sou · GYB365 · 2010-10-13 00:00:00 — När det gällde ut- övare som inte var registrerade, föreslog kommittén att dessa inte skulle få behandla barn . Den närmare regleringen av vilka sjukdomar och behandlings- metoder som skulle vara förbehållna hälso- och sjukvårdspersonal skulle enligt kommitténs förslag överlämnas till regeringen, eller efter regeringens bemyndigande till . Enligt lagförslaget skulle ha ansvaret för tillsynen över att lagen efterlevdes samt för föreskrifter och villkor som meddelats med stöd av lagen. Den som bröt mot bestämmelserna i lagen rörande inskränkningar i verksamhet på hälso- och sjukvårdens område kunde dömas till böter. Enligt kommittén hade dock det straffbelagda området här givits en betydligt snävare omfattning än gällande rätt. Enligt kommitténs mening borde det skydd för farlig verksamhet som ges i 3 kap. 8 och 9 §§ vara tillräck- ligt. 15.2.3Den fortsatta behandlingen av alternativ- medicinkommitténs förslag Vid remissbehandlingen sågs den föreslagna medicinska basutbild- ningen i allmänhet som någonting positivt som var ägnat att öka säkerheten i verksamheten. Ett mycket stort antal av remiss- Gällande regler och tidigare förslag till förändringar instanserna påpekade dock att en ettårig utbildning var alltför kort för att kunna utgöra underlag för medicinska bedömningar. Flera instanser var positiva till en registrering, eftersom denna kunde underlätta tillsyn och kontroll av verksamheten. Många ställde sig dock tveksamma eller, som t.ex. och , avvisande till en registrering. Anledningen var att allmän- heten skulle kunna tolka en registrering som en slags kvalitets- garanti från samhällets sida och i vissa sammanhang förväxla den med legitimation. För att förhindra detta föreslog flera instanser att ett eventuellt registreringsförfarande borde skötas av en annan myndighet än , exempelvis . Regeringen gick inte vidare med alternativmedicinkommitténs lagförslag, utan frågan bereddes i stället vidare av behörig- hetskommitté. behörighetskommitté hade i uppgift att göra en samlad översyn av principerna för legitimation och behörighet och mot bakgrund av översynen lämna förslag bl.a. om legitimation och behörighetsföreskrifter för olika yrkesgrupper inom hälso- och sjuk- vården och närliggande områden. Kommitténs uppdrag innefattade också en översyn av bestämmelserna i lagen om förbud i vissa fall mot verksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Alternativ- medicinkommitténs förslag behandlades inom ramen för den över- synen.6 gick inte på alternativmedicinkommitténs linje i fråga om begränsningarna att vidta vissa hälso- och sjuk- vårdande åtgärder. Kommitténs förslag innebar i stället att be- stämmelserna lag i huvudsak överfördes till den före- slagna lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens om- råde, LYHS. Kommittén ansåg sammanfattningsvis att lag i sin dåvarande utformning hade spelat ut sin roll. I stället borde de begränsningar i att utöva hälso- och sjukvårdande yrkesverksamhet i vid mening, som är nödvändiga för patientsäkerheten, kunna rymmas i en reformerad behörighetslagstiftning. De förändringar som kommittén föreslog i förhållande till den då gällande lag innebar i huvudsak att: 6 SOU 1996:138 s. 412–429. Gällande regler och tidigare förslag till förändringar grundkriteriet för lagens tillämpning – mot ersättning under- söka m.m. ersattes av den som yrkesmässigt undersöker, gränsen för behandling av barn skulle höjas från till , förbudet mot att lämna skriftliga råd utan föregående personlig undersökning skulle tas bort samt ett förbud mot att tillhandahålla optiska synhjälpmedel till barn utan föregående anvisning skulle införas. Kommittén behandlade också frågan om ett förbud mot behand- ling av psykiska sjukdomar. Kommittén anförde att psykologisk och psykoterapeutisk verksamhet utövad av personer som saknar reglerad kompetens kan innebära risk för skador hos den som be- handlas. Kommittén ansåg därför att det kunde finnas skäl att