sou · GXB396 · 2010-01-01 00:00:00 — kan sjukpenning av SGI:n betalas ut under under en ramtid (15 månader). Om det finns synnerliga skäl, kan den försäkrade – utan tids- gräns – efter ansökan beviljas fortsatt sjukpenning även . Som exempel på synnerliga skäl anges i förarbetena att den försäkrade har en mycket allvarlig sjukdom, såsom vissa tumör- sjukdomar eller neurologiska sjukdomar som , eller om den försäkrade väntar på transplantation av ett vitalt organ.18 Har den försäkrade fått sjukpenning motsvarande av SGI:n för maximalt antal dagar – och inte uppfyller villkoren för synnerliga skäl – kan han eller hon efter skriftlig ansökan få förlängd sjukpenning. Ersättningsnivån för hel sjukpenning är då av SGI:n och ersättningen betalas ut under . Därefter upphör rätten till sjukpenning. Vid arbetsskada finns ingen begränsning i antal dagar med förlängd sjukpenning.19 Om den försäkrade har arbetat mellan två sjukperioder, läggs perioderna samman vid beräkning av antal sjuk- skrivningsdagar. Alla ersättningsdagar räknas som , oavsett om sjukpenning lämnas som hel eller partiell ersättning. Någon hänsyn tas inte heller till om det rör sig om en annan diagnos än vid tidigare sjukfall. Den som har fått sjukpenning i maximalt antal dagar kan kvalifi- cera sig till att återigen få sjukpenning efter ett tillräckligt långt uppe- håll utan sjukpenning, rehabiliteringsersättning eller annan ersättning som räknas som sjukpenning. Uppehållet måste då vara så långt att det finns högst kvar inom ramtiden, vilket alltså medför att uppehållet måste vara minst (450-363=87). Ersättningsnivån för hel sjukpenning är således av SGI:n för vanlig sjukpenning och av SGI:n för förlängd sjukpenning. 173 kap. 4 § första och andra styckena AFL. 2007/08:136 s. 80 f. 193 kap. 4 § fjärde stycket AFL. 3.3.2Sjukpenning i förebyggande syfte och kostnader för arbetsresor i stället för sjukpenning Sjukpenning i förebyggande syfte En försäkrad som genomgår medicinsk behandling eller medicinsk rehabilitering, kan i stället för sjukpenning få sjukpenning i före- byggande syfte enligt 3 kap. 7 b § AFL. En förutsättning för rätt till denna ersättningsform är att behandlingen eller rehabiliteringen syftar till att förebygga sjukdom, att förkorta sjukdomstid eller att helt eller delvis förebygga eller häva nedsättning av arbetsförmågan. Det krävs vidare att en läkare, på grundval av vetenskap och beprövad erfarenhet, har konstaterat att den försäkrade har en för- höjd sjukdomsrisk. Den sjukdom som kan befaras uppkomma ska vara sådan att den förväntas leda till nedsättning av arbetsförmågan. Läkaren ska också ha ordinerat behandlingen.20 Behandlingen eller rehabiliteringen ska ingå i en plan som ska godkännas av . En försäkrad som får förebyggande sjukpenning omfattas i regel inte av reglerna om karensdag, vilket innebär att ersättningen kan betalas ut från och med för behandlingen. Egen- företagare omfattas dock av reglerna om karensdag även vid före- byggande sjukpenning. Från ersättningssynpunkt skiljs mellan medicinsk och arbets- livsinriktad rehabilitering. Det är bara vid medicinsk rehabilitering som sjukpenning i förebyggande syfte kan betalas ut. Vid arbets- livsinriktad rehabilitering är det i stället rehabiliteringsersättning som betalas ut. Kostnader för arbetsresor i stället för sjukpenning Om en försäkrad som har drabbats av sjukdom kan förvärvsarbeta men inte ta sig till och från arbetet på ett vanligt sätt, kan Försäkrings- kassan enligt 3 kap. 7 a § AFL besluta att i stället för sjukpenning betala skälig ersättning för merkostnader som uppkommer för resorna till och från arbetet. Den försäkrade har inte möjlighet att själv välja att få sjuk- penning i stället för att få sina merutgifter för resor ersatta. Resorna till och från arbetet ingår i den bedömning som 20 Jfr prop. 1990/91:141 s. 85. gör av den försäkrades arbetsförmåga. En förutsättning för ersätt- ningen är att den försäkrade skulle ha haft rätt till sjukpenning, om han eller hon inte fått