sou · GYB346 · 2010-06-30 00:00:00 — (52)Att det inom överskådlig tid inrättas ett system för förfa- randen och formaliteter på elektronisk väg är en absolut förutsättning för en förenkling av administrationen av det område som rör tjänsteverksamhet, vilket skulle gynna såväl tjänsteleverantörer och tjänstemottagare som behö- riga myndigheter. För att kravet på resultat skall uppnås kan den nationella lagstiftningen och andra bestämmelser som gäller tjänster behöva anpassas. Denna skyldighet bör inte hindra medlemsstaterna från att tillhandahålla även andra sätt, utöver de elektroniska, att fullgöra sådana för- faranden och formaliteter. Att dessa förfaranden och for- maliteter måste kunna fullgöras på distans innebär bl.a. att medlemsstaterna måste se till att de kan tillhandahållas över gränserna. Skyldigheten att nå resultat gäller inte för- faranden eller formaliteter som är av sådant slag att de inte kan fullgöras på distans. Medlemsstaternas lagstift- ning om språkanvändning påverkas inte heller. (53)Beviljandet av licenser för vissa former av tjänsteverksam- het kan kräva att den behöriga myndigheten intervjuar sökanden för att bedöma dennes personliga integritet och lämplighet för att utföra tjänsten i fråga. I sådana fall kan fullgörandet av formaliteterna på elektronisk väg vara olämpliga. (54)Möjligheten att få tillträde till en tjänsteverksamhet bör omfattas av krav på tillstånd från de behöriga myndighe- terna endast om beslutet i fråga är icke-diskriminerande, nödvändigt och proportionellt. Detta innebär framför allt att ett tillståndsförfarande är godtagbart endast om en efterhandskontroll skulle vara verkningslös på grund av att man i efterhand inte kan avgöra om de berörda tjänsterna har brister, som hänsyn tas till de eventuella risker och faror som kan uppstå om en förhandskontroll inte utförs. direktivet kan emellertid inte åberopas för att rättfärdiga tillståndsförfaranden som är förbjudna enligt andra gemenskapsinstrument som och rådets direktiv /93/EG av om ett gemenskapsramverk för elektroniska signaturer(1) eller och rådets direktiv /31/EG av om vissa rättsliga aspekter på informa- tionssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inremarknaden(direktivomelektroniskhandel) (2).Resul- taten från den ömsesidiga utvärderingen kommer att göra det möjligt att bestämma på gemenskapsnivå vilka verksamhetsformer som inte bör omfattas av tillståndsförfaranden. (55)Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas möjlig- het att återkalla tillstånd i efterhand om villkoren för det beviljade tillståndet är uppfyllda. (56)Enligt domstolens rättspraxis utgör folkhälsan, konsu- mentskyddet, djurhälsan och skyddet av stadsmiljön tving- ande hänsyn till allmänintresset. Sådana tvingande hänsyn kan motivera tillämpningen av tillståndsförfaranden och andra restriktioner. Sådana tillståndsförfaranden eller res- triktioner bör dock inte innebära någon diskriminering på grund av nationalitet. Dessutom bör nödvändighets- och proportionalitetsprinciperna alltid respekteras. (57)Bestämmelserna om tillståndsförfaranden i detta direktiv bör gälla sådana fall då de aktörernas tillträde till eller utö- vande av tjänsteverksamhet kräver ett beslut av en behö- rig myndighet. Detta gäller varken beslut av behöriga myndigheter att inrätta en offentlig eller privat enhet för att tillhandahålla en viss tjänst eller behöriga myndighe- ters ingående av avtal för tillhandahållandet av en viss tjänst som regleras av bestämmelserna om offentlig upp- handling, eftersom detta direktiv inte gäller bestämmelser om offentlig upphandling. (58)För att underlätta tillträde till och utövande av tjänsteverk- samheter är det viktigt att utvärdera och rapportera om tillståndsförfarandena och vilket syfte de tjänar. Denna rapporteringsskyldighet rör endast förekomsten av till- ståndsförfaranden och inte kriterier och villkor för att bevilja ett tillstånd. (1) EGT L 13, , s. 12. (2) EGT L 178, , s. 1. L 376/44 Europeiska