för- behålla hälso- och sjukvårdspersonal rätten att behandla allvarliga psykiska störningar. En sådan inskränkning i den fria närings- och yrkesfriheten krävde preciseringar och avgränsningar inom det psyko- logiska behandlingsområdet i lagform. Utformningen av en sådan bestämmelse krävde enligt kommitténs uppfattning ytterligare ut- redning, bl.a. för att avgränsa förbudsområdet på ett sätt som gör en sådan reglering möjlig att tillämpa på ett rimligt sätt. Någon sådan utredning hade det inte funnits utrymme för inom ramen för kommitténs arbete. Kommittén lämnade därför inte något förslag till utvidgning av de bestämmelserna såvitt avsåg rätten att bedriva psykologisk eller psykoterapeutisk verksamhet. Kommittén erinrade dock om att förslaget om en höjd åldersgräns för att behandla barn torde innebära ett skydd för de som var . I ett avsnitt i betänkandet analyserade behörighetskommittén frågan om den alternativmedicinska verksamheten borde regleras ytterligare genom t.ex. kontroll och registrering såsom alternativ- medicinkommittén hade föreslagit. Kommitténs utgångspunkt var att i stort sett varje form av kompletterande reglering i grunden kommer att utgöra någon form av garanti från samhällets sida. Garantin kan bl.a. avse utbildning, personlig lämplighet eller kon- troll över verksamheten. När det gäller alternativmedicinsk verk- samhet var det kommitténs uppfattning att staten inte borde lämna några egentliga garantier. Självfallet borde dock samhället även fort- sättningsvis ha möjlighet att ingripa mot hälsovådlig verksamhet inom alternativmedicinen. Ställningstagandet mot en samhällsgaranti beträffande personer verksamma inom alternativmedicin innebar självfallet inte att det saknades anledning att uppställa vissa grund- läggande krav, t.ex. att yrkesutövaren har förmåga att bedöma vilka Gällande regler och tidigare förslag till förändringar sjukdomar och tillstånd han eller hon kan och får behandla, res- pektive vilka vårdsökande som bör rekommenderas att anlita läkare eller annan personal inom hälso- och sjukvården. Många frågor rörande utbildning, kontroll av kunskap och lämplighet borde emellertid kunna skötas av branschorganisationer och () auktorisationsverksamhet gavs som exempel. Kommittén lämnade därför inget förslag om kontroll och registrering. 15.2.5Propositionen Yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område Regeringen behandlade behörighetskommittés förslag i propositionen Yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område (1997/98:109) och delade då kommitténs syn på vilka åtgärder som skulle vara förbjudna och att verksamheten skulle vara yrkesmässig för att träffas av förbudet. Regeringen ansåg att de sjukdomar som får behandlas och de undersökningsmetoder som endast får utföras av hälso- och sjukvårdspersonal måste vara ytterst begränsade. Enligt regeringens mening var det tveksamt om det var möjligt att ytter- ligare begränsa det förbjudna området. Synpunkter i sådan begräns- ande riktning hade framförts när det gällde möjligheten att behandla barn och gravida. Det fanns också remissinstanser som pläderat för en utvidgning av förbudsområdet genom ett särskilt skydd när det gäller hälsofarlig utövning inom psykologisk och psykoterapeutisk verksamhet. Regeringen noterade att den medicinska utvecklingen ständigt går framåt och att äldre metoder omvärderas och nya metoder utvecklas. Lagstiftaren måste därför följa den medicinska utvecklingen och efterhand göra en bedömning av nya metoder. Det noterades i det sammanhanget att den enda förändring som skett av de i kvacksalverilagen reglerade behandlingsmetoderna sedan lagens tillkomst var ett tillägg angående utprovning eller tillhandahållande av kontaktlinser. Regeringen ansåg att omsorgen om patienternas säkerhet måste anses väga särskilt tungt när det gäller barn. Små barn saknar i regel förmåga att välja mellan behandlingsmetoder och själva ta ansvar för en behandling. Frånsett mera omedelbara reaktioner på smärta får