sou · GYB311 · 2010-02-23 00:00:00 — En ny modell för kultursamverkan statsbidrag till internationell och interkulturell kulturverksamhet. Ändamålet med bidraget är att främja internationella kulturutbyten samt etnisk och kulturell mångfald. Med dessa medel stöds även bl.a. tre internationella konstnärscenter belägna på : Författar- och Översättarcentrum, Baltic Art Center och Internationella Tonsättarcentrum, som samtliga även har medel från . I nästan samtliga dessa projekt och verksamheter finns den kommunala nivån med som huvud- eller medfinansiär. Vår bedömning är att det skulle gynna både finansierings- och utvecklingsfrågor för ett stort antal av dessa verksamheter och projekt om de diskuterades inom ramen för samverkansmodellen. Bidrag till nationella minoriteter ratificerade ramkonvention om skydd för nationella minoriteter och trädde konventionen i kraft för del. har särskilda anslagsmedel för att främja de nationella minoriteternas språk och kultur. De fem grupper som utgör nationella minoriteter i är samer, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar. Anslag 1:2 ap. 3 Bidrag och andra insatser för nationella minoriteter ska enligt regleringsbrevet användas för bidrag och andra insatser som syftar till att främja nationella minoriteters språk och kultur. uppgår anslaget till . Bidraget styrs inte av någon förordning. Av anslagsposten ska medel fördelas till finskspråkig teater, Tornedalsteatern, Sverigefinska i och Judiska . Verksamhetsbidrag ges även till romska kulturcentrum i och . Samtliga nämnda verksamheter har även i varierande grad finansiering från den kommunala nivån. Det finns emellertid stora skillnader i hur man regionalt arbetar för att stödja de nationella minoriteternas kultur. Av anslaget fördelas ca till projektbidrag. Prioritet ges till insatser som stärker de nationella minoriteternas kulturella strukturer samt till barn- och ungdomsverksamhet. Även dessa projekt medfinansieras som regel av respektive kommun och/eller landsting där projekten äger rum. Det finns skäl att utveckla samverkan på detta område. En dialog inom ramen för samverkansmodellen bör, utöver finansieringsfrågor, även ta sikte En ny modell för kultursamverkan på att få ett ökat genomslag för frågor som rör de nationella minoriteternas kultur. I utredningens uppdrag ingår att föreslå vilka kriterier som ska vara uppfyllda för att den nya fördelningsmodellen ska kunna införas. I direktiven görs det klart att fyra län, , , och , inledningsvis bör kunna omfattas av modellen, men att även övriga län som bedöms vara lämpade ska kunna omfattas . Utredningen har mot den bakgrunden haft möten med representanter från de fyra utpekade länen. Vid mötena har både landsting eller, i fall, det kommunala samverkansorganet, och större kommuner varit företrädda av ansvariga politiker och tjänstemän. Utredningen har dessutom träffat representanter för flera landsting, kommunala samverkansorgan och kommuner som, mot bakgrund av förslag om en ny portföljmodell och förslagen i Tid för kultur, framfört särskilda önskemål när det gäller modellens införande. Från många län har det uttryckts önskemål om att i ett tidigt skede få möjlighet att ingå i modellen, medan andra framfört att det av olika skäl finns anledning att avvakta. Den generella bilden är dock att det på regional nivå finns ett starkt stöd för en ny fördelningsmodell. I detta kapitel redovisar utredningen sina slutsatser när det gäller vilka kriterier som bör vara uppfyllda på regional nivå för att Kultursamverkansmodellen ska kunna genomföras. Dessa slutsatser leder i sin tur fram till de förslag som lämnas i avsnitt 6.2 om vilka län som bör ingå . 