unionens officiella tidning (59)Tillståndet bör i regel göra det möjligt för tjänsteleveran- tören att få tillträde till tjänsteverksamheten eller utöva denna på hela landets territorium, såvida inte en territori- ell begränsning motiveras av tvingande hänsyn till allmän- intresset. Exempelvis miljöskyddet kan motivera att det ställs krav på tillstånd för varje enskild anläggning på det nationella territoriet. Denna bestämmelse bör inte påverka regionala eller lokala befogenheter för tillståndsgivning inom medlemsstaterna. (60)Detta direktiv, särskilt bestämmelserna om tillståndsförfa- randen och det territoriella tillämpningsområdet för ett tillstånd, bör inte påverka den regionala och lokala behö- righetsfördelningen i de enskilda medlemsstaterna, inbe- gripet regionalt och lokalt självstyre och användningen av officiella språk. (61)Bestämmelsen om att villkoren för beviljande av tillstånd inte skall överlappa varandra bör inte hindra medlemssta- terna från att tillämpa egna villkor som preciseras i till- ståndsförfarandet. Det enda som bör krävas är att de behöriga myndigheterna då de överväger om den sökande uppfyller dessa krav, beaktar de likvärdiga villkor som den sökanderedanharuppfylltienannanmedlemsstat.Denna bestämmelse bör inte innebära att villkoren för att till- stånd skall beviljas enligt en annan medlemsstats till- ståndsförfarande måste tillämpas. (62)Om antalet tillstånd för en viss verksamhet är begränsat på grund av brist på naturresurser eller teknisk kapacitet, bör ett förfarande för att välja mellan flera potentiella sökande inrättas, för att man genom fri konkurrens skall kunna förbättra kvaliteten på och villkoren för de tjänster som erbjuds användarna. Ett sådant förfarande bör ge garantier för öppenhet och opartiskhet, och ett tillstånd som utfärdats på detta sätt bör varken ha en orimligt lång giltighetstid eller förnyas automatiskt och får inte inne- bära någon fördel för den tjänsteleverantör vars tillstånd har upphört att gälla. Framför allt bör det utfär- dade tillståndets giltighetstid fastställas så att det inte inskränker eller begränsar den fria konkurrensen mer än vad som är nödvändigt för att investeringarna skall hinna skrivas av och investerat kapital ge skälig avkastning. Denna bestämmelse bör inte hindra medlemsstaterna från att begränsa antalet tillstånd av andra skäl än brist på naturresurser eller teknisk kapacitet. Dessa tillstånd bör under alla omständigheter även i fortsättningen omfattas av övriga bestämmelser om tillståndsgivning i detta direktiv. (63)I avsaknad av andra arrangemang bör tillståndet anses beviljat om inget annat meddelats inom en angiven tids- frist. Andra arrangemang kan dock tillämpas när det gäl- ler viss verksamhet, om det är objektivt motiverat av tvingande hänsyn till allmänintresset, bland annat tredje parts legitima intresse. Sådana andra arrangemang skulle kunna inbegripa bestämmelser i medlemsstaterna, enligt vilka ansökan i avsaknad av ett svar från den behöriga myndigheten skall anses vara avslagen, och avslaget kan överklagas till domstol. (64)För att inrätta en verklig inre marknad för tjänster är det nödvändigt att undanröja de begränsningar av etablerings- friheten och av den fria rörligheten för tjänster som finns inskrivna i vissa medlemsstaters lagstiftning och som strider mot artiklarna 43 eller 49 i fördraget. De otillåtna begränsningarna påverkar särskilt den inre marknaden för tjänster och bör undanröjas systematiskt och . (65)Etableringsfriheten grundar sig särskilt på principen om likabehandling enligt vilken inte endast diskriminering på grund av nationalitet är förbjuden, utan även all indirekt diskriminering på andra grunder som kan leda till samma resultat. Det bör alltså inte ställas några krav på att man skallhaenvissetableringsort,hemvist,bosättningsorteller huvudsaklig verksamhetsort för att få tillträde till eller utöva tjänsteverksamhet i en medlemsstat, vare sig det rör sig som en huvudverksamhet eller