riktigt små barn också anses sakna förmåga att på ett adekvat sätt redogöra för en behandlings effekter. Barn är också generellt sett betydligt känsligare än vuxna individer. Gällande regler och tidigare förslag till förändringar måste därför omgärdas med särskilda restriktioner. Redan de gene- rella reglerna med förbud mot vissa behandlingsmetoder och be- handling av vissa sjukdomar ger även barnen ett visst skydd. Barnen har också ett grundskydd genom , som bl.a. stadgar att barn ska behandlas med aktning för sin person och egenart. Plåg- samma och farliga behandlingar kan också vara straffbara enligt regler om brott mot liv och hälsa. Den nuvarande åttaårsgränsen hade valts, eftersom barnet då hade börjat skolan och kommit under regelbunden läkarundersökning och kontroll enligt bestämmelser i skollagen (1985:1100). Vid vilken ålder barn nått en sådan mognad att det själv kan ta ställning till erbjuden behandling varierar självfallet från person till person. Före skolåldern kan det vara svårt för ett barn att uttrycka känslor och åsikter kring en alternativ medicinsk behandling som föräldrar eller nära anhöriga ordnar med. Innan skolåldern har inte heller alla barn den vardagliga kontakten med andra vuxna som skolan ger. Regeringen ansåg därför omsorgen om barnens bästa talade för att den nuvarande åttaårsgränsen måste bibehållas. 15.2.6Socialstyrelsens rapport med anledning av ett uppdrag att utreda vissa frågor rörande psykologisk och psykoterapeutisk verksamhet biföll 1998 ett av socialutskottet framlagt betänkande (1997/98:SoU22 Yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område) i vilket utskottet behandlat yrkanden med begäran dels om en sam- lad effektiv tillsynslagstiftning inom psykologins område, dels om ett utvidgat skydd mot kvacksalveri inom psykologisk och psyko- terapeutisk verksamhet. Utskottet menade att regeringen borde återkomma till med en redovisning i denna fråga. Detta tillkännagavs regeringen (rskr. 1997/98:290). Regeringen uppdrog åt att utreda de angivna frågeställ- ningarna. uppdrag innebar bl.a. att myndigheten skulle utreda om det finns behov av att begränsa rätten för den som inte är hälso- och sjukvårdspersonal att behandla vissa allvarliga psykiska störningar eller använda vissa psykologiska metoder. Om ett sådant behov ansågs föreligga skulle myndigheten ge förslag på hur en lagstiftning till skydd mot hälsofarligt kvacksalveri inom psykologisk och psykoterapeutisk verksamhet borde utformas. Gällande regler och tidigare förslag till förändringar konstaterade i sin rapport7 att det är svårt att formulera en entydig förbudsdefinition och att kunskaper om förekomst och art av hälsofarliga behandlingar är bristfällig. Social- styrelsens bedömning var därför att det inte fanns till- räckligt underlag för att föreslå ytterligare begränsning i rätten att vidta hälso- och sjukvårdande åtgärder. I rapporten påpekade att detta inte innebar att det var tillåtet att bedriva hälso- farliga behandlingar på det psykologiska och psykoterapeutiska området. Det finns generella bestämmelser som förbjuder behand- ling av patient som leder till skada som inte är ringa eller framkallar fara för sådan skada. pekade på att allmänheten borde få större kunskap om olika yrkesgruppers specialkunskaper och om skillnader mellan att vända sig till hälso- och sjukvårdspersonal och att vända sig till någon som inte är det. I rapporten föreslogs bl.a. också att man borde se över om det konsumenträttsliga skyddet kunde förbättras när det gällde möjligheten att klaga på en erhållen tjänst som inte hållit utlovad kvalitet. Rapporten behandlades av regeringen i prop. 2004/05:1 under utgiftsområde 9 (s. 45). Regeringen förklarade sig mot bakgrund av slutsatserna i inte ha för avsikt att vidta några ytterligare åtgärder. tillkallade regeringen en särskild utredare för att ut- arbeta ett förslag till ett nationellt register över personer som ut- övar alternativ- eller komplementärmedicin. Bakgrunden var att det i budgetpropositionen anslagits för att inrätta ett nationellt register över personer som utövar komple- mentärmedicin. I budgetpropositionen anslogs ytterligare för samma ändamål. Utredningen tog namnet och redovisade sina förslag i betänkandet Ett nationellt register över yrkesutövare av alternativ- eller komple- mentärmedicin (SOU 2004:123). Utredningen föreslog att AKM- registret skulle regleras i en särskild lag, lagen om ett nationellt register över yrkesutövare av alternativ- eller komplementärmedicin. 