sou · GXB334d2 · 2010-01-01 00:00:00 — En tillfredsställande ordning kan istället åstadkommas om aktiebolagslagen förses med en regel som säger att, i de bolag där inga aktiebrev utfärdats, aktierätten utövas baserat på innehållet i aktieboken, 6 kap. 1 § ändras eller avskaffas så att aktieägare kan kräva att utfå aktiebrev samt orden visar upp ett aktiebrev och tas bort ur 5 kap. 9 § första stycket. Med denna lösning kommer det att av aktieboken framgå huruvida aktiebrev utfärdats (5 kap. 5 § första stycket fjärde punkten) och aktieägarna inte tvingas begära att utfå aktiebrev så snart de skall göra någon disposition över sina aktier. Bolagen kan då välja den lösning som passar bäst i det enskilda fallet. Handelskammaren tillstyrker utredningens förslag att avskaffa det pappersbaserade system som finns med aktiebrev, utdelningskuponger och interimsbevis. Dagens system är både kostsamt och tidskrävande för bolagen. I gengäld får aktieboken en större betydelse genom att ligga till grund för utövandet av vissa ekonomiska rättigheter, förenklingar för mindre bolag och att verka preventivt mot ekobrott. tillstyrker förslaget att avskaffa aktiebreven och införa den föreslagna övergångsordningen. Pappersbaserade system för aktiebrev, utdelningskuponger och interimsbevis kan sägas vara föråldrade och överges på allt flera områden. Härigenom torde avsevärda kostnadsbesparingar göras för bolagen. Vissa särskilda problem som följer med papper som rättighetsbärare, framför allt när papperen förkommer, torde också därigenom kunna undvikas. Genom förslaget att sakrättsligt skydd vid överlåtelse och pantsättning uppnås genom underrättelse till bolaget, har utredaren gjort den ändring som förespråkade med anledning av förslag (SOU 2001:1) att avskaffa aktiebreven. Härigenom undviks bland annat nackdelar för förvärvaren om bolaget av någon anledning underlåter eller dröjer med att registrera aktieförvärvet eller pantsättningen. innebär kravet på meddelande att bolaget erhåller nödvändig information för att kunna hålla aktieboken korrekt. delar utredarens bedömning att bolagen ska ha valfrihet att själva avgöra om de vill föra aktieboken manuellt eller med hjälp av datateknik. delar utredarens uppfattning att varken ett centralt aktieägarregister eller årlig informationsskyldighet om bolagets ägarförhållanden till ska införas. föreslog lagregler för ett aktieägarregister (SOU 2001:1) motsatte sig införandet av ett centralt aktieägarregister. De skäl vi då åberopade har alltjämt bärighet; det föreligger inte någon övertygande utredning som visar att ett centralt aktieägarregister skulle vara ett effektivt medel för bekämpande av ekonomisk brottslighet. Tvärtom finns en beaktansvärd risk för att ett centralt register skulle kunna komma att missbrukas i brottsliga syften. Ett centralt aktieägarregister skulle komma att belasta företagen med kostnader och olägenheter utan att tillföra motsvarande fördelar. Till detta kan läggas risken för intrång i enskildas integritet. Särskilt det sistnämnda argumentet gäller även en årlig informationsskyldighet i och med att informationen om ägarförhållanden blir mer lättillgänglig när den finns på ett ställe, hos . Som utredningen pekar på är dagens pappersbaserade system med aktiebrev otidsenligt och aktiebreven kommer ofta bort. Vi stödjer förslaget att avskaffa aktiebreven och att styrelsen även ska ansvara för att föra bolagets aktiebok. Det har från annat håll framförts förslag om inrättande av ett centralt aktieägarregister. Företagarna delar inte den åsikten utan anser att detta ansvar bör ligga på styrelsen. När aktiebreven slopas ökar givetvis betydelsen av aktieboken och det är viktigt att bolagen for ordentlig information om alla uppgifter som måste finnas i aktieboken. Vi har ingen invändning mot att aktieboken i sig är offentlig. Men det är en helt annan sak att i ett centralt register samla in uppgifter om alla ägare i aktiebolag. Ägare i privata aktiebolag har inte med automatik