ersättning för merkostnader . ersätter endast merutgifter för resor mellan bostaden och arbetet, inte tjänsteresor inom arbetet. Ersättningen är också avsedd att betalas ut . Enligt bestämmelser i har en försäkrad rätt till rehabiliterings- ersättning från den allmänna sjukförsäkringen, om han eller hon deltar i en arbetslivsinriktad rehabiliteringsåtgärd som syftar till att för- korta sjukdomstiden eller helt eller delvis förebygga eller häva ned- sättningen av arbetsförmågan. Det krävs dessutom att den försäkrades arbetsförmåga till följd av sjukdom är nedsatt med minst en fjärde- del. Ytterligare förutsättningar är att har gjort en rehabiliteringsplan.21 Rehabiliteringsersättningen består av särskilt bidrag och rehabili- teringspenning. Det särskilda bidraget ska täcka extra kostnader som kan uppstå under rehabiliteringen, exempelvis kursavgifter, kostnader för läromedel, resor och omkostnader för ledsagare.22 Rehabiliteringspenning är till för den försäkrades försörjning och grundas på samma sätt som sjukpenning på den försäkrades SGI. Den som inte har någon SGI kan inte få någon rehabiliterings- penning men däremot särskilt bidrag, om han eller hon behöver en arbetslivsinriktad rehabiliteringsåtgärd för att få arbetsförmåga. Beroende på arbetsförmågans nedsättning kan rehabiliterings- penning betalas ut som hel, tre fjärdedels, halv och en fjärdedels. som den försäkrade genomgår rehabiliteringsåtgärden ska arbetsförmågan anses nedsatt, om han eller hon är förhindrad att arbeta på grund av åtgärden. Som ovan framkommit innebär bestämmelserna om rehabiliteringskedja att arbetsförmågans ned- sättning ska bedömas först när den försäkrade har genomgått eventuell medicinsk eller arbetslivsinriktad rehabiliteringsåtgärd.23 Ersättningen kan betalas ut i rehabili- teringsperioden, även om den försäkrade inte har varit sjukskriven 2122 kap. 6–10 §§ AFL. 22Förordning (1991:1321) om rehabiliteringsersättning. 233 kap. 7 § sjunde stycket AFL. före periodens början. När det gäller ersättningens storlek och ramtid så gäller samma regler som för sjukpenning och för- längd sjukpenning. Ersättningsnivån för rehabiliteringspenning är därför antingen av den försäkrades SGI. För en arbetslös person begränsas dock hel rehabiliteringspenning till högst per dag.24 Hur länge rehabiliteringsersättning betalas ut beror bland annat på syftet med rehabiliteringen. En åtgärd som syftar till återgång i det tidigare arbetet hos den egna arbetsgivaren begränsas som regel . För rehabilitering som syftar till annat arbete hos arbetsgivare eller på arbetsmarknaden i övrigt gäller att ersättning lämnas under längst från den tidpunkt då rehabilitering startar.25 När det gäller deltagande i arbetslivsinriktade åtgärder som utbildning, finns det också begränsningar för vilka utbildningar som ersättning kan lämnas.26 Vad som menas med arbetslivsinriktad rehabilitering och ansvaret för rehabiliteringsinsatser beskrivs i avsnitt 10.2. Om den försäkrades arbetsförmåga är långvarigt eller stadigvarande nedsatt, kan han eller hon i stället för sjukpenning beviljas sjuk- ersättning eller aktivitetsersättning . Detta kan ske genom att den försäkrade ansöker om ersättningen, men kan också på eget initiativ besluta om att byta ut sjukpenning mot sjukersättning eller aktivitetsersättning. Sjukersättning lämnas till försäkrade som är . Före kunde ersättningen beviljas med tidsbegränsning eller tills vidare. kan ersättningen beviljas bara när den försäkrades arbetsförmåga är stadigvarande nedsatt och alla rehabiliterings- möjligheter bedöms vara uttömda. Med stadigvarande nedsatt menas att nedsättningen bedöms bestå för all överskådlig framtid.27 2422 kap. 8 § och 3 kap. 4 § första och andra stycket AFL. 1990/91:141, s. 62 och prop. 1996/97:28, s. 19. 262 och 3 §§ förordning (1991:1321) om rehabiliteringsersättning. 