sou · GYB314 · 2010-03-09 00:00:00 — I RB finns ett antal bestämmelser om förening (kumulation) av mål i en rättegång, se 14 kap. RB beträffande kumulation av tvistemål och 45 kap. 3 § RB beträffande kumulation av åtal. Kumulation av mål kan ibland vara obligatoriskt och ibland fakultativt. I 22 kap. RB finns särskilda bestämmelser om kumulation av målsägandes enskilda anspråk med brottmål om åtal för brott. Det kan vidare nämnas att det är vanligt att kumulation i samma brottmål sker i Partsinsyn och kommunikationsplikt i domstol domstolen redan under förundersökningsskedet då det finns flera misstänkta som hos åklagarmyndigheten hanteras i samma förunder- sökning och som blir aktuella hos domstolen med anledning av t.ex. förordnanden om offentlig försvarare eller häktning. RB inne- håller dock inte någon uttrycklig bestämmelse om kumulation i brott- mål före åtal. Det kan också finnas särbestämmelser utanför RB om kumulation av mål, se t.ex. 3 kap. 6 § om att talan om faderskapet till ett barn avseende flera män som kärande eller svarande bara kan föras i ett mål. Genom kumulation kan således i såväl tvistemål som brottmål förekomma flera parter på någon eller båda sidorna i en rättegång. En särskild fråga är om och i så fall i vilken omfattning en part ska ha insynsrätt – genom närvaro vid förhandling eller genom möjlig- het att ta del av handlingar – i sådana delar av rättegången som närmast berör en annan part t.ex. en medtilltalad. Beträffande domstols befattning med straffprocessuella tvångs- medel under förundersökning, då det föreligger förundersöknings- sekretess och kollusionsfara i förhållandet mellan flera misstänkta, är det en väl etablerad domstolspraxis att domstolar inte låter en misstänkts insynsrätt omfatta även domstolens befattning med en medmisstänkt. Även om flera personer misstänks för delaktighet i samma brottslighet, hålls därför normalt separata häktningsför- handlingar för var och en av de misstänkta även om handläggningen sker i samma brottmål. En offentlig försvarare för misstänkt A tillåts i allmänhet inte att närvara vid häktningsförhandling med misstänkt B som sker inom stängda dörrar på grund av kollusions- fara och sekretess enligt 18 kap. 1 § OSL. Inte heller anses miss- tänkt A ha rätt att under förundersökningen ta del av den häktnings- promemoria m.m. som rör B såvida inte åklagaren anser att det kan ske utan men för utredningen, se 23 kap. 18 § RB. När det däremot gäller kumulerade mål i övrigt med flera parter på någon eller båda sidorna torde det inte finnas någon motsvarande etablerad domstolspraxis som beträffande hanteringen av straff- processuella tvångsmedel under förundersökningsstadiet. Inte heller finns någon allmängiltig och klargörande ledning att hämta i väg- ledande avgöranden från överrätt såvitt vi känner till. Som framgått har JO i ärendet angående det s.k. bugg- ningmålet gjort vissa uttalanden av intresse för kumulerade mål, JO 1995/96 s. 29 f (särskilt s. 57 f.). En av flera frågor som behand- lades i JO-beslutet var frågan om målsägandens rätt att närvara vid åklagarens sakframställning vid huvudförhandling inom stängda Partsinsyn och kommunikationsplikt i domstol dörrar i tingsrätt och hovrätt. Det var många målsägande som var för sig biträdde åtalet och därmed alltså var parter. Likaledes före- kom flera tilltalade i målet. Målet var uppdelat på olika åtalspunkter. Domstolarna fattade bl.a. beslut som begränsade målsägandenas eller deras ombuds rätt att närvara vid skilda delar av åklagarens sak- framställning. JO framhöll (s. 61 f.) att förutsättningen för att ett förordnande om stängda dörrar ska träffa också en part är att sekretessen gäller även mot parten. Av 14 kap. 5 § andra stycket SekrL följer, enligt JO, att detta kan bli fallet när partens rätt till insyn inte omfattar de uppgifter som kommer att förebringas. Sekretess kan därför komma att gälla mot part i ett mål med flera åtalspunkter i sådana delar av målet som