sou · GYB330 · 2010-05-04 00:00:00 — Även byråns beslut kan bestridas på detta sätt när överklagandenämnden inte är behörig. I det fall byrån inte fattar något beslut kan en passivitetstalan väckas enligt artikel 232 i fördraget (punkten 2). Byrån måste rätta sig efter förstainstans- rättens eller domstolens domar. Artikel 20 föranleder inga förändringar i det svenska regelverket. 12.7Kapitel IV – Finansiella bestämmelser Kapitel IV behandlar de finansiella bestämmelserna för i artiklarna 21–26. 12.7.1Artikel 21 – Byråns budget Artikel 21 omfattar bestämmelser kring byråns budget. Artikel 1 listar inkomstkällor. Inkomsterna utgörs av ett bidrag från gemenskapen (punkten 1), avgifter till byrån enligt artikel 22 (punkten 2), eventuella frivilliga bidrag från medlems- stater eller tillsynsmyndigheter enligt artikel 13.8 (punkten c) samt legat, gåvor eller bidrag enligt artikel 13.8 (punkten d). utgifter ska täcka personal-, administrations-, infra- struktur- och driftskostnader, och budgeten ska vara i balans. För varje budgetår ska inkomster och utgifter prognostiseras. Artikel 21 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. 12.7.2Artikel 22 - Avgifter Artikel 22 föreskriver att avgifter ska betalas till när en aktör begär att byrån ska fatta beslut om undantag enligt artikel 9.1. Avgifterna fastställs av kommissionen. Förordning (EG) nr 713/2009 om inrättande av en byrå för samarbete mellan Artikel 22 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. 12.7.3Artikel 23 – Upprättande av budgeten Artikel 23 innehåller mer detaljerade bestämmelser om hur budget ska upprättas. och rådet utgör budgetmyndighet i förhållande till byrån och ska anta dess tjänsteförteckning. ska anta byråns budget. Budgeten blir slutgiltig när Europeiska unionens allmänna budget antagits. Artikel 23 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. 12.7.4Artikel 24 – Genomförande och kontroll av budgeten Artikel 24 omfattar bestämmelser om hur byråns budget ska hanteras och kontrolleras. Artikeln omfattar mer detaljerade bestämmelser kring hanteringen av redovisningen efter avslutat budgetår. Artikel 24 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. 12.7.5Artikel 25 – Finansiella bestämmelser Artikel 25 anger att ska utarbeta byråns finansiella bestämmelser efter samråd med kommissionen. Om driften av byrån kräver det kan bestämmelserna avvika från förordning (EG, Euratom) nr 2343/2002. Kommissionen måste dock samtycka till detta på förhand. Förordning (EG) nr 713/2009 om inrättande av en byrå för samarbete mellan Artikel 25 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. 12.7.6Artikel 26 – Bestämmelser om bedrägeribekämpning Artikel 26 omfattar bestämmelser om bekämpning av bedrägeri, korruption och annan olaglig verksamhet inom verksam- het. Bestämmelserna i och rådets förordning (EG) 1073/1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning () ska gälla (punkten 1). Byrån ska anslutna sig till avtalet mellan , Europeiska Unionens råd och Europeiska gemenskapernas kommission om interna utredningar som utförs av . Lämpliga bestämmelser ska antas för byråns personal (punkten 2). Finansieringsbeslut, samt till dessa kopplade avtal och genomförandeinstrument ska innehålla en bestämmelse som ger revisionsrätten och rätt att genomföra kontroller på plats både hos mottagare och hos personal som ansvarar för att fördela de aktuella utbetalningarna. Artikel 26 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. 12.8Kapitel V – Allmänna bestämmelser Kapitel V omfattar förordningens allmänna bestämmelser i artik- larna 27-33. 