allra högsta grad på skolornas insatser. Uppföljning och kvalitetssäkring kopplade till enskilda arbets- platser, samt handledarutbildning, ställer stora krav på arbetstid, resurser och kompetens. Lärlingsutbildning ska inte uppfattas som en billigare utbildningsform. Ett sätt att motverka de incitament som kan finnas att utnyttja utbildningsformen på det sättet är att ge lärlingsråden ett större ansvar och befogenheter att också fatta vissa beslut om resursfrågor och medelstilldel- ning. 2.3Erfarenheter av arbetsplatsförlagd utbildning (APU) Kommittén har även initierat en studie av erfarenheterna av arbets- platsförlagd undervisning (APU), då denna verksamhet ligger nära lärlingsutbildningens uppläggning. Studien har genomförts av docent , . Vår kontaktperson har varit docent . Undersökningen i sin helhet redovisas som bilaga 5 till detta betänkande. I den gymnasiereform som genomfördes ingick att minst av undervisningen på yrkes- förberedande program skulle förläggas till arbetsplats. Elevens tid på arbetsplatsen skulle styras av på förhand givna mål, som var kopplade till kurser inom respektive program och arbetsplats- förlagd utbildning, APU, blev ett nyckelbegrepp. Ungas behov av arbetsplatsförlagt lärande har sannolikt ökat under de senaste årti- ondena. Kunskapen om arbetslivet har blivit sämre och att arbetsmark- naden för lågutbildade unga försvunnit. För arbetsgivarna är för- delarna uppenbara, de kan välja bland nyutbildade, som direkt kan användas i produktionen och som har prövats på arbetsplatsen. Arbetsplatsförlagt lärande ligger i tiden och de olika arbetsplatserna borde utgöra en god pedagogisk miljö, om det är ute efter anställ- Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 ningsbarhet, då det är just i den miljön många av de unga ska anställas. Några tidigare svenska APU-utvärderingar Inom ramen för projekt – Arbetsliv genom- fördes 1997–1998 en undersökning av den arbetsplatsförlagda gymnasieutbildningen (APU). Det övergripande syftet var att redovisa i vilken utsträckning gymnasieskolorna uppfyllde de nationella målen för APU. –2006 genomfördes en undersökning om det lokala samrådet av Yrkesdelegationen i sam- verkan med Myndigheten för skolutveckling, som även tog upp APU. Vi ska i det fortsatta anknyta framförallt till dessa undersök- ningar, men även till några ytterligare. De olika utvärderingarna visar att problem fanns från början med att genomföra APU i den omfattning som gymnasiereformen föreskrev. Enligt undersökning hade av eleverna i åk 3 fått den APU som föreskrevs. undersökning hade för övrigt givit liknande resultat. Stora skillnader fanns dock mellan de olika programmen. Även den APU som faktiskt genomfördes utsattes för kritik. under- sökning sköt inte minst in sig på tillkortakommanden när det gällde handledarutbildning och uppföljning, utvärdering och åter- koppling. En hel del av den kritik som togs upp 1998 och 2006 återkommer i Skolinspektionens rapport (se avsnitt 2.4). Enligt undersökning ingår det i programrådets uppgifter att skaffa vid något mindre än hälften av skolorna, vid kommunala skolor till något högre andel än vid friskolor. Det innebär inte att man anser att APU-platsanskaffning är program- rådets viktigaste uppgift. av respondenterna anser detta. Vanligast tycks vara att undervisande lärare med god kontakt med branschen skaffar fram . En intervjuad rektor menar att på hans skola ingår det i tjänsten för varje yrkeslärare att ha så goda relationer med branschen att de vardera kan rekvirera minst fem platser. Det är även vanligt att eleverna själva får skaffa Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 Det förekommer vid av skolorna, vid friskolor i högre grad än vid kommunala skolor. En del skolor pekar på faran av jäv vid bedömningen av sådana elever. Ingen tar däremot upp det danska problemet; att familjer med goda för- bindelser kan skaffa sina barn bra , medan elever som saknar sådant nätverk kan bli eftersatta. Samarbete mellan skolor om APU-anskaffning tycks vara ovan- ligt. Ordet konkurrens sammanfattar situationen bättre än ordet samarbete. Det antyds inte minst av en fråga, där andra gymn- asier benämns konkurrenter i 59 fall. rapport