6.1Länsvisa kriterier för modellens införande Bedömning: För att Kultursamverkansmodellen ska kunna införas och fungera på bästa sätt bör det i det aktuella länet finnas: Resurser och kompetens för att ta fram, genomföra och följa upp den kulturplan som modellen bygger på. Etablerade former för samarbete mellan och kommunerna när det gäller kulturfrågor och en gemensam syn på hur modellen ska tillämpas. Goda kontakter med det civila samhället, kulturskaparna och andra som berörs av de olika kulturverksamheterna. I många län arbetar man med kulturstrategier, samt etablerar forum för att samla kulturpolitikens beslutsfattare, det ideella och professionella kulturlivet och andra berörda intressenter till diskussioner och erfarenhetsutbyte. Som bl.a. redovisat i sitt betänkande (SOU 2009:16) ser kulturförvaltningarnas organisation och bemanning mycket olika ut i olika delar av landet. Det finns allt från relativt stora självständiga kultursekretariat till organisatoriska lösningar där man valt att integrera kulturfrågorna med t.ex. utbildnings- eller fritidsfrågorna i gemensamma förvaltningar. Ett antal län har undertecknat eller diskuterar avsiktsförklaringar med . Dessa avsiktsförklaringar kan ses som ett första steg mot den samverkansmodell som vi föreslår. Ett behov som många remissinstanser påtalat och som också framkommit vid möten är behovet av att höja kompetensen inom kulturförvaltningarna när det gäller vissa specifika områden. Exempelvis kommer kraven på landstingens och kommunernas förmåga att kunna göra adekvata uppföljningar av institutionernas verksamhet, både ur ekonomiskt och verksamhetsmässigt avseende, att bli tydligare när Statens kulturråds direkta koppling till institutionerna försvinner. De regionala och kommunala huvudmännens kunskaper när det gäller områden som arkiv, hemslöjd, film etc. behöver i många fall stärkas som en följd av de förslag vi lägger fram. De län som redan från början kommer att ingå i modellen har en viktig roll att spela som exempel för de län som ansluter . I vissa avseenden kan de ses som pilotlän för Kultursamverkansmodellen. Ett krav för att kunna ingå i modellen är att har eller snabbt kan skaffa sig den kompetens som krävs. Det bör finnas kunskaper och möjligheter att utvärdera verksamheten så att den kommunala nivån kan identifiera vilka behov som finns, vilken organisation som är lämpligast och ge den konstnärliga och kulturella verksamheten frihet att utvecklas på egna villkor. Det ska också finnas en ambition att utveckla samarbetet över länsgränserna. Den erfarenhet och kunskap som redan finns uppbyggd hos kring hur man kan arbeta med dessa frågor bör ges spridning ute i länen. Från utredningens sida menar vi att har en viktig roll när det gäller att stödja kunskapsuppbyggnad regionalt. Samarbete mellan landsting och kommuner Vid utredningens möten med landsting och kommuner har ett tydligt budskap varit att samarbetet dem emellan måste utvecklas i länen. Detta gäller generellt även om det givetvis finns skillnader mellan olika län. har t.ex. kommunerna upplevt att den process som lett fram till landstingens avsiktsförklaringar med inte varit tillräckligt förankrad bland kommunerna. Det kan handla om att kommunerna kommit in alltför sent i processen, eller att kommunerna inte beretts reell möjlighet att påverka innehållet i avsiktsförklaringarna. Bilden är dock långt ifrån entydig och i många län har samarbetet mellan kommuner och landsting när det gäller kulturfrågor utvecklats mycket positivt. Det är en utveckling som kan ses som ett direkt resultat av de förslag som bl.a. och fört fram om ett ökat regionalt ansvarstagande för kulturfrågorna – och av arbetet med avsiktsförklaringarna. I kapitel 3 redogör utredningen för att det regionala och lokala huvudmannaskapet och finansieringsansvaret kan se ut på många olika sätt i länen. Den nya modell som vi föreslår behöver inte innebära några förändringar i hur man väljer att hantera frågan om huvudmannaskap eller ansvar för regional och lokal finansiering. kapitel 7 kommer modellen dock att innebära nya krav på redovisning av verksamhetens resultat och medelsanvändningen. Behovet av att hitta gemensamma och jämförbara modeller för denna redovisning blir större och detta kommer också att påverka arbetet med verksamhetsplaner och budget för de enskilda