12.8.1Artikel 27 – Privilegier och immunitet Artikel 27 anger att protokollet om Europeiska gemenskapernas immunitet och privilegier ska tillämpas på byrån. Artikel 27 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. Förordning (EG) nr 713/2009 om inrättande av en byrå för samarbete mellan 12.8.2Artikel 28 - Personal Artikel 28 omfattar bestämmelser som rör byråns personal. Bland annat anges i punkten 4 att får införa bestäm- melser som gör det möjligt för nationella experter från medlems- staterna att utstationeras till byrån. Genom artikel 28 görs det möjligt att stationera nationella experter vid . Medlemsländerna ges härigenom möjlighet att på detta sätt bidra till verksamheten vid . möjliggörs en väg för kunskapsöverföring mellan dels nationella myndigheterna och , samt mellan de nationella myndigheterna. Detta kunskaps- utbyte kan förväntas bidra till uppbyggnaden av processer och praxis inom ramen för byråns verksamhetsområden. Möjligheten att stationera nationella experter vid kommer därmed att ge de aktuella medlemsländerna en möjlighet att mer direkt följa det dagliga arbetet vid . Härigenom kommer dessa länder även indirekt att medverka i den viktiga uppbyggnaden av verksamhet vad gäller processer och myndighetskultur i de delar det handlar om att fylla det givna ramverket med innehåll av mer praktisk natur. Om som medlemsland i EU önskar öka sin delaktighet i ACERs arbete bör detta ske genom att väljer att stationera nationella experter vid byrån. Från svenskt håll bör man därmed möjliggöra att personal inom statsförvaltningen kan söka tjänst på byrån. Genom att uppmuntra sådana ansökningar skapas förutsättningar för ett ömsesidigt kunskapsutbyte inom ramen för byråns verksamhet och nya kontaktytor skapas som ytterligare kan främja samarbetet mellan nationella myndigheter. Den aktuella artikeln torde dock inte kräva några förändringar av det svenska regelverket. Förordning (EG) nr 713/2009 om inrättande av en byrå för samarbete mellan 12.8.3Artikel 29 – Byråns ansvar Artikel 29 omfattar bestämmelser som anger hur byråns ansvar ska hanteras i olika situationer. Artikel 29 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. 12.8.4Artikel 30 – Tillgång till handlingar Artikel 30 anger vad som gäller för tillgång till handlingar inom ramen för verksamhet. Enligt punkten 1 ska och rådets förordning 2001/1049/EG om allmänhetens tillgång till , rådets och kommissionens handlingar tillämpas. ska styrelsen anta bestämmelser för hur förordningen ovan ska tillämpas på verksamhet (punkten 2). Punkten 3 omfattar bestämmelser om hur besluten enligt artikel 8 i förordningen ovan kan överklagas. Artikel 30 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. 12.8.5Artikel 31 – Deltagande av tredje länder Artikel 31 reglerar vad som gäller för tredje länders deltagande i verksamhet. Punkten 1 anger att tredje länder ska kunna delta i byråns arbete. Detta gäller sådana tredjeländer som ingått avtal med gemenskapen om att tillämpa gemenskapens lagstiftning på energiområdet, samt i tillämpliga fall på miljö- och konkurrens- området (punkten 1). Avtalen ovan ska omfatta bestämmelser om hur deltagandet ska se ut, samt bestämmelser om finansiella bidrag och personal. Förordning (EG) nr 713/2009 om inrättande av en byrå för samarbete mellan Artikel 31 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. 12.8.6Artikel 32 - Kommitté Artikel 32 beskriver det s.k. kommittéförfarandet. Punkten 1 anger att kommissionens ska biträdas av en kommitté. Punkten 2 anger att när det hänvisas till denna punkt i byråförordningen ska artikel 5a.1-5a.4 och artikel 7 i beslut /468/EG tillämpas. Därvid ska bestämmelserna i artikel 8 i detta beslut beaktas. Artikel 32 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. 12.8.7Artikel 33 - Språkordning Artikel 33 innehåller bestämmelser som reglerar byråns språk- ordning. Artikel 33 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. 12.9Kapitel VI – Slutbestämmelser Kapitel VI omfattar byråförordningens slutbestämmelser och omfattar artiklarna 34-35. 