fick programansvariga och handledare bedöma, i vilken utsträckning andra utbildnings- och arbetsmark- nadspolitiska åtgärder samt praktikformer påverkade möjligheterna att genomföra arbetsplatsförlagd utbildning i föreskriven omfatt- ning. Enligt rapportsammanfattningen stod sig APU väl i kon- kurrensen. Som främsta orsak till misslyckanden att åstadkomma APU nämnde handledarna brist på tid och resurser. De pro- gramansvariga däremot skyllde på bristen på utbildade handledare, och på att arbetsplatserna hade en alltför smal produktionsin- riktning för att passa elevernas utbildningsbehov. har en hel del hänt. I och för sig framhåller flera av respondenter att bristen på tid och resurser är det stora problemet, när det gäller att få kontakterna med arbetsplatserna att fungera: enkät ger emellertid även stöd åt att påståendet att de senaste årens struktur- och finanskris påverkat möjligheterna att skaffa . Att krisen gjort företagens agerande mer kort- siktiga och gjort dem mindre villiga att ställa upp; av dem som svarat anser att tillgången på minskat , medan anser att de ökat. anser att tillgången är oförändrad . En ökning av arbetsmarknadspolitiska åtgärder med praktik- inslag har skärpt konkurrensen om platser. Framförallt Arbetsför- medlingens praktikanter (jobbgarantin) och praktikanter från Kvali- ficerad Yrkesutbildning ses som konkurrerande, liksom APU-elever vid andra gymnasieskolor och det individuella programmet (IV). Jämför diagram 2.5. Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 Figur 2.5 Konkurrens mellan olika praktikkategorier Har Du, vid anordnandet av APU, uppfattat att praktikkategorier av olika slag konkurrerat om platserna (kommunala och friskolor)? P r a k t i k k a t e gor i e r 2006 var emellertid då mycket förändrades. Ett relativt stort antal respondenter hävdade att de just detta år höll på att implementera lär- lingsutbildning eller lärlingsliknande IV-utbildning, vilket mycket väl ha blivit en kännbar konkurrent till de nationella programmens APU . Omfattning av APU 2010? Programgymnasiets arbetsplatsförlagda utbildning kan under hela sin tillvaro således kännetecknas av viss dysfunktion. har funnits ett underskott på . I vår under- sökning ombads rektorerna uppskatta andelen elever som faktiskt fick sådan under sin gymnasietid. Enligt beräk- ning genomför eleverna vid av svarande skolors olika program minst 15 veckors APU enligt rektorernas uppskattningar. Motsvarande andel för enbart friskolor är och för enbart kommunala skolor . Endast restaurang och naturbruk uppvisar högre andelar vid friskolor än vid kommunala skolor vad avser fullt genomförd APU. Vi kan inte med säkerhet påstå att situationen genomsnittligt blivit bättre eller sämre sedan förra studien . Däremot vågar vi påstå att stora problem kvarstår; och att det mönster som före- Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 ligger 2010 är tämligen likt det , i den meningen att media- och elprogrammen är de som uppvisar sämst resultat. av de skolor som hade programmen lyckas nu placera alla sina elever . Och fortfarande uppvisar barn & fritid () och omvårdnad () bäst resultat när det gäller att placera APU-elever. En tydlig skill- nad gentemot undersökning är att handel & administra- tion höjt sin procentandel avsevärt, som antalet skolor med det programmet växt. Problemet med otillräckliga APU- platser finns fortfarande och behöver belysas. Speciellt som den nya lärlingsutbildning som håller på att införas kan få liknande pro- blem om verksamheten ska byggas ut. Även inriktningen av och kvaliteten på faktiskt genomförd APU har lämnat en hel del i övrigt att önska. Vi har även sett att krav på mera kontinuitet, på uppstramning och viss standardisering av programrådens verksamhet, handledarnas utbildning samt på upp- följning, återkoppling och kvalitetsbedömning av elevernas APU, funnits med . Kraven är sannolikt rimliga och konstruktiva och det är viktigt att ansträngningarna fortsätter. Problemen har emellertid påtalats , utan att några avgörande för- bättringar skett och frågan är om det räcker med att påtala dem och hävda att skolorna måste skärpa sig. De återkommande problemens tyder på att här även finns