verksamheterna. Samverkan med civilsamhälle och kulturskapare Det civila samhällets betydelse inom olika samhällsområden har betonats i många sammanhang, inte minst när det gäller kulturen. beslutade regeringen om propositionen En politik för det civila samhället (prop. 2009/10:55) som innehåller förslag till mål och inriktning för politiken för det civila samhället. har en rad olika begrepp använts för att beskriva ideell och idéburen verksamhet av olika slag. I ovan nämnda proposition definieras civilsamhället som en arena, skild från staten, marknaden och det enskilda hushållet, där människor, grupper och organisationer agerar tillsammans för gemensamma intressen. Inom denna arena verkar organisationer, sammanslutningar och andra aktörer, t.ex. nätverk, som är fristående från såväl stat, kommun och landsting som från det privata näringslivet. För kulturens del har inte minst ideella föreningar och trossamfund en stor betydelse, men i begreppet civilsamhälle inryms också t.ex. många stiftelser. I propositionen föreslår regeringen att ett antal mål sätts upp för statens insatser inom området enligt följande: Villkoren för det civila samhället som en central del av demokratin ska förbättras. Detta ska ske i dialog med det civila samhällets organisationer genom att: utveckla det civila samhällets möjligheter att göra människor delaktiga utifrån engagemanget och viljan att påverka den egna livssituationen eller samhället i stort, stärka förutsättningarna för det civila samhället att bidra till samhällsutvecklingen och välfärden både som röstbärare och opinionsbildare och med en mångfald verksamheter och fördjupa och sprida kunskapen om det civila samhället. Ett viktigt led i att uppfylla dessa mål är en utvecklad och fördjupad dialog med civilsamhällets företrädare. Det civila samhällets organisationer bör ha större insyn i beslutsprocesser, särskilt i frågor som rör dem. Ett partsgemensamt forum för dialog och samråd mellan regeringen och det civila samhällets organisationer inrättas. I Tid för kultur gör regeringen bedömningen att dialogen mellan företrädare för staten, kommunerna och landstingen samt ideella och idéburna organisationer och nätverk behöver utvecklas inom kulturens område. avser regeringen att bjuda in till en dialog kring gemensamma framtidsfrågor. Regeringen skriver vidare i propositionen att betydelsen av samarbete med civilsamhället kommer att lyftas fram tydligare i styrningen av myndigheterna inom kulturområdet. På regional nivå sker det på många håll en löpande dialog med den ideella sektorn när det gäller kulturfrågor. Det kan t.ex. handla om att landsting eller regionförbund arrangerar årliga öppna möten med kulturlivets olika intressenter. Det finns också exempel på län som formaliserat kontakterna i form av särskilda råd. Det ideella engagemanget inom kulturområdet tar sig många uttryck. Det kan röra sig om olika former av amatörkultur, såsom teateruppsättningar, körsång eller musicerande, ofta genom studieförbund och under ledning av professionella kulturutövare. Men det kan även handla om de viktiga arrangörsinsatser som kulturföreningar gör på ideell basis eller den breda verksamhet som hembygdsrörelsen står för när det gäller att bevara och förmedla det lokala kulturarvet. En förutsättning för modellens genomförande är att det landsting, eller kommunala samverkansorgan, som har ansvar för att ta fram kulturplanen har väl etablerade kontakter med civilsamhället. Vi anser också att det professionella kulturlivets representanter bör ges en roll när de regionala kulturplanerna tas fram. Det handlar delvis om att tillämpa den armslängdsprincip som vi skriver om i kapitel 4. Det är också viktigt att landets ca 30 000 professionella kulturutövare ges möjlighet att på ett regionalt plan uppmärksamma kulturskaparnas roll i samhället och lyfta fram kulturens egenvärde. Utredningen lämnar inget förslag på hur kulturskaparnas inflytande eventuellt bör regleras. Ett minikrav som bör ställas på de regionala kulturplanerna