någon annan funktion i bolaget. De har gjort sin kapitalinsats och kan därefter vara helt passiva. Det finns inget legitimt intresse för bolagens intressenter att få generell tillgång till alla aktieägare i svenska bolag. Tvärtom skulle ett sådant register innebära ett integritetsintrång som Företagarna inte ställer sig bakom. I de fall en intressent har behov av sådan information får man vända sig till bolaget direkt. Vi motsätter oss även en årlig uppgiftsskyldighet om vem som äger aktierna. Inte heller i detta sammanhang finns det ett välgrundat intresse av att kunna kartlägga vem som äger Därtill skulle sådana uppgifter endast ge en ögonblicksbild och inte vara aktuella. Aktieägarregister skulle öka regelbördan för bolagen utan motsvarande nytta och bör inte införas. Som nämnts ovan innebär förslagen rörande slopande av aktiebreven och aktiebokens nya betydelse stora förändringar. Det är därför mycket viktigt att bolagen får tydlig information om detta. Eftersom bolagen inte automatiskt löpande får information från bör det övervägas om viss informationsverksamhet rörande förändringarna kan samordnas mellan och . Ett system med fysiska aktiebrev m.m. är givetvis föråldrat och ställer till problem genom att aktiebrev t.ex. förkommer. Det kan också i vissa fall vara svårt att veta vilka som är aktieägare och därmed har rätt att delta i bolagsstämma etc. Å andra sidan måste framhållas att de flesta aktiebolagen i är små med ett fåtal aktieägare. Vidare gäller att aktier i sådana mindre aktiebolag ganska sällan byter ägare varför problemen inte ska överdrivas. Utredaren föreslår nu att det pappersbaserade systemet med aktiebrev m.m. avskaffas men väljer att inte föreslå ett centralt aktieägarregister. LRF har inget att erinra mot dessa förslag men anser att förenklingsvinsten är liten. Inte heller bör ett krav på årlig information om ägarförhållandena införas. LRF anser också, på de grunder som anges i betänkandet, att aktieboken fortsatt bör kunna föras antingen med automatiserad behandling eller manuellt. Den utvidgning av aktiebokens innehåll som föreslås är en naturlig följd av att det pappersbaserade systemet slopas. Det bör därför genomföras. Detsamma gäller förslagen om bolagets informationsskyldighet och aktiebokens offentlighet. Även på detta område är det viktigt att ges möjlighet att ytterligare kunna förbättra sin service t.ex. genom utvecklande av olika former av serviceverktyg. FAR SRS tillstyrker Utredningens förslag att det pappersbaserade systemet med aktiebrev, utdelningskuponger och interimsbevis avskaffas. FAR SRS tillstyrker Utredningens förslag att aktieboken får ökad betydelse samt att det är bolagen som även framöver ska ha ansvaret för att aktiebok förs. föreslås få ökad betydelse eftersom anteckning om vem som är aktieägare även ska ha betydelse när det gäller de ekonomiska rättigheterna. Dessutom föreslås aktieboken innehålla fler uppgifter . Utredningen anser att det är bolagen som även fortsättningsvis bör anförtros uppgiften att föra aktiebok bl.a. med hänsyn till att styrelseansvaret är straffsanktionerat. Något centralt aktieägarregister föreslås därför inte. Utredningen framhåller dessutom vikten av revisorns granskning och rapporteringsskyldighet i syfte att se till att aktiebok förs och hålls tillgänglig. FAR SRS vill i sammanhanget framhålla följande. Oavsett om bolagen ska ha ansvaret att föra aktiebok eller om detta ska skötas via ett centralt aktieägarregister kommer kontrollen av bolagens regeltillämpning i form av revisorns granskning att påverkas av det pågående lagstiftningsarbetet angående revisionspliktens slopande. De företag som kan antas få svårigheter med att föra aktiebok på ett betryggande sätt eller anmäla ändringar till aktieägarregistret kanske inte heller kommer att revideras. Vidare kan förutsättningarna för revisorns uppdrag komma att ändras till följd av andra lagstiftningsförslag såsom exempelvis avskaffandet av förvaltningsrevisionen. Det förslaget