något mera grundläggande att ta tag i. Vi har redan berört en del särdrag som, i varierande utsträckning, bör ha gällt för alla länder med skolstyrd gymnasial yrkesutbildning: När rektorerna undersökning tillfrågas om hur betyd- elsefullt det är att noggrann utvärdering/kvalitetsbedömning görs relativt ofta svarar att det är helt avgörande. Fri- skolerektorer ger detta svar till något mindre andel än kommunal- anställda. Inte av respondenterna anser att det varierar. anser att det saknar betydelse. utvärdering fann åtskilliga tillkortakommanden inom området uppföljning, utvärdering och återkoppling. Ett intres- sant resultat var att när såväl handledare som programansvariga fick försöka bedöma insatserna för uppföljning, utvärdering och åter- koppling, visade sig en mycket tydlig skillnad mellan de två grupp- ernas uppfattning. De gjorda insatserna bedömdes helt olika. Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 programansvariga var mycket mer positiva än handledarna. Sam- tidigt framförde representanter från arbetsplatserna stark kritik mot skolornas sätt att genomföra de här uppföljande åtgärderna. 2006 skulle utbildningsansvariga besvara en öppen fråga om hur kontakten med arbetsplatserna såg ut efter en APU-period. Det mest frekventa svaret var att läraren helt enkelt följde upp respekt- ive elev med hjälp av samspråk med handledaren. I nästa samtliga fall hade eleven dessutom någon typ av återrapporteringsansvar. Många arbetade med dag/loggbok som ofta resulterade i redovis- ning på skolan efter avslutad APU. Vidare förekom olika checklistor över viktiga arbetsmoment. 2010 uppges loggbok eller liknande före- komma till ; något oftare vid kommunala skolors APU () än vid friskolors (). Huruvida uppföljning och utvärdering blivit bättre är svårt att bedöma. Mindre än hälften av de svarande skolorna deltog i försöks- verksamheten med lärlingsutbildning (av de kommunala och av friskolorna). När deltagande respondenter tillfrågas om försöksverksamheten i något avseende haft negativa effekter på APU:s kvalitet eller omfattning svarar nej. En mycket stor majoritet säger sig alltså inte märka någon utträngningseffekt av försöksverksamheten, lite egendomligt med tanke på alla de andra skolformer betraktades som konkurrenter av en relativt stor andel. Snarare tycks man tro på synergieffekter. Åtminstone anser sig en likaledes stor majoritet () ha dragit fördel av tidigare etablerad APU-verksamhet, när det gällt att etablera försöksverk- samheten. Alternativet upparbetade kontakter med arbetslivet har använts, bejakas av nästa hela den majoriteten. Alternativet etablerade programråd har omvandlats till att omfatta även lär- lingsutbildningen bejakas av något mer än halva. Svårigheterna att förena omvandling med kontinuitet och skolans värld med produktionens har under hela APU:s historia bidragit till dess såväl kvantitativa som kvalitativa otillräcklighet och gör så fort- farande. Arbetsplatserna blir genomsnittligt mer kortsiktiga i sin plan- Verksamhet inom lärlingskommitténs område 2010 ering och har mindre att ge i en förhandlingssituation. Det blir svårare och dyrare för skolan att klara verksamheten. Påfrestningar i verksamheten är emellertid inte lika stark på alla orter och för alla program. Näringslivets sammansättning och därmed omvand- lingens styrka varierar geografiskt. Dessutom tycks branscher som mer liknar skolan och inte är så konkurrensutsatta och/eller utsatta för världsekonomins förändringar och kast, klara problemen bättre. Vi har nämnt omvårdnads- och barn- & fritidsprogrammen som exempel på program som bättre än övriga kunnat hantera några av de problem som tagits upp. Sannolikt innebär de underliggande strukturella problemen att det inte alltid är möjligt för skolled- ningar och lärare att själva genomföra förändringar. Gapet mellan det praktiskt genomförbara och författningarnas krav kan på en del platser och i en del program vara så stort att ansträngningarna och kostnaderna för måluppfyllnad blir orimliga. Att det också krävs vissa förändringar i den gymnasiala yrkesutbildningens konstruk- tion. Speciellt för är den relativt svaga ställning som arbets- livet och dess representanter intagit.