inte gäller partens sak. Enligt JO är detta en bedöm- ningsfråga. Ju närmare sakligt samband de olika åtalspunkterna har med varandra, desto svårare torde det allmänt sett vara att dela upp t.ex. en sakframställning mellan dem utan att komma i konflikt med det grundläggande kravet att målsäganden ska få vara närvarande när alla för hans sak relevanta omständigheter behandlas under huvud- förhandlingen. Vi menar att man knappast kan komma längre än vad som fram- går av JO:s ovannämnda beslut. Det är alltså en bedömningsfråga hur nära samband det finns mellan olika delar av ett mål med många parter. Kumulation kan tänkas i alla möjliga varianter med mer eller mindre nära samband mellan olika mål eller medparter. I vissa tviste- mål kan det dessutom finnas flera parter på ena sidan utan att det är fråga om kumulation, nämligen då det är fråga om nödvändig process- gemenskap mellan vissa parter. Deras insyn kan givetvis inte begränsas i förhållande till varandra. Men även utan sådan processgemenskap kan det föreligga ett mycket starkt samband och därmed insyns- intresse mellan parter som inte för någon gemensam talan. När det t.ex. gäller faderskapstalan mot många män är det förutsatt i lag- stiftningen att de olika männen har ett legitimt intresse av utveck- lingen i målet avseende delar som egentligen bara berör en annan man (se t.ex. 3 kap. 10 § om att alla mäns samtycke krävs för att avskrivning av målet beträffande en man ska få ske). I brottmål är det vanligt med kumulerade åtal mot flera tilltalade som i sak kan vara mycket löst eller alls inte sammanhängande i vissa delar men nära kopplade i andra delar, t.ex. därför att de på- stås ha begått viss brottslighet gemensamt och i samråd eller därför att tilltalad A är åtalad för medhjälp till tilltalade B:s brott och liknande. Personalia torde emellertid ofta kunna, om saken ställs på Partsinsyn och kommunikationsplikt i domstol sin spets, undantas från en medtilltalads insynsrätt. Å andra sidan kan det ju tänkas vara av intresse för tilltalade A – mot vilken bevis- ningen främst bygger på tilltalade B:s uppgifter om A:s delaktighet – att få kännedom om att det i ett rättspsykiatriskt utlåtande be- träffande B slås fast att B är mytoman för att ta ett något kon- struerat men inte otänkbart exempel. Enligt vår uppfattning får det alltså bero på en bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet hur vidsträckt insyn en part ska anses ha i kumulerade mål med fler än två parter. Ovan, i avsnitt 5.10.1, har vi bedömt att det inte finns något be- hov av ett förtydligande i RB i fråga om parts rätt att närvara vid förhandling då sådan sker inom stängda dörrar på grund av sekretess. Vi anser att det inte heller beträffande kumulerade mål med fler än två parter lämpligen bör införas någon särreglering i RB angående i vilken mån en part i kumulerade mål får närvara vid förhandling inom stängda dörrar som rör andra delar av rättegången än den del i vilken parten intar en partsställning. Frågan får – i de fåtal fall då den ställs på sin spets – liksom avgöras efter en bedömning av omständigheterna i det särskilda fallet utifrån det ovan sagda om vilken grad av samband som finns mellan rättegångens olika delar. Vi har däremot i avsnitt 5.10.1 föreslagit att det i 6 kap. 1 § RB införs en bestämmelse om en rätt till aktinsyn för alla parter i alla mål- och ärendetyper som regleras i RB. Genom vårt förslag kommer en part att få insyn i registerföringen och handlingarna i den akt som förs i målet eller ärendet i fråga. En fråga är vad detta innebär när det handlar om kumulerade mål. Enligt första och andra stycket i 6 kap. 1 § RB – den bestäm- melse vari vi föreslår att bestämmelsen om parts rätt till aktinsyn ska föras in – ska varje mål registerföras och handlingarna i ett mål föras samman till en akt. En akt kan, enligt 9 § förordningen om mål och ärenden i allmän domstol, avse flera mål eller flera ärenden som handläggs eller har handlagts