skulle innebära att revisorns nuvarande rapporteringsskyldighet enligt 9 kap. 33 § ABL försvinner. Avsaknad av denna obligatoriska granskning talar enligt FAR SRS mening för en påtaglig risk för att såväl aktieböcker som ett centralt aktieägarregister i alltför stor utsträckning kommer att innehålla inaktuella eller missvisande uppgifter. Mot den bakgrunden anser FAR SRS att ett missvisande centralregister framstår som än mer skadligt än misskötsel inom enskilda bolag. FAR SRS instämmer därför i utredningens bedömning att aktieböckerna bör skötas av bolagen. Nuvarande straffbestämmelse innebär att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att föra aktiebok eller att hålla den tillgänglig kan, enligt 30 kap. 1 § 2 ABL, dömas till böter eller fängelse i högst . Det kan ifrågasättas om det finns skäl att kriminalisera de mest bagatellartade överträdelserna av kravet på att föra aktiebok. Utredningen föreslår bl.a. att aktiebreven ska avskaffas och att anteckningar i aktieboken ska ligga till grund för ekonomiska rättigheter. Utredningen förslår vidare i övergångsbestämmelserna att för aktiebrev som utfärdats och lämnats ut före ikraftträdandet gäller 6 kap. 8 § första stycket i sin äldre lydelse, dock endast om aktieboken innehåller uppgift om att aktiebrevet utfärdats. I specialmotiveringen till övergångsbestämmelserna anges bl.a. att aktier som lämnats ut före lagens ikraftträdande måste lämnas in till bolaget för att de rättigheter som aktien ger ska kunna användas. Regler för rutiner och ordningen för en eventuell makulering av aktiebrev saknas emellertid. anser att det i likhet med 4 kap. 6 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument bör införas en bestämmelse som anger att bolaget när så är påkallat på ett betryggande sätt ska makulera aktiebrevet. Utredaren har inte lämnat något förslag om ett centralt aktieägarregister. Enligt föreningen borde för- och nackdelarna med ett sådant system utredas närmare samt vägas mot förslaget i betänkandet innan nuvarande modell med pappersbaserade aktiebrev utdelningskuponger och interimsbevis utmönstras. Föreningen noterar att ett centralt register skulle förenkla i olika sammanhang t.ex. när det gäller att motverka penningtvätt samt att den föreslagna modellen har nackdelar t.ex. vid konflikt mellan aktieägare och styrelse. Rekonstruktör- och konkursförvaltarkollegiet i (REKON) REKON tillstyrker samtliga förslag som utredningen redovisar under denna rubrik. Föreningen delar betänkandets uppfattning att hanteringen av fysiska aktiebrev kan ersättas med administration av ett aktieägarregister. Förslaget har inte endast den fördelen att det förenklar för företagen och dess ägare men också undanröjer en inte i praktiken ovanlig felkälla i form av förkomna aktiebrev vilka måste mortifieras genom dödförklaringsförfarande men också otillbörliga transaktioner genom utställande av dubbla aktiebrev nyttjade för dubbla pantsättningar eller överlåtelser med kostnader, tvister och ibland kreditförluster till följd. Däremot beklagar föreningen att ett centralt av myndighet fört aktieägarregister inte skulle anses motiverat. Föreningen anser att ett sådant register skulle medverka till sunda och klara förhållanden i ägandet av aktiebolag och motverka ägaröverlåtelser i en i osund ekonomisk miljö. Genom ett centralt av myndighet fört ägarregister skulle kreditgivare och andra externa intressenter i ett bolag kunna uppmärksammas på för aktiebolaget centrala förändringar i kontroll och insyn som kan uppstå genom pantförskrivning av aktier men framför allt vid ägarförändringar. Inte minst i det senaste fallet sker överlåtelser till bulvaner och målvakter vilka aldrig har för avsikt att efterleva kreditavtal, uppbördslagstiftning eller aktiebolagslagens bestämmelser. Bulvanförhållanden och ägarförändringar genomförda i snabb takt inför eller under obeståndssituationer medför stora administrativa kostnader och kreditförluster för många kreditgivande företag. Dessa