7 Redovisning av uppdraget att utreda vissa frågor rörande psykologisk och psykoterapeutisk verksamhet; dnr S 2001/11151/HS. Gällande regler och tidigare förslag till förändringar För att omfattas av lagen måste den sökande utföra sådana hälso- och sjukvårdande åtgärder som anges i 4 kap. 1 § LYHS (5 kap. 1 § patientsäkerhetslagen). En rad åtgärder och behandlingar kan in- ordnas under definitionen, men det finns verksamhet som tydligt faller utanför den föreslagna lagens tillämpningsområde, bl.a. försälj- ning av naturläkemedel och sådan verksamhet som i grunden handlar om allmänt välbefinnande och/eller rena skönhetsbehandlingar. Legi- timerad hälso- och sjukvårdspersonal skulle inte omfattas av lagen, medan övrig hälso- och sjukvårdspersonal i vissa situationer skulle kunna omfattas. Yrkesorganisationernas deltagande i registret En i förslaget var yrkesorganisationernas medverkan i registret. För att få delta i registret måste de uppfylla vissa villkor. Förutom att ha antagit stadgar som gällde för dess medlemmar och att uppfylla kraven på att betraktas som en juridisk person, måste organisationen vara väletablerad och ha som huvudändamål att organisera yrkesutövare inom alternativ- eller komplementärmedicin. Därutöver skulle organisationens stadgar ställa krav på att med- lemmarna skulle: -ha tillräcklig utbildning och övrigt yrkeskunnande, -följa de riktlinjer för yrkesutövningen som organisationen an- tagit, -inneha ansvarsförsäkring, -omfattas av organisationens skyldighet att pröva anmälningar om klagomål mot yrkesutövningen samt -kunna uteslutas ur organisationen. En organisation som godkänts att delta i registret skulle vara skyldig att meddela den myndighet som ansvarar för registret om en med- lem som var registrerad, inte längre uppfyllde villkoren för regi- strering. Om en organisation inte längre uppfyllde villkoren för regi- strering skulle ett godkännande kunna återkallas. Gällande regler och tidigare förslag till förändringar Den föreslagna lagen vände sig till dem som yrkesmässigt utövar alternativ- eller komplementärmedicin. För att bli registrerad måste personen i fråga uppfylla vissa villkor, särskilt kravet på viss grund- läggande utbildning i medicin. Utbildningen skulle stå under statlig tillsyn och motsvara minst 20 veckors heltidsstudier. Även de som hade fullgjort en annan motsvarande utbildning på eftergymnasial nivå skulle kunna registreras. Ytterligare krav för registrering var att yrkesutövaren var medlem i en sådan organisation som deltar i registret och hade utfäst sig att följa de stadgevillkor som gäller för den deltagande organisation som utövaren närmast skulle ha tillhört. föreslogs få i uppgift ansvara för registret i alla berörda delar och den löpande finansieringen borde ske genom en avgift för ansökan om registrering och en årlig avgift för att vara registrerad. Skydd av beteckning och straffansvar Den som registrerats skulle ges en skyddad rätt att använda be- teckningen registrerad tillsammans med den yrkesbeteckning/terapi som han eller hon fanns registrerad under, t.ex. registrerad aku- punktör. För brott mot skyddet av beteckning skulle kunna dömas till böter. skulle enligt förslaget innehålla uppgifter om den registrerades identitet, utbildning, yrkesverksamhet inom alternativ- eller komplementärmedicin och, i förekommande fall, organisations- tillhörighet. Registret skulle vara offentligt och, med undantag för bl.a. personnummer, finnas på Internet. Gällande regler och tidigare förslag till förändringar För att göra registret och innebörden av registreringen känt före- slog utredningen att effektiva informationsinsatser skulle sättas in när registret började gälla. En särskild grupp skulle enligt förslaget inrättas för att följa hur registret användes och hur den nya lagen tillämpades. 