gemensamt eller som av någon annan orsak har ett samband med varandra. Avgräns- ningen och användningen i lagstiftningen av målbegreppet är emeller- tid inte preciserat. Detsamma gäller vad som avses med ett åtal i förhållande till ett annat åtal. Målbegreppet som sådant är alltså ganska vagt och används ibland synonymt med begreppet akten eller det som behandlas under ett målnummer eller i en rättgång. Det är så vi uppfattar att målbegreppet används i 6 kap. 1 § RB. används emellertid målbegreppet i en snävare bemärkelse Partsinsyn och kommunikationsplikt i domstol såsom i nyssnämnda kumulationsbestämmelser i 14, 22 och 45 kap. RB eller i bestämmelserna om deldom i 17 kap. 4 § och 30 kap. 4 § RB. Genom det sätt som vi uppfattat att målbegreppet används i 6 kap. 1 § första och andra stycket RB kommer vårt förslag att innebära att part i ett tvistemål eller brottmål – som i sin tur inne- håller flera parter med kumulerade käromål, åtal eller enskilda an- språk – kommer att få en grundläggande rätt enligt RB till insyn i alla handlingar i tvistemålet eller brottmålet, dvs. även i de delar av målet som inte direkt berör deras egen talan. Vi menar att detta av flera skäl är en lämplig utgångspunkt eller huvudregel. För det första är det konsekvent med beslutet om kumulation till en enda rättegång att parter inte utesluts från insyn i hela rätte- gången eller närmare bestämt, såvitt nu är i fråga, i den skriftliga delen av rättegången, dvs. handlingarna i akten och dagbokföringen m.m. Kumulationen i sig har ju sin bakgrund i att det finns samband och beröringspunkter mellan parternas talan som gör det naturligt med en vidstäckt insynsrätt som utgångspunkt. För det andra talar de skäl som vi i avsnitt 5.10.1 anfört beträffande mål med enkel partsställning till stöd för en bestämmelse om akt- insyn även i sådant som inte är processmaterial med samma styrka i kumulerade mål. Vi menar alltså att parter även i kumulerade mål kan ha ett insynsintresse även i sådant som inte är relevant för partens talan. En generös aktinsyn i kumulerade mål har lika stor betydelse som i enkla mål för partens möjligheter att granska handläggningens effektivitet och exempelvis att parter be- handlas likvärdigt i rättegången m.m. Även här handlar det om en förtroendefråga. Utan en grundläggande rätt till en vidsträckt rätt till insyn i kumulerade mål menar vi, för det tredje, att det kan uppstå bekymmer ur sekretessynpunkt med gemensam handläggning såvida domstolen beträffande varje handling med sekretessbelagda uppgifter måste ta ställning till vilka parter i en rättegång som ska ha rätt att få ta del av handlingen. Och detta trots att det i enskilda fall inte skulle vara motiverat i sig för att skydda något tungt vägande sekretess- intresse. Enligt 8 kap. 1 § OSL får nämligen sekretessbelagd uppgift inte röjas för enskild eller annan myndighet utan stöd i OSL eller lag eller förordning som OSL hänvisar till. Den sekretessbrytande bestämmelse som utifrån OSL:s reglering möjliggör att parter får insyn också i sekretessbelagda uppgifter i handlingar m.m. finns i kollisionsbestämmelsen i 10 kap. 3 § OSL. Denna bygger dock på att det de facto ska finnas en insynsrätt, i detta fall enligt RB. Partsinsyn och kommunikationsplikt i domstol en vidsträckt och grundläggande rätt till aktinsyn även i kumulerade mål finns det alltså en risk att den gemensamma handläggningen försvåras på grund av det nämnda förbudet mot röjande enligt 8 kap. 1 § OSL. anser vi att det måste finnas vissa undantag från den vidsträckta insynsrätten för kumulerade mål med fler än två parter. Ett sådant undantag tar sikte på de nämnda fallen av kumula- tion i ett brottmål av tvångsmedelsärenden mot flera misstänkta vid domstol under pågående förundersökning. Vi menar alltså att den begränsning av misstänkts insyn i förundersökningen som kan följa av 23 kap. 18 § RB ska ha genomslag också i bestämmelsen om akt- insyn i form av ett undantag från huvudregeln