förhållanden medför för företagen ökade kostnader som naturligtvis till en del tas internt men också överförs på kredittagaren. Det ligger därför i samhällets intresse att otillbörliga förfaranden städjas i möjligaste mån och förandet av en centralt av myndighet hållet aktieägarregister skulle medföra betydande förenklingar. Ett sådant register skulle inte heller vara förenat med särdeles stora kostnader att föra och inte heller medföra något betänkligt ingrepp i integriteten. Föreningen välkomnar förslaget att avskaffa aktiebrev, utdelningskuponger och interimsbevis. Nuvarande system är förlegat och förenat med rättsförluster, tidsutdräkter samt kostnader då de fysiska ägarbevisen inte sällan förkommer. fungerar de fysiska bevisen som skydd för den enskilde aktieägaren. Detta skydd är särskilt viktigt i de fall aktieägaren saknar styrelserepresentation. Det är inte ovanligt att det uppstår infekterade situationer i mindre aktiebolag och en aktieägare som därvid saknar styrelserepresentation riskerar att vara utlämnad till styrelsens godtycke. Det faktum att styrelsen även framgent föreslås vara ansvarig för att föra aktieboken ger den enskilde aktieägaren ett visst skydd, men det vore eftersträvsamt om detta skydd kunde förstärkas på erforderligt sätt utan att bolagen åläggs olägenheter i form av utökade administrativa krav. Mot bakgrund av omsättningsintresset och för att upprätthålla förtroendet för marknaden är det viktigt att förutsägbarheten är tydlig. I samband med avskaffandet vore det därför önskvärt med ett klarläggande beträffande hur aktieägaren och styrelsen skall agera för att för att undvika osäkerheter, dels kring ansvarsfrågor, men även kring aktieägaren och dess rättigheter. Enligt dagens regler utgörs ägarbeviset i ett aktiebolag av ett aktiebrev som innehas av ägaren. Denna handling tillförsäkrar ägaren de väsentliga rättigheter som hör samman med ägandet, som t ex rösträtt och rätten att uppbära utdelning. Utredningen föreslår att detta system skall avskaffas och istället överföras till att styras av vem som är införd i aktieboken. Hanteringen av aktiebreven är enligt utredningen administrativt betungande, och förslaget är därför en förenkling. SRF är dock ytterst tveksamma till dessa slutsatser. De flesta av aktiebolag är mycket små och med få aktieägare. är i dessa företag inte någon handling som ingår i den löpande förvaltningen, utan fram- kommer enbart vid överlåtelser av bolaget till en ny ägare. Att denna hantering skulle vara betungande framstår därför som högst osannolikt. En ordning med aktieboken som det centrala dokumentet kräver istället en större löpande arbetsinsats, då denna enligt förslaget får en utökad funktion och detaljeringsgrad, vilket även framförs av utredningen. En mängd nya problem uppstår även då flera aktieägare vill agera olika varandra, t ex genom att en ägare vill pantsätta sina aktier för privata lån. Detta måste då till följd av förslaget införas i aktieboken samt därmed komma till övriga aktieägares kännedom. Ett införande av förslaget kommer dessutom att medföra krav på övergångsregler som kommer att skapa oklarhet om rättsläget för olika bolag med aktiebrev och aktiebok, t ex när enbart vissa ägare har lämnat in sina aktiebrev. Ansvaret för aktieboken föreslås kvarstå hos styrelsen, som genom förslaget får utökat ansvar för nya funktioner som skall regleras genom aktieboken. Utöver olägenheten med sådant utökat ansvar framstår förslaget inte till någon del som en förenkling av den administrativa bördan, och SRF anser därför att förslaget inte bör genomföras. SRF avstyrker från förslaget att avskaffa aktiebreven och överföra de rättigheter och funktioner som följer av dessa till aktieboken. Utredningens slutsats att arbetet med aktiebrev är betungande för företagen saknar grund i den praktiska verkligheten, och de krav som framförs på aktieboken som ersättare kommer att leda till både ökad osäkerhet och merarbete istället för förenklingar, vilket även framgår