sou · GYB31 · 2010-01-14 00:00:00 — Dagen då betalningen kom in till det betalningsförmedlande organet bör väljas eftersom det inte bör vara några problem att fastställa denna. Man undviker därigenom eventuella diskussioner angående vilken dag den skadeståndsskyldige rent Ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd Lösningen kan kombineras med en regel om återbetalning till den skadeståndsskyldige av restbelopp överstigande en viss storlek. beräknar till exempel inbetalningsbeloppen i sina verkställighetsärenden med ränta fram till en sista betalningsdag. Om betalning till sker innan sista betalningsdag och restposten uppgår till mer än återbetalas restposten till gäldenären. Belopp som inte återbetalas tillfaller staten.3 Även vid uppbörd av böter kan överskott i vissa fall uppkomma. Dessa överskott återbetalas dock endast när de uppgår till minst 50 kronor.4 Ett alternativ till den beskrivna lösningen är att räkna med ränta för domen. Förutsatt att den skadeståndsskyldige betalar inom den tid som anges på inbetalningskortet skulle han eller hon kunna befrias från skyldigheten att betala ränta för tiden från domen och fram till betalningen. Det skulle ge den skadeståndsskyldige ytterligare incitament att betala frivilligt och eventuell återbetalning av restbelopp skulle inte behöva aktualiseras. En sådan lösning skulle dock innebära att målsäganden tvingades avstå från en del av sin fastställda rätt till ränta på det utdömda skadeståndsbeloppet. Eftersom det inte alltid är så att målsägandens ränteförlust i dessa fall skulle bli försumbar och det på goda grunder kan ifrågasättas varför målsäganden, annat än frivilligt, skulle behöva avstå från någon rätt till ränta är det enligt utredningen inte lämpligt med en sådan lösning. Utredningen föreslår därför att den skadeståndsskyldige ska få information om skadeståndsbeloppet inklusive ränta beräknad fram till en angiven sista dag för betalning. Det betalningsförmedlande organet ska dock inte förmedla ett större belopp än vad som motsvarar full betalning av skadeståndet per den dag som betalningen kom in till det betalningsförmedlande organet. I den mån den skadeståndsskyldige betalar så tidigt att det uppstår en restpost som överstiger ska restposten återbetalas till den skadeståndsskyldige. Beloppet är valt därför att utredningen i rimlig utsträckning vill begränsa det antal återbetalningar som måste ske inom systemet. Restposter som understiger och därmed inte ska återbetalas bör enligt utredningens mening tillfalla brottsofferfonden. För att undvika ett stort antal överföringar av små belopp till brottsofferfonden bör de medel som 313 kap. 20 a § utsökningsbalken. 45 § bötesverkställighetslagen (1979:189). Ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd tillfallit fonden överföras från det betalningsförmedlande organet vid ett eller ett par tillfällen . 5.2.4Sista dag för betalning enligt inbetalningskortet Förslag: På inbetalningskort eller information som skickas ut från tingsrätt och hovrätt bör som sista betalningsdag anges den dag som infaller efter dagen då domen eller beslutet vinner laga kraft om något överklagande inte sker. På inbetalningskort eller information som skickas ut från bör som sista betalningsdag anges den dag som infaller efter domens eller beslutets meddelande. På inbetalningskort eller information som skickas eller ges ut tillsammans med ett strafföreläggande bör som sista betalningsdag anges den dag som infaller efter senaste dag för godkännande. Utredningen anser, som framgått i föregående avsnitt, att den skadeståndsskyldige ska få information om det belopp – beräknat inklusive eventuell ränta – som han eller hon måste betala för att fullgöra sin skadeståndsskyldighet. Då ränta normalt löper fram till dess betalning sker bör räntan beräknas fram till en viss dag som anges som sista betalningsdag enligt inbetalningskortet eller informationen som skickas till den skadeståndsskyldige. Frågan är dock när