om aktinsyn. I prak- tiken innebär detta inte någon förändring, menar vi, i förhållande till vad som tillämpas i praxis . Med detta undantag kommer således en misstänkt inte att ha rätt att få del av en häkt- ningspromemoria rörande en medmisstänkt om det kan innebära men för utredningen. Någon sekretessprövning enligt kollisions- bestämmelsen behöver då inte göras. Med tanke på den stora variationen av kumulerade mål som kan finnas anser vi att det bör införas ytterligare ett undantag från parts insynsrätt, nämligen i fråga om sådana handlingar som enbart rör andra parter. I dessa bör det inte finnas någon insynsrätt. Ett enkelt exempel kan vara ett brottmål mot en person som åtalats för våld- täkt och en del annan brottslighet som helt saknar samband med våldtäkten, t.ex. ett tillgrepp av ett fortskaffningsmedel. Om bilägaren såsom målsägande framställer enskilt anspråk på för själv- risken avseende en skada på bilen torde det vara lätt att konstatera att handlingar rörande våldtäktsdelen inte rör denne målsägande och att denne alltså inte har någon rätt till aktinsyn i den delen. I mindre enkla fall får en bedömning göras i det enskilda fallet – på motsvarande sätt som sagts ovan i fråga om närvarorätt vid för- handling inom stängda dörrar – i vilken omfattning en handling bara rör andra parter i målet eller inte. 5.10.4Särskilt om bevispersoners adressuppgifter i brottmål Ett av våra uttryckliga uppdrag enligt de ursprungliga direktiven, när det gäller den tilltalades rätt till partsinsyn i brottmålshand- läggningen vid domstol, är att se över om det behövs ett tydligare regelverk beträffande insynsrättens förhållande till målsägandens, Partsinsyn och kommunikationsplikt i domstol vittnens eller andra bevispersoners, t.ex. medtilltalades, skyddade kontaktuppgifter, såsom bostadsadress, arbetsplats, telefonnummer m.m. Frågan har tidigare behandlats av bl.a. OSEK och Person- säkerhetsutredningen, se avsnitt 5.9.1. Uppgifter om enskildas namn, personnummer, adress m.m. anses normalt inte vara känsliga uppgifter för vilka sekretess gäller. Per- soner som är utsatta för personförföljelse kan emellertid inom folkbokföringen () genom olika åtgärder skyddas mot förföljelse. Åtgärderna i fråga är sekretessmarkering i folkbok- föringen, kvarskrivning och fingerade personuppgifter. Dessa åt- gärder, som inte här ska beskrivas närmare, har samlingsbenämningen skyddade personuppgifter och omfattas av sekretess enligt 22 kap. 1 § OSL. Även namn och andra identitetsuppgifter kan omfattas av sekretess enligt dessa paragrafer. Under vissa förutsättningar kan folkbokföringssekretessen överföras till domstolen och gälla både för identitet och adress m.m. till den aktuella personen. Det finns också andra bestämmelser i som kan bli direkt tillämpliga hos domstolen på bevispersoners personuppgifter, t.ex. 35 kap. 12 § OSL som gäller bl.a. i sexualbrottsmål. Från gäller vidare en direkt tillämplig sekretess- bestämmelse inom hela den offentliga förvaltningen inklusive dom- stolarna. Sekretess gäller enligt den bestämmelsen i numera 21 kap. 3 § OSL för uppgifter om enskildas bostadsadress eller annan jäm- förbar upplysning som kan lämna uppgift om var den enskilde bor stadigvarande eller tillfälligt, enskilds telefonnummer, e-postadress eller annan jämförbar uppgift som kan användas för att komma i kontakt med den enskilde och för motsvarande uppgifter om an- höriga till den enskilde. En förutsättning för sekretess är att det av någon särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom eller henne närstående kommer att utsättas för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. I en snabbt uppkommen hotsituation kan alltså, sedan den nya bestämmelsen infördes, sekre- tess gälla hos domstolen för bevispersoners eller parters adress eller liknande kontaktuppgifter alldeles oavsett huruvida uppgifterna skyddas av folkbokföringssekretess eller inte och alldeles oavsett vilket slags mål uppgiften