biverksamhet. Dessa kriterier bör dock inte omfatta krav enligt vilka tjänstele- verantören eller en av dennes anställda eller ett ombud måste vara närvarande vid utövandet av tjänsteverksam- heten när detta är motiverat av tvingande hänsyn till all- mänintresset. Vidare bör en medlemsstat inte heller begränsaettföretagsrättskapacitetellerrättattväckatalan, om det har bildats enligt lagstiftningen i en annan med- lemsstat och det har sin huvudsakliga etablering där. Inte heller bör en medlemsstat kunna gynna de tjänsteleveran- törer som har en särskild koppling till en nationell eller lokal socioekonomisk miljö, eller på grund av leverantö- rens etableringsort kunna inskränka dennes rätt att för- värva, utnyttja eller överlåta rättigheter och varor eller att få tillträde till olika former av krediter eller lokaler om dessa möjligheter underlättar för leverantören att få till- träde till eller utöva verksamheten. (66)Tillträde till eller utövande av en tjänsteverksamhet på en medlemsstats territorium bör inte vara beroende av en ekonomisk prövning. Förbudet mot att göra en ekono- misk prövning till en förutsättning för beviljande av till- stånd bör omfatta den ekonomiska prövningen i sig, och inte de andra krav som objektivt kan motiveras av tving- ande hänsyn till allmänintresset, såsom skyddet av stads- miljön, socialpolitik och folkhälsa. Detta förbud bör inte påverka utövandet av befogenheter när det gäller de myndigheter som ansvarar för tillämpningen av konkurrenslagstiftningen. Europeiska unionens officiella tidning L 376/45 (67)När det gäller finansiell säkerhet eller försäkring bör för- budet mot krav endast gälla skyldigheten att den begärda finansiellasäkerhetenellerförsäkringenmåstekommafrån ett finansinstitut som är etablerat i den berörda medlemsstaten. (68)I fråga om förhandsregistrering bör förbudet mot krav endast gälla skyldigheten att tjänsteleverantören före eta- bleringen skall ha varit förhandsregistrerad i ett register i den berörda medlemsstaten. (69)För att moderniseringen av nationella bestämmelser skall kunna samordnas så att de uppfyller den inre marknadens krav är det nödvändigt att göra en utvärdering av vissa nationella krav som inte är diskriminerande men som på grund av sin karaktär kan komma att avsevärt inskränka eller till och med förhindra tillträdet till eller bedrivandet av en verksamhet som omfattas av etableringsfriheten. Denna utvärderingsprocess bör begränsas till att under- söka om kraven är förenliga med de kriterier som dom- stolen redan har fastställt för etableringsfriheten. Den bör inte avse tillämpningen av gemenskapens konkurrenslag- stiftning. Om sådana krav är diskriminerande, inte objek- tivt motiverade av tvingande hänsyn till allmänintresset eller om de inte står i proportion till det eftersträvade syf- tet måste de upphävas eller ändras. Resultatet av utvärde- ringen kommer att variera beroende på verksamhetens art och det berörda allmänintresset. I synnerhet kan sådana krav vara helt motiverade när de avser socialpolitiska mål. (70)Tjänster får, i den mening som avses i detta direktiv och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 16 i EG-fördraget, i detta direktiv betraktas som tjänster av all- mänt ekonomiskt intresse endast om de tillhandahålls för att uppfylla en särskild uppgift av allmänt intresse som den berörda medlemsstaten anförtrott tjänsteleverantören. Uppdraget bör tilldelas tjänsteleverantören genom en eller flera rättsakter av ett slag som den berörda medlemssta- ten beslutar om och där den särskilda uppgiftens art bör preciseras. (71)Det förfarande för ömsesidig utvärdering som föreskrivs i detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas frihet att i sina lagstiftningar fastställa en hög skyddsnivå för all- männa intressen, särskilt för att uppnå socialpolitiska mål. Dessutom är det nödvändigt att det vid den ömsesidiga utvärderingen tas full hänsyn till den särskilda karaktären hos tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och