denna sista betalningsdag ska förläggas, dvs. fram till vilken dag räntan ska beräknas. När utredningen övervägt de betalningsfrister som beskrivs närmare nedan har målsättningen varit att fristerna ska hållas så korta som möjligt men ge den skadeståndsskyldige rimlig tid att överväga ett eventuellt överklagande och att ordna med betalningen. Långa tidsfrister riskerar att leda till ett större antal restposter och en rimlig utgångspunkt är enligt utredningen att de flesta som vill och kan betala frivilligt också bör kunna göra det inom en ganska . För brottsskadestånd utdömda genom dom ligger det nära till hands att som sista betalningsdag ange den dag som domen vinner laga kraft om den inte överklagas. För att den skadeståndsskyldige inte bara ska få tid på sig att överväga ett eventuellt överklagande och att ordna med betalningen utan även kunna få reda på om måls- Ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd äganden överklagat domen innan eventuell betalning sker bör dock den sista betalningsdagen läggas ytterligare någon tid . Som sista betalningsdag för förordnanden om brottsskadestånd i domar bör därför – som huvudregel – anges den dag som infaller efter den dag då domen vinner laga kraft om den inte överklagas. Detsamma bör gälla för slutliga beslut som meddelas av hovrätterna och som har betydelse för ett utdömt brottsskadestånd. Beträffande domar och slutliga beslut meddelade av bör dock en annan lösning väljas eftersom dessa domar och beslut vinner laga kraft redan i och med att de meddelas. En betalningsfrist om blir då orimligt kort. På inbetalningskort och information som skickas ut från bör därför den dag som infaller efter domens eller beslutets meddelande anges. Då får den skadeståndsskyldige rimlig tid på sig att ordna med betalningen som målsäganden kan veta om den skadeståndsskyldige kommer att betala frivilligt genom det föreslagna systemet. Ett strafföreläggande gäller som en lagakraftvunnen dom i och med att det godkänns. Eftersom ett godkännande av ett strafföreläggande med ett brottsskadestånd anses innebära att skadeståndsskyldigheten godtas är det utredningens uppfattning att fristen fram till sista betalningsdag inte behöver löpa särskilt efter godkännandet. De flesta strafföreläggandena utfärdas dock för godkännande och skickas ut till den misstänkte. Då är det inte möjligt att på förhand veta vilken dag strafföreläggandet kommer att godkännas. Därför måste rimligen sista betalningsdag enligt inbetalningskortet eller informationen läggas efter för godkännande av föreläggandet. I praktiken går det dessutom till så att ett strafföreläggande normalt skickas ut för godkännande senast en viss dag och om något godkännande inte kommit in till detta datum skickas det ganska snabbt ut en påminnelse till den misstänkte i vilken det anges att godkännande och betalning av böterna bör ske . För strafförelägganden som utfärdas vid ett sammanträde hos åklagaren gäller att dessa ska godkännas vid sammanträdet. För att den som blivit skadeståndsskyldig genom ett sådant strafföreläggande ska ha en rimlig chans att betala skadeståndet kan den sista betalningsdagen i dessa fall inte läggas allt för nära sista dag för godkännande, men det är bra om samma betalningsfrist kan gälla oavsett hur strafföreläggandet utfärdats. Enligt utredningen utgör det därför en rimlig avvägning om den som blir skadeståndsskyldig Ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd genom ett strafföreläggande får på sig efter angiven sista dag för godkännande fram till sista betalningsdag. En sådan frist borde även innebära att något nytt inbetalningskort inte måste skickas ut i de fall en påminnelse om godkännande går ut. Vid påminnelsen kan man istället också påminna om den betalningsfrist som löper för brottsskadeståndet. Det är svårt att på förhand avgöra hur väl avvägda de föreslagna tidsfristerna är och vilka konsekvenser de kommer att få. Utredningen anser därför att den närmare regleringen av