277 kap. 1 § AFL och prop. 2007/08:136 s. 103. Särskilda övergångsregler gäller för perioder som beviljats före , dock längst . För att få ersättningen ska den försäkrades arbetsförmåga vara nedsatt med minst en fjärdedel i alla arbeten på hela arbets- marknaden. Där ingår även arbeten som anordnas för personer med funktionsnedsättning, exempelvis anställningar med lönebidrag. Vid bedömning av arbetsförmågans nedsättning ska inte beaktas den försäkrades ålder, bosättningsförhållanden, utbildning, tidigare verksamhet och andra liknande omständigheter.28 Aktivitetsersättning lämnas till unga personer som varaktigt eller långvarigt () har fått sin arbetsförmåga helt eller delvis nedsatt på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska arbetsförmågan. Ersättningen beviljas för högst i taget. För att få ersättning ska den försäkrade vara . Hans eller hennes arbetsförmåga ska vidare vara nedsatt med minst en fjärdedel i alla arbeten på hela arbetsmarknaden och inte bara den reguljära arbetsmarknaden. Det innebär att det i denna bedömning – till skillnad från vad som gäller för sjukpenning – även ingår arbeten som anordnas för personer med funktionsnedsättning, till exempel anställningar med lönebidrag. Ersättningen består av dels en inkomstrelaterad sjuk- eller aktivitets- ersättning, dels ett grundskydd i form av garantiersättning. Den inkomstrelaterade ersättningen fungerar som ren inkomstbortfalls- försäkring, vilket innebär att ersättningen baseras på en uppskattning av den inkomst som den försäkrade skulle ha haft om nedsätt- ningen av arbetsförmågan inte hade inträffat. Ersättningen grundas på en antagandeinkomst. Antagandeinkomsten beräknas som genom- snittet av de tre högsta pensionsgrundande inkomsterna (bruttoårs- inkomsterna) under en ramtid närmast före det år då försäkrings- fallet inträffat. Längden på denna ramtid varierar med den försäkrades ålder, men är längst . För beräkning av ersättningen får, om 2007/08:136 s. 88. det är fördelaktigare för den försäkrade, antagandeinkomsten – i stället för enligt denna huvudregel – beräknas på genomsnittet av de två högsta bruttoinkomsterna under en ramtid . Den inkomstrelaterade sjuk- eller aktivitetsersättningen utgör av antagandeinkomsten.29 Beroende på arbetsförmågans nedsättning betalas ersättningen ut som hel, tre fjärdedels, halv eller en fjärdedels. Sjuk- eller aktivitetsersättning i form av garantiersättning betalas ut till den som saknar eller har en låg inkomstrelaterad sjuk- eller aktivitetsersättning. Ersättningen betalas ut upp till garanti- nivån och reduceras med utgående inkomstrelaterad ersättning. Denna nivå, som är densamma för ogifta och gifta, är ålders- relaterad för aktivitetsersättningen. Som beskrivits inledningsvis i detta kapitel är garantiersättningen en bosättningsbaserad förmån. Storleken på ersättningen beror därför på hur länge den försäkrade har varit bosatt i . För rätt till ersättning krävs tillgodoräknad försäkringstid och för oavkortad ersättning fordras försäkringstid inklusive framtida försäkringstid fram till . 3.4Arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd En person som skadar sig i trafikolycka kan – utöver ersättning från den allmänna sjukförsäkringen – också få ersättning från arbets- skadeförsäkringen. Lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring (LAF) reglerar rätten till ersättning för förlorad inkomst för den som har drabbats av skada i sitt arbete. Arbetsskadeförsäkring var från början det enda statligt reglerade skyddet mot inkomstbortfall och räknas som vår äldsta socialförsäkring. Försäkringen omfattar alla förvärvsarbetande, både fast och tillfälligt anställda, uppdragstagare och egenföretagare. Den omfattar även vissa studerande. Med arbetsskada menas skada till följd av olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet. En skada ska anses ha uppkommit av sådan orsak, om övervägande skäl talar för det.30 Frågan om det är 298 kap. 7–9 §§ AFL. 302 kap. 1 § LAF. en arbetsskada ska prövas av endast när det behövs för att bestämma ersättningen enligt LAF.31 Den försäkrade har vid arbetsskada rätt till samma förmåner från sjukförsäkringen som han