15.2.8Propositionen Patientsäkerhet och tillsyn Förbudet för andra än hälso- och sjukvårdspersonal att tillhanda- hålla kontaktlinser utmönstras ur lagstiftningen i samband med in- förandet av patientsäkerhetslagen. Bakgrunden till förslaget är att lagrådet ansåg att den nuvarande föreskriften om att bara hälso- och sjukvårdspersonal får sälja kontaktlinser framstår som otids- enlig med hänsyn till att det numera är möjligt och vanligt att köpa kontaktlinser över Internet. Den nya patientsäkerhetslagen innebär också en redaktionell förändring av uppräkningen av de begräns- ningar som gäller för behandling inom alternativmedicinområdet.8 2009/10:210. 16Alternativ- och komplementärmedicin i de nordiska länderna och införde ny lagstiftning inom området för alter- nativ- och komplementärmedicin och vi har besökt Helse- och omsorgsdepartementet och Helsedirektoratet i och i . Även har an- tagit en lag om alternativa behandlare och i pågår arbete inom det här området. Lagstiftningen i övriga nordiska länder er- bjuder i flera fall andra lösningar än vad som finns i och vi har därför valt att lämna en relativt ingående redovisning av den regleringen. I ett avslutande avsnitt beskrivs WHO:s arbete på det här området. Fram /2004 gällde i i stor sett samma reg- lering som i , nämligen att alla fick behandla sjuka, men att denna rätt var begränsad på vissa sätt. De närmare bestämmelserna om detta fanns i lov 19. nr. 9 om innskrenkning i adgangen for den som ikke er helsepersonell til å ta syke i kur, även kallad kvacksalverloven. Denna lag upphävdes i samband med införandet av Lov nr 64 om alternativ behandling av sykdom mv . trädde även två föreskrifter i kraft, nr 1500 om frivillig register- ordning for utövere av alternativ behandling och nr 1501 om markedsföring av alternativ behand- ling av sykdom. Alternativ- och komplementärmedicin i de nordiska länderna Bakom införandet av denna lagstiftning låg ett utredningsarbete av en särskild kommitté, det s.k. Aarbakke-utvalget, som redovisade sina överväganden och förslag i betänkandet Alternativ medisin (NOU 1998:21). I betänkandet föreslogs bl.a. att den ovannämnda kvacksalverloven skulle upphävas och ersättas med nya bestämmelser i ett nytt kapitel i helsepersonelloven (lov 2. nr 64). Vidare föreslogs att ett register skulle införas för personer som ut- övar alternativ behandling. Bestämmelserna om registret skulle tas in i en föreskrift. Registreringen föreslogs vara frivillig och berörda personer skulle få registreras under vissa närmare angivna förut- sättningar. Efter att betänkandet remissbehandlats och beretts vidare överlämnandes en proposition Om lov om alternativ be- handling av sykdom mv. 27 [2002–2003]) till . Förslaget innehöll en del förändringar i förhållande till betänk- andet, bl.a. att en helt ny lag skulle införas. Förslaget om den nya lagen antogs därefter av . Med stöd av lagen har även en föreskrift med bestämmelser om marknadsföring av alternativ behandling av sjukdom utfärdats. 16.1.2Lov om alternativ behandling av sykdom mv. Lagen gäller alla som utövar alternativa behandlingsmetoder enligt den i lagen angivna definitionen. Med andra ord omfattar lagen hälso- och sjukvårdspersonal, registrerade personer enligt den nämnda föreskriften samt även andra som utför sådan behandling som an- ges i lagen. I lagen definieras alternativ behandling som hälsorelaterad be- handling som utövas utanför hälso- sjukvården och som inte utövas av legitimerad personal. Av förarbetena framgår att uttrycket hälso- relaterad används för att göra en avgränsning mot tjänster som i huvudsak rör välbefinnande, skönhetsvård och liknande. Tjänster som mer direkt rör