de sär- skilda uppgifter som de fyller. Detta kan motivera vissa inskränkningar i etableringsfriheten, särskilt om de syftar till att skydda folkhälsan och socialpolitiska mål och om de uppfyller kraven i artikel 15.3 a, b och c. När det gäller skyldigheten att ha en särskild juridisk form för att utöva vissa tjänster på det sociala området, har domstolen t.ex. redan funnit att det kan vara motiverat att underkasta tjänsteleverantören ett krav att verka utan vinstsyfte. (72)Tjänster av allmänt ekonomiskt intresse avser viktiga upp- giftersomrörsocialochterritoriellsammanhållning.Utfö- randet av dessa uppgifter bör inte hindras som ett resultat av det utvärderingsförfarande som föreskrivs i detta direk- tiv. Krav som är nödvändiga för att dessa uppgifter skall kunna fullgöras bör inte påverkas av detta förfarande, men man bör ta itu med omotiverade begränsningar av etableringsfriheten. (73)Bland de krav som bör granskas finns nationella regler som, av andra skäl än den som gäller yrkeskvalifikationer, förbehåller rätten att starta viss verksamhet åt vissa tjäns- televerantörer. Dessa krav inbegriper även skyldighet för tjänsteleverantörer att ha en viss juridisk form, t.ex. kra- vet att vara en juridisk person, en enskild firma, en ideell förening eller ett företag som ägs enbart av fysiska perso- ner, eller krav som rör aktieinnehav i ett företag, särskilt skyldigheten att hålla ett minimikapital för viss slags verk- samhet eller särskilda yrkeskvalifikationer för att inneha aktiekapital eller leda vissa företag. Utvärderingen av huru- vida fasta minimi- och/eller maximiavgifter är förenliga med etableringsfriheten gäller bara avgifter som sätts av behöriga myndigheter särskilt för tillhandahållandet av vissa tjänster och inte, till exempel, allmänna regler om prissättning, exempelvis vid uthyrning av bostäder. (74)Den ömsesidiga utvärderingen innebär att medlemssta- terna först måste göra en genomgång av sin lagstiftning i syfte att ta reda på om några av de ovannämnda kraven återfinns i deras rättssys- tem. Senast vid införlivandeperiodens slut bör medlems- staterna utarbeta en rapport om resultatet av genomgången. Varje rapport överlämnas till alla andra medlemsstater och berörda parter. Medlemsstaterna har därefter på sig för att lämna sina synpunkter på rapporterna. Senast efter dagen för införlivandet av detta direktiv bör kommissionen utarbeta en samman- fattande rapport, vid behov åtföljd av förslag till ytterli- gare initiativ. Om det är nödvändigt kan kommissionen i samarbete med medlemsstaterna bistå dem med att utforma en gemensam metod. (75)Att det i detta direktiv anges ett antal krav som medlems- staterna måste upphäva eller utvärdera under införlivan- deperioden påverkar inte möjligheten att inleda överträdelseförfarande mot en medlemsstat som inte upp- fyllt sina skyldigheter enligt artiklarna 43 eller 49 i fördraget. L 376/46 Europeiska unionens officiella tidning (76)Detta direktiv rör inte tillämpningen av artiklarna 28-30 i fördraget avseende den fria rörligheten för varor. De begränsningar som förbjuds med hänvisning till bestäm- melsen om friheten att tillhandahålla tjänster avser krav som gäller tillträde till eller utövande av tjänsteverksam- het, men inte de krav som gäller varorna i sig. (77)När en aktör förflyttar sig till en annan medlemsstat för att där utöva tjänsteverksamhet bör man skilja mellan omständigheter som omfattas av etableringsfriheten och sådana som omfattas av den fria rörligheten för tjänster, beroende på om verksamheten är av tillfällig art eller inte. När det gäller skillnaden mellan etableringsfriheten och den fria rörligheten för tjänster är, enligt domstolens rät- tspraxis, den viktigaste faktorn frågan om huruvida de aktörerna är etablerade eller inte i den medlemsstat där de tillhandahåller den berörda tjänsten. Om de är etablerade i den medlemsstat där de tillhandahåller sina tjänster bör de omfattas av etableringsfriheten. Om