eller hon har vid annan sjukdom. Det betyder att ersättning enligt LAF i första hand är av intresse när det gäller den livränta som betalas ut vid bestående nedsättning av arbetsförmågan. Livränta är en ersättning som ges för att kom- pensera en inkomstförlust till följd av att personen inte kan arbeta i samma omfattning eller i samma typ av arbete som . Ersättningen utgör mellanskillnaden mellan den inkomst den försäkrade för beviljandet skulle ha haft utan skadan och den inkomst den försäkrade har efter skadan. Om den arbets- skadade exempelvis får sjukersättning, avräknas den från egenliv- räntan. Arbetsskadeförsäkringen kompletterar därmed den skadades arbetsinkomster, sjukersättning etc. upp till den arbetsinkomst som personen skulle ha haft utan arbetsskadan. Försäkringen ger däremot ingen ersättning för sveda och värk eller lyte och men. För sådan ersättning finns kompletterande kollektivavtalsförsäkringar såsom Trygghetsförsäkring vid arbetsskada, TFA, på det privata avtalsområdet och , PSA, på det statliga området. För att den enskilde ska få ersättning måste hans eller hennes förmåga att skaffa sig inkomst genom förvärvsarbete vara varaktigt nedsatt eller nedsättningen antas bestå under . För- mågan att skaffa sig inkomst genom arbete ska vara nedsatt med minst en femtondel.32 Som tidigare påpekats har den försäkrades SGI betydelse även när livränteunderlaget ska beräknas. I denna beräkning ska dessutom även andra skattepliktiga förmåner än pengar beaktas. Ersättning kan betalas upp till 7,5 prisbasbelopp och ersättningen upp till denna gräns är hundraprocentig.33 Livränta kan betalas ut till dess den försäkrade fyller . Om skadan inträffar den månad då den försäkrade fyller eller senare, kan livränta dock betalas ut till dess den försäkrade fyller . Rätten till ersättningen upphör, om möjligheten att skaffa sig inkomst genom arbete blir väsentligt bättre, det vill säga om arbetsskadan försvinner eller lindras eller om personens inkomster ökar. Andra kostnader som kan ersättas med stöd av LAF är exempelvis kostnader vid tandskador eller särskilda hjälpmedel. 318 kap. 3 § LAF. 324 kap. 1 § LAF. 334 kap. 5 § LAF. Vidare kan en person som inte har rätt till sjukpenning enligt sjuk- försäkringen få sådan ersättning med stöd av LAF. En försäkrad som beviljas ersättning för inkomstförlust till följd av arbetsskada har också rätt till särskild arbetsskadeersättning. Ersättningen är en kompensation för inkomstförlust som avser (karens- dagar). Om den försäkrade kan visa att han eller hon har haft fler än till följd av arbetsskadan, har han eller hon rätt till särskild arbetsskadeersättning för varje sådan dag utöver de två första.34 Syftet med den särskilda arbets- skadeersättningen är att uppfylla Internationella arbetsorganisationens () krav om förmåner vid yrkesskada. Bestämmelser om statligt personskadeskydd finns i lagen (1977:265) om statligt personskadeskydd (LSP). Försäkringen gäller för den som gör tjänst i totalförsvaret, civilförsvaret eller räddningstjänst. Försäkringen gäller även för den som är häktad, intagen i kriminal- vårdsanstalt eller annan anstalt, och för den som har samhälls- eller ungdomstjänst eller intensivövervakas med elektronisk kontroll.35 Försäkringen gäller från och med att tjänstgöringen eller intagningen påbörjas och till och med att den avslutas. Person- skadeskyddet omfattar skada som någon har ådragit sig under skydds- tiden.36 Skyddet kan delas upp i två skadetyper, dels olycksfalls- skador, dels sjukdomar. För olycksfall har LSP samma bevisregel som LAF när det gäller orsakssamband mellan skada och olycksfall . Det innebär att om någon har varit utsatt för olycksfall , den skada som han eller hon har ådragit sig ska anses vara orsakad av olycksfallet, om övervägande skäl talar för det.37 Reglerna om ersättning i LSP hänvisar till reglerna i LAF. Det innebär att ett likvärdigt skydd finns vid skada, oavsett om skadan inträffar i arbetet eller i verksamhet som åläggs genom tjänsteplikt eller