förebyggande av sjukdom eller lidande kan om- fattas, liksom tjänster som tar sikte på att lindra eller bota sjukdom, lidande eller smärta. Som nämnts ovan gäller lagen även hälso- och sjukvårdspersonal. Skälet som anges är att behandling som utövas av hälso- och sjukvården eller av legitimerad personal, omfattas lik- väl av begreppet alternativ behandling, när de använder metoder som i all väsentlighet används utanför hälso- och sjukvården. När sådan personal använder sig av alternativ behandling gäller dock helsepersonelloven. I lagen anges även att bestämmelserna om tyst- Alternativ- och komplementärmedicin i de nordiska länderna nadsplikt i helsepersonelloven gäller i motsvarande mån, så långt det är lämpligt. Motsvarigheten till 5 kap. i den svenska patientsäkerhetslagen åter- finns i tre centrala bestämmelser. Bestämmelserna innebär att vissa behandlingar principiellt sett är förbehållna hälso- och sjukvårds- personal, på samma sätt som i . En skillnad är dock att i har även andra än hälso- och sjukvårdspersonal, under vissa förutsättningar, rätt att utöva behandlingar inom det område där det annars är förbjudet. Inledningsvis fastslås dock att medicinska ingrepp eller behandling som kan medföra allvarlig hälsorisk för patienter endast får utövas av hälso- och sjukvårdspersonal. Vidare får behandling av sjukdomar som anses vara allmänfarligt smitt- samma, och andra allvarliga sjukdomar och lidande, endast utövas av hälso- och sjukvårdspersonal. Även annan personal får dock ut- öva behandling som uteslutande syftar till att bl.a. lindra eller dämpa symptom på eller följder av sjukdom. Det finns dessutom ytter- ligare möjligheter för andra än hälso- och sjukvårdspersonal att utföra behandlingar, nämligen om behandlingen sker i samarbete eller samförstånd med patientens läkare och om patienten är myndig. I sådana situationer gäller inte begränsningarna om vilka som får behandla allvarliga sjukdomar. Detsamma gäller om hälso- och sjuk- vården inte har botande eller lindrande behandling att erbjuda patienten. I lagen finns också bestämmelser om skydd av titel och om marknadsföring. Endast den som är registrerad som utövare av alternativ behandling i register som utfärdats med stöd av lagen får nyttja beteckningen registrerad i anknytning till yrkesbeteckning. Som exempel på beteckning nämns i förarbetena registrerad natur- terapeut och registrerad homeopat. Vidare anges i lagen att ingen oriktigt får använda titlar eller marknadsföra verksamhet på ett sådant sätt att det kan ge intryck av att vederbörande har legiti- mation, licens eller specialistgodkännande enligt helsepersonelloven eller är registrerad utövare av alternativ behandling. Till detta kommer att den som erbjuder alternativ behandling i sin marknadsföring endast får ge en objektiv och saklig beskrivning av verksamheten. I en särskild föreskrift finns ytterligare bestämmelser om marknads- föring. Lagen innehåller avslutningsvis straffbestämmelser. Dessa inne- bär att den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet överträder eller medverkar till sådan överträdelse av bestämmelse i lagen eller som utfärdats med stöd av en bestämmelse, straffas med böter eller Alternativ- och komplementärmedicin i de nordiska länderna Vid allvarligare överträdelse kan per- sonen dömas till upp till fängelse. 16.1.3Forskrift om frivillig registerordning för utövare av alternativ behandling I huvudsak innebär föreskriften om registerordning att den som ut- övar alternativ behandling enligt definitionen i den nämnda lagen, har rätt, men inte skyldighet, att registrera sig i ett register admini- strerat av det allmänna (Brønnøysundsregistrene) om utövaren: 1.är medlem i en utövarorganisation som – enligt vissa angivna förutsättningar – är godkänd av Social- och helsedirektoratet samt 2.uppfyller vissa övrigt angivna villkor (främst registrering i det s.k. enhetsregistret såsom företagare eller indirekt såsom anställd i sådant företag samt innehav av viss försäkring).