är dock att kulturskaparnas representanter ska ha fått möjlighet att lämna synpunkter på dem, t.ex. genom ett remissförfarande. Vid möten med företrädare för konstnärsorganisationerna har utredningen erfarit att det pågår processer för att hitta lämpliga regionala organisationsformer, bl.a. för att anpassa arbetet till en ny fördelningsmodell. Detta arbete är inte slutfört och kommer förmodligen att ta tid att få på plats. Det kan i vissa sammanhang finnas skäl att överväga att ge kulturskaparnas representanter kompensation för de merkostnader det innebär att delta i arbetet med kulturplanerna. På nationellt plan har , med sin sakkunskap, sitt kontaktnät och sitt särskilda bevakningsuppdrag på det konstnärspolitiska området, en viktig roll att spela. 6.2Län som bör ingå i den första förhandlingsomgången Förslag: Kultursamverkansmodellen ska börja tillämpas när det gäller fördelning av medel till regional kulturverksamhet i , , , och . Av utredningens direktiv framgår att regeringen bedömer att , , och ska kunna ingå i den första förhandlingsomgången. Utredningen ser klara fördelar med att de fyra län som övertar ansvaret för regionalt tillväxtarbete och regional infra- struktur även kommer tidigt in i processen när det gäller att fördela statliga medel till regional kulturverksamhet. Utredningen har genomfört möten med representanter för dessa fyra län. Dessutom har utredningen träffat företrädare för de större kommunerna i och . Samtliga fyra län har inlett förberedelser för att kunna ingå i Kultursamverkansmodellen . Som framgår av avsnitt 3.1 har bidragsgivningen inom anslaget 1:4 Försöksverksamhet med ändrad regional fördelning av kulturpolitiska medel, den s.k. Skånepåsen, i regleringsbrevet till tidigare villkorats med att bidragsgivning ska ske till elva utpekade kulturinstitutioner. Detta villkor är slopat. och är med sina 1,2 miljoner respektive 1,6 miljoner invånare två av största län. Endast , som har drygt 2 miljoner invånare, är större. är minsta län med ca 57 000 invånare. Övriga län ligger befolkningsmässigt i spannet mellan 150 000–430 000 invånare. representerar med sina nära 300 000 invånare invånarmässigt en genomsnittlig nivå när det gäller länsstorlek. och har tack vare sin storlek och genom att medvetet prioritera kulturfrågorna en väl uppbyggd infrastruktur sett till kulturinstitutioner och därutöver betydande administrativa resurser. Bägge länen har tillkommit genom länssammanslagningar som genomfördes . De regionala museernas och scenkonstinstitutionernas placering och ansvarsområden kan fortfarande delvis sägas återspegla den tidigare länsindelningen. Men inte minst i har organisatoriska förändringar skett genom att verksamheter samlats under gemensamma länsvisa förvaltningar. och län har varit pådrivande för att få ta på sig ett ökat ansvar för och inflytande över kulturfrågorna. I båda dessa län finns det också stora kommuner, respektive , som har en omfattande offentligt stödd kulturverksamhet. Det finns dessutom i både och medelstora kommuner som tagit på sig ett betydande ansvar för att driva kulturverksamhet. Detta faktum gör att behovet av väl fungerande kontakter mellan – eller regionen som man valt att kalla sig – och kommunerna är sär- skilt stort i dessa län. Trots att och de större kommunerna ibland kan ha olika prioriteringar, har ansvarsfördelningen på nivå ändå fungerat tämligen väl, att döma av den information som kommit utredningen till del. För att den nya fördelningsmodellen ska fungera på bästa möjliga sätt behöver dock förankringsarbetet utvecklas. Erfarenheterna från den process som ledde fram till avsiktsförklaringarna med kan tas tillvara i detta sammanhang. Både och bedöms ha goda förutsättningar att uppfylla de kriterier som bör ställas på län som vill ingå i modellen, men det finns också områden som måste förbättras. Kontakterna med civilsamhället och med kulturutövarna är ett sådant område. Här har vissa andra län kommit längre. Återrapportering och uppföljning av hur