myndighets beslut. Om den skadade även omfattas av LAF lämnas ersättning enligt LSP endast i den mån ersättningen blir högre än enligt LAF.38 343 kap. 4 § LAF. 351 § LSP. 366 § LSP. 377 § LSP. 382 § LSP. Ersättningen betalas enligt LSP ut vid sjukdom, bestående ned- sättning av arbetsförmågan och dödsfall i form av sjukpenning, livränta, sjukvårdskostnader och begravningshjälp. Med undantag för vissa fritidsskador kan den som omfattas av LSP också få ersättning för ideell skada enligt lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada m.m. Ersättning lämnas då, liksom enligt de avtals- försäkringar som ger kompletterande skydd vid arbetsskada, för sveda och värk, lyte eller annat stadigvarande men samt särskilda olägenheter till följd av skadan. En person som har fått en bestående nedsättning av sin arbets- förmåga på grund av en skada enligt LSP har rätt till livränta för den inkomstförlust som uppkommer, om förmågan att skaffa inkomst genom arbete är nedsatt med minst en femtondel och nedsätt- ningen är varaktig eller kan antas bli bestående under minst ett år.39 Som har påpekats betalas sjukpenning i första hand ut enligt bestämmelserna i . Om en försäkrad inte har rätt till sjukpenning enligt den lagen, kan sjukpenning betalas ut enligt LAF. Om en skada omfattas av både LSP och LAF, betalas sjuk- penning ut enligt LSP endast om den är högre än sjukpenning enligt LAF. Sjukpenning kan i vissa fall beräknas enligt speciella, ofta förmånligare, regler i LSP. I lagen finns också bestämmelser om att särskild sjukpenning kan lämnas till vissa värnpliktiga som ådrar sig en skada eller sjukdom under grundutbildning som är längre än 60 dagar.40 På motsvarande sätt som enligt LAF, har en försäkrad som beviljas ersättning för inkomstförlust till följd av en skada enligt LSP även rätt till särskild arbetsskadeersättning.41 3.5Ersättningar från arbetsgivaren m.m. En trafikskadad som har en anställning och efter en trafikolycka får nedsatt arbetsförmåga, har också rätt till ersättning från sin arbets- givare i form av sjuklön. Bestämmelser om sjuklön finns i lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL). Lagen är av civilrättslig karaktär och reglerar förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Sjuklön definieras i lagen som en arbetstagares rätt att vid sjukdom behålla 39Detta framgår av 10 § LSP jämfört med 4 kap. 1 § LAF. 4012–13 §§ LSP. 41Detta framgår av 10 § LSP jämfört med 3 kap. 4 § LAF. lön och andra anställningsförmåner.42 Lagen är tvingande till arbets- tagares förmån. Vissa avvikelser från den regeln tillåts dock genom kollektivavtal. Det är endast arbetstagare som har rätt till sjuklön. Arbetslösa omfattas inte av sjuklönereglerna och inte heller uppdragstagare och egenföretagare. Det är företagsformen som avgör hur företagarens inkomster ska bedömas. En egenförtagare som driver sin verksamhet i enskild firma, handelsbolag eller kommanditbolag räknas inte som anställd. En företagsledare i ett aktiebolag räknas däremot som anställd i bolaget, även om han eller hon äger samtliga aktier i företaget.43 Arbetslösa och egenföretagare har i stället för sjuklön rätt till sjukpenning från . Arbetstagarens rätt till sjuklön gäller från och med i anställningsförhållandet, om han eller hon har anställts tills vidare eller har ett tidsbegränsat anställningsavtal som avser en månad eller längre. Gäller anställningen än en månad, har arbetstagaren rätt till sjuklön först efter 14 dagars anställning. Upphör anställningen, bryts arbetstagarens rätt till sjuklön. Om arbetstagaren har flera arbetsgivare, har varje arbetsgivare var för sig skyldighet att betala sjuklön. Det blir på det sättet möjligt för en arbetstagare, som får sin arbetsförmåga delvis nedsatt, att få sjuklön från en arbetsgivare även om han kan utföra sina arbets- uppgifter hos en annan arbetsgivare. Sjuklön betalas ut vid sjukdom som sätter ned arbetstagarens arbetsförmåga. Någon begränsning av ersättningen till kvotdelar av hel arbetsoförmåga