12.9.1Artikel 34 - Utvärdering Artikel 34 innehåller bestämmelser om hur byråns verksamhet ska utvärderas. Enligt punkten 1 ska kommissionen utvärdera verksamhet med assistans av en oberoende extern expert. Förordning (EG) nr 713/2009 om inrättande av en byrå för samarbete mellan Utvärderingen ska omfatta byråns resultat och arbetsmetoder med utgångspunkt från dess mål, uppdrag och uppgifter enligt byråförordningen och byråns arbetsprogram. Utvärderingen ska omfatta ett samråd (artikel 10). Den första utvärderingen ska genomföras efter det att den första direktören för tillträtt. Därefter ska utvärderingar göras minst (punkten 3). Punkten 2 anger hanteringsgången för utvärderingen. Bland annat ska tillsynsnämnden utfärda rekommendationer om föränd- ringar av förordningen, byrån och arbetsordningen. Artikel 34 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. 12.9.2Artikel 35 – Ikraftträdande och övergångsbestämmelser Artikel 35 omfattar bestämmelser om förordningens ikraftträdande och övergångsbestämmelser. Förordningen träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den publicerats Europeiska unionens officiella tidning. Artiklarna 5–11 ska tillämpas fr.o.m. . Avslutningsvis konstateras även att förordningen är till alla delar direkt bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Artikel 35 föranleder inga ändringar i det svenska regelverket. 13Överväganden och förslag – byråförordningen Förslag: instruktion ska kom- pletteras med en hänvisning till myndighetens uppgifter enligt förordning (EG) nr 713/2009 om inrättandet av en byrå för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter. Förordningen (EG) nr 713/2009 om inrättandet av en byrå för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter innebär genom sitt verksamhetsområde att det är den nationella svenska tillsyns- myndigheten för el och naturgas som närmast kommer att beröras av byråns verksamhet. Vid genomgången av förordningens bestämmelser har detta tydliggjorts. För svenskt vidkommande utgör nationell tillsynsmyndighet för el och naturgas i enlighet med hänvisningarna till elmarknadsdirektivet och gasmarknadsdirektivet i artikel 1 i förordningen. Inspektionen är därmed den myndighet som berörs av arbetet inom och som även åläggs vissa upp- gifter genom byråförordningens bestämmelser. verksamhet styrs genom förord- ning (2007:1118) med instruktion för samt inspektionens regleringsbrev. I syfte att klargöra att det är som har att uppfylla de uppgifter som ankommer på den svenska nationella tillsynsmyndigheten i enlighet med förordningens bestämmelser bör inspektionens instruktion kompletteras med en hänvisning till de uppgifter som följer av förordning (EG) nr 713/2009. I Energimarknads- inspektionens instruktion nämns bl.a. elmarknadsdirektivet, gasmarknadsdirektivet samt förordningen om villkor för tillträde Överväganden och förslag - byråförordningen Det torde därmed vara lämpligt att komplettera inspektionens uppgifter enligt det tredje energi- marknadspaketet genom att även inkludera en hänvisning till den aktuella förordningen i likhet med det tidigare förslaget om att införa en hänvisning till förordningen om gränsöverskridande handel med el. Genom denna komplettering ges även möjlighet att delta i sådana samarbeten som omfattas av de uppgifter som följer av byråförordningen t.ex. inom ramen för ett samarbete med eller inom . 14Översyn av regler kring åtskillnad på den svenska naturgasmarknaden Av utredningens kommittédirektiv Genomförande av det tredje inre marknadspaketet för el och naturgas (Dir. 2009:21) framgår att behovet av förändrade bestämmelser om funktionell åtskillnad för transmissionsverksamhet på naturgasmarknaden ska utredas. Av kommittédirektivet framgår att den särskilde utredaren ska lämna förslag till förändringar i naturgasmarknadens regelverk om utreda- ren finner detta lämpligt. väckte kommissionen talan mot i EG- domstolen. Kommissionen framförde i sin skrivelse bl.a. att inte har antagit lämpliga åtgärder för att säkerställa kraven på funktionell åtskillnad mellan distributions- och produktions- intressen i vertikalt integrerade företag på den svenska elmarkna- den. Domen i avkunnades och förlorade målet. Kommissionens anmärkningar kring funktionell åtskillnad, liksom dom, avser åtgärder i