av utredningen. Bolagsstämmoprotokoll som bilaga till anmälan till Slopandet av kravet på att ge in protokoll tillsammans med t.ex. en ändringsanmälan om val av nya styrelseledamöter kan visserligen ses som en förenkling för bolaget, men kvarstår kravet på att protokoll ska föras. Om bolaget inte behöver ge in protokoll finns det enligt hovrättens uppfattning en risk för att vissa protokoll aldrig upprättas. Den föreslagna ändringen innebär att en styrelse kan bestå av endast två styrelseledamöter och ingen suppleant. Om en av ledamöterna får förhinder kan detta leda till problem med bolagets beslutförhet eftersom 8 kap. 21 § aktiebolagslagen föreskriver att styrelsen är beslutför endast om mer än häften av styrelseledamöter eller det högre antal som föreskrivs i bolagsordningen är närvarande. har ingen invändning mot förslaget att för privata aktiebolag avskaffa kraven på fastställd arbetsordning och instruktioner om arbetsfördelning mellan bolagsorganen, men bara under förutsättning att dessa krav istället införs i rörelsereglerna för de finansiella företagen. kan vara såväl publika som privata. Styrelsens arbetsordning och de interna instruktionerna om hur ansvaret fördelas i rörelsen är viktiga måttstockar i tillsynsverksamhet. I viss rörelsereglering, till exempel lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse som gäller bland annat banker och kreditmarknadsbolag, finns krav på att det ska finnas tillräckliga interna instruktioner i bolagen. Något krav på arbetsordning finns dock inte. I annan rörelsereglering saknas helt regler om arbetsordning och instruktioner. Det gäller till exempel lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden som gäller värdepappersbolag, börser och clearinginstitut, och försäkringsrörelselagen (1982:713) som gäller försäkringsbolagen. Avskaffas det generella kravet i aktiebolagslagen på arbetsordning och instruktioner förlorar viktiga styrmedel. Reglerna bör därför överföras till de särskilda rörelsereglerna som gäller de finansiella företagen. KFM anser, till skillnad från vad utredningen föreslår, att kravet på att en kopia av bolagsstämmoprotokollet ska ges in till ska finnas kvar också när det gäller protokoll som bestyrker val eller entledigande av styrelseledamöter m.m. Anledningen är att det inte föreslås några regler om att uppgifter ur aktieboken ska inrapporteras till och att det inte är klarlagt att problemen med falska och antedaterade bolagsstämmoprotokoll har upphört. Härtill kommer att företagskapningar (se betänkandet s. 213) underlättas om kravet på ingivandet av bolagsstämmoprotokollet tas bort och ersätts av en försäkran på heder och samvete. Vidare förekommer det att en aktieägare gör gällande att han eller hon har sålt sina aktier före en viss kritisk tidpunkt, trots att detta inte är fallet, i syfte att slippa ifrån straffrättsligt ansvar eller betalningsansvar enligt aktiebolagslagens regler. är kritisk mot förslaget att avskaffa kravet på att bifoga bolagsstämmoprotokoll vid anmälan till om ändringar beträffande styrelseledamöter och revisorer. I utredningar om ekonomisk brottslighet återfinns sällan någon aktiebok med relevanta uppgifter. Det finns vanligtvis ingen annan källa till uppgifter om ägandeförhållandena än bolagsstämmoprotokollen som har getts in till . Uppgifter om de verkliga ägandeförhållandena är särskilt värdefulla vid utredningar av bolag som används som underlag för att bedriva grov ekonomisk brottslighet och som ofta har s.k. målvakter i styrelsen. Mot bakgrund av detta kan inte ställa sig bakom förslaget att avskaffa kravet på ingivande av bolagsstämmoprotokoll. noterar med gillande den föreslagna regleringstekniken avseende bolagsordning i små aktiebolag, med få obligatoriska uppgifter och i övrigt dispositiv reglering som blir tillämplig om inte bolagsordningen innehåller någon annan regel (så kallad opt out-reglering). menar emellertid att det kunde ha övervägts om det överhuvudtaget borde behöva anges något