som vid sjukpenning görs inte enligt SjLL. Bedömningen av arbetsförmågan görs enbart mot arbetstagarens vanliga eller därmed jämförligt arbete. Begreppet sjuklöneperiod definieras som den första och de därpå följande av en sjukperiod. är en karensdag och då betalas ingen ersättning till arbetstagaren. För de därpå följande dagarna i sjuklöneperioden har arbetstagaren rätt till av den lön och de anställningsförmåner som han eller hon går miste om under sjukskrivningen. Någon övre beloppsgräns eller något tak, såsom inom socialförsäkringen, finns inte. Som sjukperiod anses sådan tid under vilken arbetstagare i oavbruten följd lider av sjukdom som sätter ned arbetsförmågan. Om en sjukperiod börjar från det en tidigare sjukperiod avslutats, ska sjuklöneperioden omfatta endast så många 421 § SjLL. 43Jfr RÅ 1997 not 221. dagar att den tillsammans med en sjuklöneperiod hos samma arbets- givare under den tidigare sjukperioden utgör . Sjukperiod omfattar också tid då arbetstagaren för att underlätta återgång i arbetet i stället för sjuklön får ersättning för resor till och från arbetet. De flesta arbetstagare har extra sjukförsäkringsskydd genom kollektivavtalade avtalsförsäkringar som arbetsgivaren betalar för. Syftet med dessa försäkringar är att ge alla anställda inom de berörda avtalsområdena ett försäkringsskydd som kompletterar det som betalas från socialförsäkringen. Avtalsförsäkringarna har vuxit fram och finns nu över nästan hela arbets- marknaden. Försäkringarna är obligatoriska för dem som tillhör ett visst område i den meningen att det inte krävs några särskilda åtgärder för arbetstagaren för att omfattas av försäkringen. Någon riskselektering genom hälsoprövning sker inte utan riskerna sprids på hela avtalskollektivet. Försäkringarna är samordnade mellan olika områden så att rättigheter upparbetade på ett område kan föras över till ett annat vid byte till en ny anställning på ett annat avtals- område. Utformningen av finansiering, kvalifikationsvillkor, ersättnings- regler etc. skiljer sig åt mellan arbetare och tjänstemän och mellan privat och offentlig sektor. Genomgående bygger dock avtals- försäkringarna, liksom de offentliga socialförsäkringarna, på inkomst- bortfallsprincipen. Det betyder att ersättningen står i relationen till den tidigare lönen. Finansiering sker genom proportionella avtals- enliga avgifter på lönen. De allra flesta arbetstagare har rätt till avtalsenlig ersättning för de fall de blir långvarigt sjuka eller funktionshindrade. Avtalsersättningen fungerar då som ett komple- ment till den sjukpenning eller sjuk- eller aktivitetsersättning som betalas från det offentliga systemet. Den totala ersättningsnivån blir därför högre för inkomster upp till det så kallade förmånstak på 7,5 basbelopp som tillämpas i socialförsäkringarna. Högavlönade anställda, främst tjänstemän, får dessutom ersättning för inkomstdelar som ligger över detta tak. , LO och kooperationen Anställda inom , LO:s och kooperationens avtals- område har rätt till Avtalsgruppsjukförsäkring (AGS), som lämnar ersättning till den som är sjukskriven eller har sjuk- eller aktivitetsersättning. Sjukpenning kompletteras med dag- ersättning under sjukdagarna 15–360. Dagersättningen är av sjukpenningen, vilket motsvarar av den anställdes SGI. Tillsammans med sjukpenningen ger AGS-ersättningen av SGI:n. Till den som får sjuk- eller aktivitetsersättning betalar AGS en kompletterande månadsersättning, vars storlek beror på SGI:n vid insjuknandet och graden av beviljad förmån. Ersättningen lämnas längst till och med månaden före 65-årsdagen.44 Kommuner, landsting och Anställda i kommuner, landsting och har rätt till Avtalsgruppsjukförsäkring för kommun- och landstingsanställda (AGS-KL). Dagersättning lämnas under sjukdagarna 15–360. Det finns dock de som har rätt till sjuklön från arbetsgivare enligt lag och avtal och då träder AGS-KL in från och med dag 91. Ersättningens storlek och ersättning vid sjuk- och aktivitets- ersättning är lika som för AGS.45