förhållande till det tidigare elmarknadsdirektivet (2003/54/EG). I syfte att tillmötesgå kommissionens synpunkter, oavsett utfallet i EG- domstolen, lämnades förslag till ändringar i ellagen (1997:857) i propositionen Avgränsning av elnätsverksamhet (prop. 2008/09:216). Lagändringarna trädde ikraft och beskrivs i avsnitt 14.6. antogs de nya el- och gasmarknadsdirektiven (direktiv /72/EG respektive direktiv /73/EG). Reglerna för åtskillnad och oberoende har utvecklats i såväl el- som gasmarknadsdirektivet genom ytterligare bestämmelser som syftar Översyn av regler kring åtskillnad på den svenska naturgasmarknaden till att garantera oberoende i samband med överföringsverksamhet. Artikel 15 i det tidigare elmarknadsdirektivet som beskriver regler för åtskillnad av distributionsverksamhet, motsvaras i det nya direktivet av artikel 26. Kraven enligt artikel 26 i el- respektive gasmarknadsdirektivet är fortfarande i princip identiska. Det kan därför vara av intresse att undersöka behovet av att i naturgaslagen (2005:403) införa motsvarande ändringar som har införts i ellagen (1997:857). En väsentlig skillnad mellan el- och gasmarknaden i detta avse- ende är emellertid att ändringarna i ellagen omfattar distributions- företag. Denna utvärdering syftar till att fastställa behovet av ändrade regler för naturgasmarknadens transmissionsföretag. 14.2Vikten av åtskillnad och oberoende i vertikalt integrerade företag Ett vertikalt integrerat naturgasföretag är ett naturgasföretag eller en grupp av naturgasföretag där samma person(er) direkt eller indirekt har rätt att utöva kontroll och där det berörda företaget eller den berörda företagsgruppen bedriver verksamhet inom minst ett av områdena transmission, distribution, LNG eller lagring, och minst ett av områdena produktion eller leverans av naturgas. En fungerande åtskillnad mellan konkurrensutsatt verksamhet och verksamhet som bedrivs i form av monopol är av stor betydelse för marknadens funktion. Nätverksamhet är exempel på ett natur- ligt monopol, och det är därför viktigt att de företag som bedriver nätverksamhet agerar neutralt mot alla aktörer som agerar på den konkurrensutsatta marknaden. Vertikalt integrerade företag kan annars erhålla konkurrensfördelar jämfört med de företag som inte är vertikalt integrerade, vilket är till nackdel för marknadens övriga aktörer. 14.2.1Olika former av åtskillnad I syfte att erhålla en tydlig avgränsning mellan den konkurrens- utsatta verksamheten och den verksamhet som bedrivs i form av monopol, används olika former av åtskillnad. Beroende på det krav på åtskillnad som ställs på en viss verksamhet är det möjligt att tillämpa särredovisning, juridisk, funktionell eller ägarmässig Översyn av regler kring åtskillnad på den svenska naturgasmarknaden Syftet är detsamma, men de olika formerna av åtskillnad bidrar till att skilja de olika verksamheterna åt i olika omfattning. Särredovisning är den svagaste formen av åtskillnad och innebär att ett företag åläggs att särredovisa olika verksamhetsgrenar. Syftet med särredovisning är att skapa transparens gällande företagets bokföring och med det kontroll över huruvida korssubventionering eller prisdiskriminering sker. Juridisk åtskillnad innebär att en enhet inom en verksamhet bildar ett eget aktiebolag och därmed blir ett dotterbolag till företaget. Syftet med åtskillnaden är att skapa mer lika förutsättningar för alla aktörer på marknaden, oavsett om de finns inom samma koncern eller ej. Funktionell åtskillnad innebär starkare krav på åtskillnad än juri- disk åtskillnad och syftar till att stärka åtskillnaden mellan t.ex. dotterbolaget och moderbolaget genom att skapa tydliga gränser för hur dotterbolaget ska styras och kontrolleras, hur anställda inom dotterbolaget ska förhålla sig till anställda inom moder- bolaget och vilken information som ska vidareförmedlas. Ägarmässig åtskillnad är den starkaste formen av åtskillnad och innebär att en del av verksamheten ägarmässigt helt avskiljs från det