verksamhetsföremål i bolagsordningen. Enligt fakultetsnämndens mening kan det diskuteras om verksamhetsföremålet överhuvudtaget numera fyller något betydelsefullt skyddssyfte. I olika jurisdiktioner har försök att ändra eller avskaffa verksamhetsföremålet genomförts. I engelsk rätt gjordes ett försök med att tillåta aktiebolag som var general commercial companies, vilket inte var särskilt framgångsrikt. En motsvarande förändring skall ha gjorts i , med innebörden att verksamhetsföremålet helt avskaffats. tillstyrker att kravet på att ge in bolagsstämmoprotokoll vid vissa ändringar tas bort. Förslaget medför dock vissa konsekvenser för handläggningen vid . föreslår också en lättnad i bestämmelserna om bolagsstämmoprotokoll i 7 kap. 48 § andra stycket aktiebolagslagen. tillstyrker att kravet på styrelsesuppleant begränsas till det fall då styrelsen endast består av en styrelseledamot. tillstyrker avskaffandet av kravet på arbetsordning för privata aktiebolag. tillstyrker att kravet på skriftliga instruktioner om arbetsfördelningen av- skaffas för privata aktiebolag. tillstyrker att mandattiden för styrelseledamöter i privata aktiebolag ska kunna gälla tills vidare om inte annat är bestämt i bolagsordningen. är angeläget om att underlätta utformningen av den modell för elektronisk ingivning av ärenden till som är under uppbyggnad. Detta kan genomföras om exempelvis kravet på att ge in bolagsstämmoprotokoll minskas till att avse färre fall. Vinsten med att ta bort detta krav överväger, enligt bedömning, de nackdelar som finns. Några av de senare bör dessutom kunna hanteras inom ramen för detaljbestämmelser för handläggningen i förordning eller myndighetsföreskrift eller inom ramen för praxis utan att några nämnvärt tyngande nya regler behöver införas. Det bör också noteras som en fördel att reglerna för aktiebolag nu i denna del föreslås bli av huvudsakligen samma innehåll som de redan har i frågan om ekonomiska föreningar. Det kan i och för sig ibland vara kravet på att ge in bolagsstämmoprotokollen som gör att dessa över huvud taget upprättas och får en någorlunda klar och redig utformning, men detta är ett problem som får lösas i annan ordning, eller inte lösas. vill ändå här göra den markeringen att bolagen själva måste ta ansvar för att de upprättar de handlingar, t.ex. i form och protokoll och annat, som aktiebolagslagen m.fl. författningar kräver, även om de inte alltid behöver ges in till verket. Utredningens förslag gör det i och för sig något lättare, rent tekniskt, för oseriösa företag att ljuga in revisorer och andra funktionärer. Men detta sker även , trots kravet på att ge in protokoll, och torde i de flesta fallen vara ett brottsligt handlande, och alltså, principiellt sett, något för polis och åklagare. Det bör tilläggas att troligen kommer att bli tvunget att i ökad utsträckning begära in uppgifter om hela uppsättningen av registrerade funktionärer samt firmateckningen efter önskad ändring i registret. Dagens anmälningsblankett är inte så omfattande i frågan om hur mycket uppgifter som behöver fyllas i, därför att verket, , åtminstone vid nyval, kan jämföra med ett bolagsstämmoprotokoll och på det sättet få hela bilden. För de företag som kommer att använda ingivande av anmälan i e- tjänsten kommer dock ett stöd att lämnas, på det sättet att uppgifter om de registrerade funktionärerna blir synliga för anmälaren, vilket, tillsammans med en del andra inbyggda kontroller, starkt understödjer att helheten i anmälan om ändring kan bli rätt, i teknisk mening, redan från början. En annan konsekvens är att det vid handläggning inte, genom att jämföra två bolagsstämmoprotokoll med varandra, kommer att gå att avgöra om ett bolagsstämmobeslut är nyare eller äldre än det som senast ledde till registrering eller anmäldes. Detsamma gäller frågan om en avgång av en revisor har skett eller inte, något som har betydelse för de införda kraven på att bolaget och revisorn ska ange skäl för en revisors förtida avgång.