de statliga medlen används behöver också utvecklas. Från utredningens sida menar vi att särskilt bör uppmärksamma att dessa områden utvecklas i dialogen med och . I den avsiktsförklaring som och gemensamt undertecknade uppmärksammas bl.a. frågor om omvärldsanalys och kulturpolitisk forskning. vill skapa en plattform för tillämpad forskning och följeforskning inom det kulturpolitiska området. ska vara ett stöd och en diskussionspart i detta arbete. Vidare lyfter avsiktsförklaringen fram gemensamma insatser som rör kultur och näringsliv samt stöd till kulturutövare med funktionshinder. Ytterligare ett område som finns med i avsiktsförklaringen är det regionala stödet till barn- och ungdomsverksamhet och hur detta bör kopplas till satsningen Skapande skola. och undertecknade en motsvarande avsiktsförklaring i januari 2009.2 Här nämns en rad samarbetsområden, bl.a. gäller det förbättrade villkor för konstnärligt skapande genom arrangörsutbildning och skapandet av ett resurscentrum för den fria scenkonsten. Samarbetet med folkbildningen och utvecklingen av biblioteken samt olika barn- och ungdomsrelaterade projekt är andra områden som finns med liksom entreprenörskapssatsningar och interkulturellt arbete. 1Avsiktsförklaring för samverkan mellan och avseende kulturverksamhet 2010. 2Avsiktsförklaring för samverkan mellan och avseende kulturverksamhet 2009 – 2010. har både befolkningsmässigt och strukturellt helt andra förutsättningar än och , men även här har förberedelserna för att överta ansvaret för fördelningen av statliga medel till kulturverksamhet pågått . Till skillnad från och är den regionala kulturverksamheten organiserad i ett kommunalförbund, Region , bildat av och länets sex kommuner. Region har tagit fram en regional kulturstrategi och integrerat kulturarbetet i arbetet med de regionala utvecklingsplanerna. Det finns också väl upparbetade kontakter med det ideella kulturlivet. har dock inte tecknat någon avsiktsförklaring med ännu och när det gäller den institutionella infrastrukturen är invånarna i i vissa avseenden hänvisade till det utbud som finns i angränsande län. Vi menar från utredningens sida att är väl lämpat för att vara med bland de första län där den nya modellen tillämpas. Eftersom tillgången till kultur i viss mån bygger på de korta avstånden till västra och , är samarbete med grannlänen en viktig faktor. Därför finns det fördelar med att dialogen med samtliga dessa län sker parallellt. bör också i samband med förhandlingarna särskilt uppmärksamma de länsöverskridande samarbetena. I fall gäller det också samarbetet med och . Det fjärde utpekade länet, , har på grund av sitt geografiska läge, sin befolkningsstorlek och det faktum att länet endast har en kommun, som dessutom sköter de uppgifter landsting har i övriga län, mycket speciella förutsättningar. är det län som får störst andel av de statliga medlen till regional kulturverksamhet sett till belopp per invånare. Ett litet län som har, jämfört med större län, fördelen att enkelt kunna skaffa sig överblick över relevanta aktörer inom kulturområdet och borde därför ha goda förutsättningar att finna former för dialog och avstämning. har bl.a. arrangerat kulturting, där stora delar av kulturlivet bjudits in. Att man bara har ett beslutande organ på den kommunala nivån underlättar givetvis också den länsvisa avstämningen inför dialogen. En nackdel för del är att länets storlek kan göra det svårt att skapa en dynamik i modellen, särskilt med tanke på att geografin gör att länsöverskridande samarbeten i många fall blir komplicerade att genomföra. Utredningen ser dock inte detta som något hinder för att modellen ska kunna införas i . undertecknade en avsiktsförklaring om samarbete med Statens kulturråd.3 Där betonas utvecklingen av nya samarbetsformer bl.a. inom ABM-området och när det gäller att utveckla en scenkonstorganisation. Vidare tar avsiktsförklaringen upp utvecklingen av som en internationell kulturmötesplats för samt samverkan mellan kulturinstitutionerna och civilsamhället. 