vertikalt integrerade företaget. Avveckling av verksamheten kan antingen ske genom avyttring till annan eller genom nedläggning. Den avvecklade verksamheten måste t.ex. skapa en helt ny och separat identitet. Syftet med ägarmässig åtskillnad är att skapa lika förutsättningar för alla aktörer på marknaden. Översyn av regler kring åtskillnad på den svenska naturgasmarknaden Det ligger nära tillhands att anta att en viss nivå av åtskillnad auto- matiskt tillgodoser samtliga krav kopplade till underliggande nivåer av åtskillnad. Det är dock nödvändigt att beakta kravet på obero- ende, oavsett graden av åtskillnad. För att en verksamhet, som är ägarmässigt åtskild från annan verksamhet, ska kunna betraktas som oberoende krävs t.ex. att styrelsens sammansättning uppfyller samma krav som om verksamheten hade varit föremål för funktio- nell åtskillnad. I praktiken innebär detta att representanter för företag med verksamhet inom områdena handel eller produktion av gas och/eller el inte kan sitta i styrelsen för ett företag som bedriver nätverksamhet, oavsett om denna verksamhet är ägar- mässigt åtskild eller ej. 14.3Nuvarande regelverk i jämförelse med gasmarknadsdirektivets krav 14.3.1Koncessionspliktiga och icke koncessionspliktiga naturgasledningar I 1 kap. 6 § naturgaslagen definieras överföring av naturgas som överföring av naturgas för annans räkning genom såväl transmis- sionsledningar som distributionsledningar. Skrivningen för annans räkning syftar till att tydliggöra att den överföring som avses måste ske genom naturgasledningar vilka omfattas av naturgas- lagens reglering. Det förekommer även överföring av naturgas genom ledningsnät som inte omfattas av naturgaslagen, t.ex. inom hamn- och industriområden. Av 2 kap. 1 § naturgaslagen framgår att en naturgasledning inte får byggas eller användas utan tillstånd (koncession) av regeringen. Enligt andra stycket krävs emellertid inte koncession för en natur- gasledning som är belägen efter en . Regeringen får vidare meddela föreskrifter om undantag från kravet på koncession enligt första stycket i fråga om vissa slag av naturgasledningar eller vissa slag av åtgärder med naturgasledningar. Koncessionspliktens koppling till huruvida en naturgasledning är belägen före eller efter en har sin grund i utform- ningen av den första naturgaslagen (2000:599). Inför naturgas- marknadens avreglering lyftes dåvarande naturgasreglering ut ur Översyn av regler kring åtskillnad på den svenska naturgasmarknaden rörledningslagen (1978:160). Enligt rörledningslagen var konces- sionen kopplad till en naturgaslednings huvudsakliga syfte. En naturgasledning var enligt rörledningslagen icke koncessionspliktig, om dess huvudsakliga syfte var att överföra naturgas till hushåll. Vid utformningen av den första naturgaslagen (2000:599) ansågs dessa naturgasledningar i allt väsentligt utgöras av ledningar belägna nedströms en . Koncessionsplikten har varit kopplad till huruvida en naturgasledning är belägen före eller efter en . Av detta följer således att transmissions- ledningar är koncessionspliktiga medan distributionsledningar inte är koncessionspliktiga. Det bör i sammanhanget påpekas att gasmarknadsdirektivets definition av transmission respektive transmissionssystem i viss mån skiljer sig från den nuvarande svenska definitionen. Gasmarknadsdirektivets definition beskrivs i avsnitt 9.2.1 . I förhållande till en naturgaslednings syfte är det emellertid av underordnad betydelse huruvida en ledning är belägen före eller efter en . föreslog därför i sitt slutbetänkande Koncessioner för el- och gasnät (SOU 2009:48) en ny avgränsning för koncessionspliktiga ledningar. Förslaget syftar till att åter koppla koncessionen till syftet med en naturgasledning. Naturgasledningar vars huvudsakliga funktion är att överföra naturgas till slutförbrukare inom ett avgränsat geografiskt område föreslås bli befriade från kravet på koncession. Denna avgränsning kan därmed ses som mer logisk än den nuvarande och