finns i. Det bör dock observeras att namn eller andra identitetsuppgifter aldrig kan omfattas av sekretess en- ligt 21 kap. 3 § OSL. Namn och andra identitetsuppgifter på en bevisperson eller part kan aldrig hållas hemlig för en annan part i ett mål eller ärende enligt RB. (Här bortses då från personer med fingerade person- Partsinsyn och kommunikationsplikt i domstol uppgifter och personer med kvalificerade skyddsidentiteter, se lagen [1991:483] om fingerade personuppgifter och lagen [2006:939] om kvalificerade skyddsidentiteter.) Sådana uppgifter utgör tveklöst sådant processmaterial som en part har en ovillkorlig rätt att ta del av alldeles oavsett hur starkt behovet av sekretess gentemot en part i och för sig kan bedömas vara. Anonyma vittnen är inte tillåtna i svensk rätt och det är förutsatt att andra samhällets åtgärder ska kunna sättas in för att bereda hotade vittnen och andra bevispersoner behövligt skydd, t.ex. genom särskilt personsäkerhetsarbete. Vårt uppdrag handlar om skyddet för bevispersoners adressupp- gifter och andra kontaktuppgifter gentemot en tilltalad. Sådana uppgifter ska enligt 45 kap. 9 § RB inte framgå av de handlingar som en domstol delger den tilltalade, såvida de inte har betydelse för åtalet. Detsamma gäller uppgifter om målsägandens eller vittnes ålder och yrke. När bestämmelsen infördes påpekades att den till- talade dock normalt på begäran har rätt att få reda på uppgifterna. Det ska därvid hållas i åtanke att när bestämmelsen infördes, var det ytterst sällan som sådana uppgifter omfattades av sekretess hos domstolen. Det kan också noteras att uppgifter om bevispersoner som är medtilltalade eller medmisstänkta inte omfattas av bestäm- melsen i 45 kap. 9 § RB. Med den senare införda generella bestämmelsen om sekretess enligt 21 kap. 3 § OSL har saken emellertid kommit i ett annat läge. Att domstolens kontaktuppgifter beträffande bevispersoner i prin- cip alltid kan skyddas av sekretess när det finns risk för våld, hot, trakasserier eller liknande är alltså numera gällande rätt. Bl.a. på grund därav har vi inte funnit anledning att överväga något mer vid- sträckt sekretesskydd hos domstol för bevispersoners adressuppgifter m.m. än vad den nuvarande sekretessregleringen möjliggör. Frågan gäller emellertid också om uppgifter av här aktuellt slag i ett mål kan hållas hemliga för en part. Vi har i det föregående före- slagit att det i RB genom en uttrycklig bestämmelse närmast för- tydligas att en part har rätt till aktinsyn samt att den insynen inte är ovillkorlig i fråga om uppgifter som omfattas av sekretess utan kan begränsas med stöd av kollisionsregleringen i OSL i den mån upp- giften är ovidkommande för saken och det bedöms vara av synner- lig vikt att uppgiften inte röjs för den tilltalade. Vi menar att den generella bestämmelsen utgör en tillfredsställande rättslig reglering i fråga om bevispersoner skydd för sina hemliga adressuppgifter i förhållande till den tilltalade. Det sagda gäller även sådana uppgifter om medtilltalade som är bevispersoner. Förutsatt att adresser eller Partsinsyn och kommunikationsplikt i domstol andra kontaktuppgifter inte har betydelse för målets prövning i sak, bedömer vi således att det finns möjligheter att låta sekretess hindra ett utlämnande av uppgiften till en tilltalad, som begär ut uppgiften. Slutligen anser vi att det inte bör övervägas en särreglering som innebär att målsägandens, vittnens eller medtilltalades adresser, tele- fonnummer etc. ska kunna skyddas från den tilltalades rätt till insyn även i de fall då uppgifterna har någon relevans för åtalet eller ett enskilt anspråk. Det skulle stå i strid mot RB:s grundläggande prin- ciper. Vi har inte heller uppfattat att det ingår i vårt uppdrag att göra sådana överväganden. I avsnitt 6.7.4 kommer vi att behandla frågan om utlämnande av uppgifter kan förenas med förbehåll för mottagaren även då denne är part, ombud m.m. i ett förfarande en- ligt RB. I sammanhanget kan