6.2.4Överväganden kring övriga län Enligt direktiven ska utredningen överväga om även andra län utöver de fyra som redan är utpekade bör ges möjlighet att delta i den första dialogomgången och därmed ges ansvar för att fördela statliga medel. Utredningen har inte haft möjlighet att göra en fördjupad genomgång av samtliga läns önskemål och förutsättningar. Med utgångspunkt i de synpunkter som under utredningsarbetet framförts till utredningen i muntlig eller skriftlig form, samt i de remissvar som lämnats på betänkande, har utredningen dock gjort en preliminär bedömning utifrån de kriterier som beskrivs i avsnitt 6.1. Ett första grundläggande kriterium för att län bör ges möjlighet att delta i den inledande förhandlingsomgången är att det inom länen finns en bred uppslutning och en beredskap för att delta. Vid de möten som utredningen har hållit med regionala företrädare har bl.a. län och uttryckt önskemål om att delta redan i samband med att modellen införs. Andra landsting eller kommunala samverkansorgan har varit tydliga med att de vill gå in tidigt i en förhandling med , men också varit noga med att påpeka att detta kräver att länen har hunnit förbereda sig och anpassa sin organisation till de nya arbetsuppgifterna. kommun och läns landsting har i en skrivelse till utredningen framhållit att de önskar bibehålla den nuvarande 3 Avsiktsförklaring för samverkan mellan och avseende kulturverksamhet 2009 – 2010. fördelningsmodellen i avvaktan på att en gemensam kulturpolitisk strategi för kommunen och har tagits fram. Ett sådant arbete är dock påbörjat i och med att och kommunen har inlett en dialog. På motsvarande sätt bedömer vi, efter samtal med och att de inte är redo att gå över till den nya fördelningsmodellen redan från början. Som beskrivs i avsnitt 6.4 anser vi att det är angeläget att övergången till en ny modell sker relativt snabbt för att hålla nere de merkostnader och minska de komplikationer som det innebär att driva två parallella system. gör den mycket korta tid som finns till förfogande för att förbereda ett införande att antalet län som går med i den första förhandlingsomgången bör vara begränsat. Detta för att möjliggöra för och andra berörda myndigheter att hinna med de förberedelser och förhandlingar som krävs. föreslår mot denna bakgrund att ytterligare ett län förutom de fyra län som finns utpekade i utredningens direktiv bör omfattas av samverkansmodellen . Vårt förslag är att detta län bör vara . är ett av de landsting som undertecknat en avsiktsförklaring med Statens kulturråd.4 I avsiktsförklaringen, som undertecknades , lyfts ökad samverkan till stöd för de nationella minoriteternas kultur fram som ett viktigt område. Dessutom nämns bl.a. satsningar på nutida musik och det gränsregionala samarbetet med övriga regioner kring . har länge och målmedvetet arbetat med att ta fram en strategi för sitt arbete med kulturfrågor och har i detta arbete varit i dialog med länets kommuner. Det finns ett väl utvecklat samarbete med framför allt , men även med övriga norrlandslän. ligger i dessa avseenden långt framme, men det finns även andra län som arbetat på motsvarande sätt. Ett ytterligare argument för att just bör finnas med i den första förhandlingsomgången är att modellen redan från början skulle få en geografisk spridning över landet. Som varande ett till 4 Avsiktsförklaring för samverkan mellan och avseende kulturverksamhet 2009 – 2010. ytan mycket stort glesbygdslän skiljer sig från de övriga fyra utpekade länen och de erfarenheter som görs av att tillämpa modellen i kan komma till nytta i andra län med liknande förutsättningar. Vårt förslag om att , , , och ska omfattas av modellen innebär att nära hälften av anslagsmedlen till regional kulturverksamhet kommer att fördelas inom ramen för den nya modellen redan fr.o.m. detta år. 6.3Tidplan för den första förhandlingsomgången Bedömning: En inledande dialog mellan staten och de första län som omfattas av modellen bör påbörjas .