de aktörerna däre- mot inte är etablerade i den medlemsstat där tjänsten till- handahålls bör deras verksamhet omfattas av den fria rörligheten för tjänster. I enlighet med domstolens rätts- praxis bör verksamhetens tillfälliga art bedömas inte bara på grundval av tjänstens varaktighet, utan också med hän- syn till dess frekvens, periodiska karaktär eller kontinui- tet.Detfaktumatttjänstenäravtillfälligartbörinteunder några omständigheter innebära att tjänsteleverantören i den medlemsstat där tjänsten tillhandahålls inte kan skaffa sig en viss infrastruktur, t.ex. ett kontor eller en byrå av något slag, som är nödvändig för att kunna utföra tjäns- ten i fråga. (78)För att säkerställa ett effektivt genomförande av den fria rörligheten för tjänster, och för att tjänstemottagarna och tjänsteleverantörerna skall kunna dra nytta av och erbjuda tjänster i hela gemenskapen utan att behöva ta hänsyn till några gränser, är det nödvändigt att det klargörs i vilken utsträckning kraven i den medlemsstat där tjänsten till- handahålls är tillämpliga. Det är avgörande att se till att bestämmelsen om friheten att tillhandahålla tjänster inte hindrar den medlemsstat där tjänsten utförs från att til- lämpa särskilda krav, i enlighet med principerna i arti- kel 16.1 a–c, av hänsyn till allmän ordning eller säkerhet eller folkhälso- eller miljöskydd. (79)I enlighet med domstolens rättspraxis har en medlemsstat rätt att vidta åtgärder för att förhindra att tjänsteleveran- törerotillbörligenutnyttjarprincipernaomdeninremark- naden. Huruvida en tjänsteleverantör har gjort sig skyldig till missbruk bör avgöras från fall till fall. (80)Det är nödvändigt att se till att tjänsteleverantörerna kan ta med sig den utrustning som behövs för att utföra tjäns- ten när de reser till en annan medlemsstat för att tillhan- dahålla tjänster. Det är särskilt viktigt att undvika fall där tjänsten inte kan utföras utan utrustningen eller där tjäns- televerantörer ådrar sig merkostnader på grund av att de måste hyra eller förvärva annan utrustning än den de van- ligtvis använder eller väsentligt tvingas ändra det sätt på vilket de vanligtvis bedriver sin verksamhet. (81)Med begreppet utrustning avses inte fysiska föremål som antingen tillhandahålls av tjänsteleverantören till kunden eller blir en del av ett fysiskt föremål som ett resultat av tjänsteverksamheten, t.ex. byggnadsmaterial eller reservde- lar, eller som förbrukas eller lämnas kvar på platsen i sam- band med tillhandahållandet av tjänsten, t.ex. bränslen, sprängämnen, fyrverkerier, bekämpningsmedel, gifter eller mediciner. (82)Bestämmelserna i detta direktiv bör inte utesluta att en medlemsstat tillämpar bestämmelser om arbets- och anställningsvillkor. Bestämmelser i lagar och andra författ- ningar bör i enlighet med fördraget vara motiverade av skäl som rör skydd för arbetstagare och vara icke- diskriminerande, nödvändiga och proportionerliga, enligt domstolens tolkning, samt överensstämma med annan relevant gemenskapsrätt. (83)Det är nödvändigt att säkerställa att bestämmelsen om fri- heten att tillhandahålla tjänster får frångås endast på de områden som omfattas av undantag. Dessa undantag är nödvändiga för att hänsyn skall kunna tas till hur långt integrationen kommit på den inre marknaden eller till vissa gemenskapsinstrument avseende tjänster där det föreskrivs att en tjänsteleverantör skall omfattas av ett annat lands lagstiftning än etableringsmedlemsstatens. Vidare bör vissa åtgärder i undantagsfall vidtas mot en viss tjänsteleverantör, om det sker i enstaka fall och på vissa strikta formella och materiella villkor. Eventuella begräns- ningar av den fria rörligheten för tjänster bör tillåtas i undantagsfall och endast om de är förenliga med de grundläggande rättigheter som utgör en integrerad del av de allmänna gemenskapsrättsliga principerna. (84)Undantaget från bestämmelsen om friheten att tillhanda- hålla tjänster när det gäller posttjänster bör omfatta både verksamheter