dessa bör ske genom förordning. I lag ska endast föreskrivas att en sista betalningsdag ska anges och att skadeståndsbeloppet ska beräknas utifrån denna. Förslag: Betalningar som ska förmedlas till omyndiga och som överstiger ett prisbasbelopp ska sättas in på ett spärrat konto. Detsamma ska gälla om pengar betalas ut av en länsstyrelse efter att ha nedsatts av det betalningsförmedlande organet. Bedömning: I övrigt bör det inte föreslås några detaljerade regler för hur det betalningsförmedlande organets förmedling av betalningar ska gå till. I ett avseende anser utredningen att det finns skäl att lämna ett förslag som rör de mer praktiska aspekterna av det betalningsförmedlande organets förmedling av betalningar. Det gäller skadestånd som ska förmedlas till underåriga, dvs. I samband med att det relativt infördes utökade krav i 16 kap. 11 § på att ersättningar och skadestånd ska sättas in på spärrade konton uttalade regeringen att det finns skäl att utveckla användandet av direktinsättning på spärrade konton eftersom spärrade konton på ett effektivt sätt bidrar till skyddet av barns tillgångar utan att det medför en alltför omfattande administration.5 Även om det nu inte är fråga om ersättning eller skadestånd som betalas av staten finns det enligt utredningen skäl att också beträffande brottsskadestånd som förmedlas av det föreslagna systemet värna 2007/2008:150 sid. 33. Ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd om att barn som hamnat i en svår situation verkligen får del av de pengar som betalas till dem.6 Utredningen föreslår därför att skadeståndsbelopp som ska förmedlas till en omyndig person och som överstiger ett prisbasbelopp ska sättas in på ett spärrat konto. Det ska gälla både när pengarna förmedlas direkt av det betalningsförmedlande organet och när de betalas ut av en länsstyrelse efter att ha nedsatts av det betalningsförmedlande organet (för mer om när organet ska nedsätta en betalning, se avsnitt 5.3.6). Det kan ifrågasättas om inte motsvarande skyldighet borde finnas även i andra situationer då betalar ut nedsatta belopp till underåriga. Den frågan faller dock utanför ramen för denna utredning. Enligt utredningen är det i övrigt inte lämpligt att genom lag lämna detaljerade föreskrifter om hur det betalningsförmedlande organet i praktiken ska fullgöra sitt uppdrag att förmedla betalningar. Hur det görs bäst kommer att vara beroende av faktorer som vilka tekniska system det betalningsförmedlande organet får till sitt förfogande, vilka andra resurser det får tillgång till samt hur arbetet i övrigt organiseras. Att i detta skede styra den utvecklingen genom att införa detaljerade regler riskerar bara att försvåra en ändamålsenlig organisation av det betalningsförmedlande organets verksamhet. Utredningen kan dock, efter att bland annat ha tagit del av domstolarnas nya system för utbetalning av till exempel vittnesersättningar som beskrivs i korthet nedan, konstatera att det med dagens teknik borde vara möjligt att organisera verksamheten på ett sådant sätt att de flesta förmedlingsuppdragen kan fullgöras utan någon större personell arbetsinsats. Beslut vid domstol som leder till en utbetalning av vittnesersättning registreras som regel i system Kostnader i Mål (KiM). Till KiM har då från verksamhetsstödet hämtats uppgifter om de personer som ska höras i målet. De uppgifter som hämtats är namn, adress och personnummer. De uppgifter som registrerats i KiM granskas på domstolarna och skickas till som tar emot dem i sitt ekonomisystem. Om betalningsmottagarens personnummer finns med bland uppgifterna skickas dessa vidare till . Om mottagarens personnummer saknas skickas ett utbetalningskort ut till betalningsmottagaren via Nordea. När uppgifter om en utbetalning kommer in till från söker banken med hjälp av personnumret i sitt 6 Jfr a. prop. Ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd omfattande register efter ett konto som tillhör betalningsmottagaren (normalt ett lönekonto eller någon annan form av transaktionskonto). För att ska kunna sätta in betalningen på kontot krävs det att kontohavaren medgett att insättningar får göras på kontot. Utan ett sådant medgivande kan någon insättning inte ske. Om hittar ett konto som medger insättning sätts pengarna in på kontot och ett insättningsbesked skickas ut till kontohavaren. Om inte hittar något konto skickar de ut en kontantutbetalningsavi till betalningsmottagaren. Avin innehåller också en fullmakt där mottagaren kan fylla i uppgifter om ett konto där utbetalningar kan sättas in fortsättningsvis. Om betalningsmottagaren lämnar sitt medgivande för insättning på ett visst konto är det kostnadsfritt för denne att få pengarna insatta på kontot. Mellan 75–av de omkring 3 000–4 000 utbetalningar som skickar till fullgörs genom bankkontoinsättningar. På detta sätt kan den person som tillerkänts ersättning i bästa fall ha pengarna på sitt konto . 5.3Några problem som kan uppstå och hur dessa ska lösas Förslag: Betalning med hjälp av det betalningsförmedlande organet måste ske efter den angivna sista betalningsdagen. En betalning som kommer in senare än efter den angivna sista betalningsdagen ska inte förmedlas utan istället återbetalas till den som gjort betalningen. Många brottsskadestånd blir, om betalning inte sker, föremål för verkställighetsåtgärder hos . Det gäller särskilt skadestånd till fysiska målsägande eftersom lagakraftvunna brottmålsdomar och godkända strafförelägganden innehållande sådana förordnanden skickas till från domstolarna och . En ansökan om verkställighet kan i och för sig lämnas in redan innan en dom har vunnit laga kraft men det sker enligt uppgifter Ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd från handläggare hos bara i enstaka fall. Klart vanligast är att verkställighetsåtgärder vidtas efter laga kraft eller godkännande. handläggning inleds således i regel först efter att en exekutionstitel vunnit laga kraft. Grundtanken med det system som föreslås är att skapa en möjlighet för den som vill och kan betala att göra det. Om en sådan vilja och förmåga finns kan betalning normalt ske relativt snart och när passerat sedan en dom meddelades eller ett strafföreläggande utfärdades framstår det därför inte längre som lika angeläget att bistå med möjligheten att kunna betala genom systemet. En lösning som innebär att systemet hålls tillgängligt riskerar också att leda till högre administrativa kostnader. För att undvika att handläggning och det betalningsförmedlande organets arbete löper parallellt i allt för stor omfattning bör det av dessa skäl införas en bortre gräns för betalning får ske genom det betalningsförmedlande organet. Eftersom den skadeståndsskyldige får ett inbetalningskort med en angiven sista betalningsdag tillsammans med domen eller straffföreläggandet skulle möjligheten att betala enligt systemet kunna kopplas till den angivna sista betalningsdagen. För att inte allt för många betalningar ska falla utanför systemet är det dock utredningens uppfattning att betalningar som kommer in till det betalningsförmedlande organet efter den sista betalningsdagen ska förmedlas av systemet. På så sätt kommer betalningar som sker i nära anslutning till den angivna sista betalningsdagen att omfattas av systemet och antalet betalningar som kommer in för sent blir mer begränsat. Betalningar som kommer in senare än efter den angivna sista betalningsdagen ska dock inte förmedlas utan istället återbetalas. En sådan ordning kan tyckas fyrkantig men den ger systemet tydliga ramar. Utredningen är medveten om att lösningen innebär att den som överklagat en dom men under processens gång ändrat sig och vill betala kanske inte kan göra det med hjälp av det betalningsförmedlande organet innan överrättens beslut eller dom meddelats. Tillsammans med överrättens dom eller beslut ska dock ett nytt inbetalningskort med information skickas ut och den skadeståndsskyldige ges en ny möjlighet att betala genom det betalningsförmedlande organet. Ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd Förslag: Även betalningar som inte uppgår till hela brottsskadeståndet ska förmedlas till målsäganden. Det kommer säkerligen hända att skadeståndsskyldiga, oaktat det belopp som angetts, endast betalar in en del av brottsskadeståndet till det betalningsförmedlande organet. Skälen till det kan vara många. Den skadeståndsskyldige kan ha ålagts solidarisk skadeståndsskyldighet och anser sig kanske endast skyldig att erlägga sin del av skadeståndet. Kanske har den skadeståndsskyldige inte tillräckligt med pengar för att betala hela brottsskadeståndet eller så anser han eller hon att det skadestånd som dömts ut är för högt och betalar därför bara in vad han eller hon anser vara ett riktigt skadestånd. Oavsett skälen till att en skadeståndsskyldig bara betalar in en del av brottsskadeståndet, dvs. gör en delbetalning, är det utredningens uppfattning att betalningen bör förmedlas till målsäganden förutsatt att betalningen kommit in till det betalningsförmedlande organet inom den tid som systemet är tillgängligt för den skadeståndsskyldige (se avsnitt 5.3.1 ovan). Även en betalning som sker efter den angivna sista betalningsdagen men inom den tid som systemet är tillgängligt ska behandlas på detta sätt. En sådan betalning kommer inte att utgöra full betalning av skadeståndet om den uppgår till det belopp som angavs i informationen till den skadeståndsskyldige eftersom eventuell ränta är beräknad fram till den sista betalningsdagen. En betalning som inte svarar mot hela skadeståndsbeloppet inklusive eventuell ränta kan dock inte skydda den skadeståndsskyldige mot fortsatta verkställighetsåtgärder. Målsäganden kan alltid ansöka om verkställighet beträffande den del som inte betalats. Vid delbetalningar bör i likhet med vad som gäller för betalningar i allmänhet avräkning i första hand ske mot upplupen ränta och i andra hand mot kapitalbeloppet. Ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd Förslag: Om det kommer in flera betalningar avseende en och samma skadeståndsskyldighet ska de förmedlas till målsäganden i den ordning som de kommit in till det betalningsförmedlande organet. Som nämnts ovan måste den som vill betala ett solidariskt brottsskadestånd, för att erhålla befriande verkan gentemot målsäganden, betala hela det utdömda skadeståndet. Det belopp som anges till den skadeståndsskyldige inom ramen för systemet för frivillig betalning ska således också avse hela det belopp som den skadeståndsskyldige har att svara för inklusive eventuell ränta. En konsekvens av detta kan bli att flera solidariskt skadeståndsskyldiga betalar in hela skadeståndsbeloppet till det betalningsförmedlande organet. För att inte målsäganden ska bli skyldig att återbetala pengar till någon av de skadeståndsskyldiga bör det betalningsförmedlande organet i linje med vad som angetts tidigare aldrig förmedla mer än full betalning av skadeståndet till målsäganden. Om flera skadeståndsskyldiga fullgör hela skadeståndsskyldigheten till det betalningsförmedlande organet bör organet därför förmedla den först inkomna betalningen till målsäganden och återbetala senare inkomna betalningar. Vad utredningen anfört i föregående avsnitt om delbetalningar ska gälla även för delbetalningar av solidariska brottsskadestånd. Det kan därmed inträffa att en delbetalning hinner förmedlas till målsäganden innan en andra betalning avseende samma solidariska skadestånd kommer in till det betalningsförmedlande organet. Oavsett om den andra betalningen avser hela eller en del av skadeståndet ska det betalningsförmedlande organet då endast förmedla så mycket till målsäganden att denne får full betalning. Eventuellt överskott ska återbetalas till den skadeståndsskyldige som gjorde den senaste betalningen. Detsamma ska självklart även gälla om det kommer in flera betalningar till det betalningsförmedlande organet som avser ett och samma brottsskadestånd som inte är solidariskt. Det betalningsförmedlande organets huvuduppgift är att förmedla skadeståndsbetalningar till rätt målsägande. Organet ska inte ha till uppgift att lösa frågor som rör ansvarsfördelningen mellan de skadeståndsskyldiga. Därför är det enligt utredningens mening en rimlig lösning att återbetalning sker enligt vad som beskrivits ovan. Ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd Bedömning: Det ska inte införas någon särskild regel för hur felaktiga uppgifter ska hanteras. händer det att uppgifterna i de domar och strafförelägganden som skickas ut blir felaktiga på grund av till exempel felskrivningar. På samma sätt kommer det kunna inträffa att den skadeståndsskyldige får felaktiga uppgifter om till exempel det belopp som ska betalas senast en viss dag. För att systemet inte ska skapa allt för mycket merarbete är det utredningens förhoppning att det, i så stor utsträckning som möjligt, ska bli möjligt att ta fram de uppgifter som ska skickas ut beträffande brottsskadeståndet ur de datoriserade verksamhetsstöd som finns hos domstolarna och . Därigenom bör förekomsten av felaktiga uppgifter kunna begränsas till de fall då felaktiga uppgifter smugit sig in i domen eller strafföreläggandet. När det gäller domar finns det till exempel bestämmelser i som reglerar om och hur rättelse respektive komplettering får ske. Enligt utredningen finns det inte något behov av att införa liknande regler beträffande de uppgifter om frivillig betalning av brottsskadestånd som ska skickas ut. Det system som föreslås är som betonats tidigare frivilligt och främst att betrakta som en service för parterna. De uppgifter som skickas ut bör därför inte att ha någon självständig rättsverkan. Om det skulle upptäckas att felaktiga uppgifter skickats ut är det dock rimligt att den skadeståndsskyldige informeras om detta och att det skickas ut ett nytt inbetalningskort och ny information med riktiga uppgifter. 5.3.5Domen överklagas i skadeståndsdelen m.m. Bedömning: Betalning enligt systemet ska inte vara beroende av att domen vunnit laga kraft eller strafföreläggandet godkänts. Det betalningsförmedlande organet ska förmedla en betalning oavsett om domen vunnit laga kraft eller inte eller straffföreläggandet godkänts. Eftersom inbetalningskortet och informationen ska skickas ut tillsammans med domen eller strafföreläggandet kommer betalning att Ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd kunna ske innan domen vunnit laga kraft eller strafföreläggandet formellt godkänts. Grundtanken är att den skadeståndsskyldige inte ska betala om han eller hon har för avsikt att överklaga domen i skadeståndsdelen eller avstå från att godkänna strafföreläggandet. Det hindrar dock inte att det kan inträffa att skadeståndsskyldiga ändå betalar skadeståndet trots att domen överklagas eller straffföreläggandet aldrig godkänns. Det kan också hända att den skadeståndsskyldige accepterar en dom och betalar skadeståndet som målsäganden är missnöjd och överklagar domen för att försöka få ett högre skadestånd. Då systemet främst ska utgöra en service för den som vill betala och det betalningsförmedlande organet främst ska ha till uppgift att förmedla betalningar bör det inte ske någon kontroll av laga kraft då en betalning kommer in till det betalningsförmedlande organet. Det betalningsförmedlande organet ska därför inte förvara pengarna i avvaktan på att exekutionstiteln vinner laga kraft utan förmedla dem till rätt målsägande. Om den skadeståndsskyldige betalat ett brottsskadestånd enligt en underrättsdom och målsäganden överklagat domen och tillerkänns ett högre skadestånd av överrätten måste den skadeståndsskyldige betala mellanskillnaden för att vara säker på att undvika verkställighetsåtgärder. Den skadeståndsskyldige bör då informeras om detta genom den information som lämnas om systemet tillsammans med överrättens dom. Betalning av mellanskillnaden kan ske genom det betalningsförmedlande organet efter överrättens dom.