kan därför bidra till att undvika framtida gränsdragningsproblem. Detta vore positivt eftersom koncessionen har kommit att få en avgörande betydelse för delar av naturgaslagens tillämpning, t.ex. vad gäller åtskillnad. En jämförelse mellan gasmarknadsdirektivets och naturgaslagens bestämmelser kring åtskillnad Gasmarknadsdirektivets regler kring åtskillnad av transmissions- verksamhet återfinns i artikel 9. De grundläggande kraven i syfte att säkerställa oberoendet hos företag som bedriver transmissions- verksamhet återfinns i artikel 9.1. I fyra punkter specificeras i detalj vad samma person eller personer inte får göra, i syfte att erhålla en fungerande åtskillnad mellan produktions- eller leveransverksamhet å ena sidan, och nätverksamhet å den andra sidan. Översyn av regler kring åtskillnad på den svenska naturgasmarknaden Värt att notera är kopplingen till elmarknadsdirektivet i artikel 9.3. Genom skrivningen tydliggörs att man med företag som bedri- ver produktions- eller leveransverksamhet även avser företag som bedriver denna typ av verksamhet på elmarknaden. Kravet på funk- tionell åtskillnad mellan produktions- eller leveransverksamhet och transmissionsverksamhet, är således lika omfattande i relationen el/gas som gas/gas. Motsvarande regel finns i elmarknadsdirektivet i syfte att omvänt möjliggöra samma form av åtskillnad. Regeln har betydelse eftersom el och gas vanligen används av samma kunder. Dessutom är naturgas ett bränsle som lämpar sig för produktion av el, t.ex. i kraftvärmeverk. Enligt detta resonemang torde det även vara rimligt att ha motsvarande koppling i relationen mellan gas och fjärrvärme. Gasmarknadsdirektivet omfattar dock inga sådana bestämmelser varför utredningen avstår från att se vidare på kopp- lingen till fjärrvärme. Regler för åtskillnad av distributionsverksamhet beskrivs i gasmarknadsdirektivets femte kapitel. Dessa regler är mindre omfattande än motsvarande regler för transmissionsverksamhet. De grundläggande åtskillnadskraven beskrivs i artikel 26. Artikelns första punkt fastställer att i det fall den systemansvarige för ett distributionssystem ingår i ett vertikalt integrerat företag, ska denne åtminstone vad gäller juridisk form, organisation och beslutsfattande vara oberoende av annan verksamhet utan samband med distribution. I artikelns andra punkt utvecklas hur oberoendet enligt punkten 1 ska säkerställas. Artikeln innehåller krav på att den systemansvarige för distri- butionssystemet ska upprätta en övervakningsplan som bl.a. beskriver vilka åtgärder som företaget vidtar för att motverka diskriminerande beteende. Varje företag som omfattas av kravet på övervakningsplan ska dessutom utse en helt oberoende över- vakningsansvarig som ansvarar för att övervakningsplanen följs. Den sista punkten i artikel 26 anger att en medlemsstat får besluta att inte tillämpa artikelns tidigare beskrivna regler på vertikalt integrerade naturgasföretag som har färre än 100 000 anslutna kunder. I fråga om funktionell (personell) åtskillnad framgår följande av 3 kap. 2 § andra stycket naturgaslagen: I ett företag som innehar koncession för naturgasledning får inte en styrelseledamot, verkställande direktör eller firmatecknare vara styrelseledamot, verkställande direktör eller firmatecknare i ett företag som bedriver handel med naturgas. Översyn av regler kring åtskillnad på den svenska naturgasmarknaden Genom kopplingen till huruvida ett företag har koncession för naturgasledning eller inte, framgår att det endast är företag som bedriver transmissionsverksamhet som omfattas av naturgaslagens krav på funktionell åtskillnad. Gasmarknadsdirektivets möjlighet till undantag för distributionsföretag med färre än 100 000 kunder nämns således inte explicit i naturgaslagen. Eftersom koncession inte krävs för en naturgasledning som är belägen efter en mät- och reglerstation, undantas dock innehavare av distributions- ledningar från kravet på funktionell åtskillnad, oavsett antalet anslutna kunder.