nämnas att det enligt vår erfarenhet knappast är brottmålen som är mest problematiska när det gäller intresse- konflikten partsinsyn och skyddade adressuppgifter m.m. I den dagliga verksamheten vid allmänna domstolar är det närmast i tviste- mål som det uppstår mera svårbedömda situationer, nämligen i familjemål där föräldrar tvistar om vårdnad, boende eller umgänge med barn. Det förekommer relativt ofta att barnen i fråga bor med ena föräldern på hemlig ort. har föräldern och barnen dess- utom bytt namn; nya namn som föräldern vill hålla hemliga för den andre föräldern. I den mån den hemliga adressen eller de nya namnen framgår av handlingar som finns i domstolens akt, står det sällan lika klart som beträffande motsvarande uppgifter för bevispersoner i brottmål, att adressen eller namnen utgör omständigheter som saknar relevans för tvisten. Både och uppmärksammade denna typ av processuella problem och lämnade vissa förslag; den förra när det gäller forumfrågan och den senare när det gäller utseende av socialnämnd som ska verkställa vårdnads- utredning m.m. (SOU 2004:1 respektive SOU 2005:43). Förslagen har dock inte lett till någon författningsreglering . Enligt vår bedömning finns skäl att närmare belysa intressekonflikten i familje- mål mellan sekretess för ena partens eller, något oegentligt uttryckt, omtvistade barns personuppgifter och motpartens rätt till parts- insyn. Den frågan torde kräva en särskild kartläggning och analys av det specifika området; ett arbete som inte ryms inom ramarna för vårt mer generellt inriktade uppdrag. Partsinsyn och kommunikationsplikt i domstol 5.11Våra överväganden angående en lagreglering av kommunikationsplikten Vårt förslag: Vi föreslår att det i 17 kap. 2 § och 30 kap. 2 § RB införs en uttrycklig reglering av domstolens kommunikations- plikt i fråga om processmaterialet när det gäller mål och ärenden som avgörs på handlingarna. Kommunikationsplikten förses med vissa undantag. Förslaget är, som vi uppfattar det, närmast att se som en kodifiering i RB av gällande rätt enligt praxis och Europa- konventionens krav på upprätthållandet av den kontradiktoriska principen. I avsnitt 5.10.1 har vi föreslagit att partens rätt till insyn i den skriftliga delen av domstolsförfarandet ska komma till tydligt ut- tryck i RB genom en bestämmelse om rätt för part till s.k. aktinsyn. Bestämmelsen förs enligt vårt förslag in i 6 kap. 1 § RB i anslutning till bestämmelserna där om domstols målregister och om att hand- lingarna i ett mål ska föras samman i en akt. Den föreslagna bestäm- melsen om aktinsyn reglerar partens rätt att på eget initiativ få ta del av material i ett mål. Som framgår av våra första tilläggsdirektiv (dir. 2008:103) ska vi dessutom överväga om domstolens skyldighet att kommunicera material i ett mål eller ärende med parterna bör regleras generellt i RB. Frågor om kommunikationsplikt handlar alltså i detta sammanhang om vilka skyldigheter domstolen har att – oberoende av partens eget initiativ – se till att part får en sådan insyn i målet som denne behöver för att kunna tillvarata sina intressen i rättegången. 5.11.2Kommunikationsplikten och den kontradiktoriska principen Kommunikationsplikten är en central del i den kontradiktoriska prin- cip som rättegången ska bygga på. Ett kontradiktoriskt förfarande garanterar att parterna får kännedom om processmaterialet och möjligheter att argumentera och presentera bevisning rörande detta. Den kontradiktoriska principen innebär bl.a. att en domstol inte får grunda sitt avgörande på material som parterna inte fått tillfälle att Partsinsyn och kommunikationsplikt i domstol ta del av och yttra sig över. I praxis har upp- rätthållande av den kontradiktoriska principen getts en avgörande betydelse vid bedömningar av om en rättegång varit rättvis eller inte. Vad den kontradiktoriska principen kräver av domstolen i form av kommunikation med parterna är emellertid inte så enkelt att slå fast i absoluta termer.