som är förbehållna tjänsteleverantören av samhällsomfattande tjänster och andra posttjänster. Europeiska unionens officiella tidning L 376/47 (85)Det undantag från bestämmelsen om friheten att tillhan- dahålla tjänster som består i indrivning av fordringar och hänvisningen till ett eventuellt framtida harmoniseringsin- strument bör gälla endast tillträde till och utövande av verksamhet som företrädesvis består av att väcka talan vid domstol i samband med indrivning av fordringar. (86)Detta direktiv bör inte påverka arbets- och anställnings- villkor som i enlighet med och rådets direktiv /71/EG av om utstatio- nering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster(1) gäller för arbetstagare som utstationerats för att tillhandahålla en tjänst på en annan medlemsstats territo- rium. I sådana fall är tjänsteleverantören enligt direktiv /71/EG skyldig att uppfylla gällande arbets- och anställ- ningsvillkor på ett antal angivna områden i den medlems- stat där tjänsten tillhandahålls. Dessa områden är följande: längsta arbetstid och kortaste vilotid, minsta antal betalda semesterdagar , minimilön, inbegripet övertidsersätt- ning,villkorförpersonaluthyrning,särskiltgenombeman- ningsföretag, hälsa, säkerhet och hygien på arbetsplatsen, skyddsåtgärder med hänsyn till arbets- och anställnings- villkoren för gravida kvinnor och kvinnor som fött barn samt för barn och unga, lika behandling av kvin- nor och män samt andra bestämmelser om icke- diskriminerande behandling. Detta gäller inte enbart arbets- och anställningsvillkor som är fastställda i lag utan även sådana som finns i kollektivavtal eller skiljedomar som officiellt förklarats ha allmän giltighet eller i prakti- ken har allmän giltighet i den mening som avses i direktiv /71/EG. Detta direktiv bör heller inte hindra medlems- staterna från att tillämpa arbets- och anställningsvillkor på andra områden än dem som anges i artikel 3.1 i direktiv /71/EG av skäl som rör den allmänna ordningen. (87)Detta direktiv bör inte heller påverka arbets- och anställ- ningsvillkoren då den arbetstagare som anställts för att tillhandahålla en gränsöverskridande tjänst rekryterats i den medlemsstat där tjänsten tillhandahålls. Vidare bör inte detta direktiv påverka rätten för de medlemsstater där tjänsten tillhandahålls att besluta huruvida det föreligger ett anställningsförhållande och avgöra skillnaden mellan egenföretagare och anställda, inklusive falska egenföreta- gare. I detta hänseende bör det väsentliga särdraget för ett anställningsförhållande i den mening som avses i arti- kel 39 i fördraget vara att en person , för någonannansräkningochenligtdennesanvisningar,utför (1) EGT L 18, 21.1.1997, s. 1. tjänster i utbyte mot ersättning; varje verksamhet som en person utövar utanför ett underordnat förhållande måste betraktas som en verksamhet som personen bedriver i egenskap av egenföretagare i enlighet med artik- larna 43 och 49 i fördraget. (88)Bestämmelsen om friheten att tillhandahålla tjänster bör inte gälla i de fall då en verksamhet i enlighet med gemen- skapsrätten är förbehållen ett särskilt yrke i en medlems- stat, exempelvis krav om att tillhandahållande av juridisk rådgivning är förbehållen advokater. (89)Det undantag från bestämmelsen om friheten att tillhan- dahålla tjänster som gäller vid registrering av fordon som leasats i en annan medlemsstat än den där fordonet används följer av domstolens rättspraxis, enligt vilken en medlemsstat får fastställa en sådan skyldighet i fråga om fordon som används inom det egna territoriet om detta står i proportion till det eftersträvade syftet. Undantaget gäller inte enstaka eller tillfälliga uthyrningar. (90)Avtalsförhållanden mellan tjänsteleverantör och kund samt mellan arbetsgivare och arbetstagare bör inte omfat- tas av detta direktiv. Vilken lagstiftning som är tillämplig på tjänsteleverantörens avtalsförpliktelser eller utomobli- gatoriska förpliktelser bör fastställas i enlighet med inter- nationell privaträtt.