sou · GYB346 · 2010-06-30 00:00:00 — (17)Detta direktiv omfattar endast sådana tjänster som utförs mot ekonomisk ersättning. Tjänster av allmänt intresse omfattas inte av definitionen i artikel 50 i fördraget och faller därför inte inom detta direktivs tillämpningsområde. Tjänster av allmänt ekonomiskt intresse är tjänster som utförs mot ekonomisk ersättning och därför omfattas av detta direktiv. Vissa tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, t.ex. sådana som kan finnas på transportområ- det, har dock undantagits från detta direktivs tillämpnings- (19)År2002antogsettantalrättsakterrörandenätochtjäns- ter för elektronisk kommunikation, liksom anknytande resurser och tjänster, genom vilka man inrättade ett regelverk för att underlätta tillträdet till dessa verksam- heter inom den inre marknaden, särskilt genom att de flesta individuella tillståndsförfaranden avskaffades, vil- ket gör det nödvändigt att undanta de frågor som omfat- tas av dessa rättsakter från detta direktivs tillämpningsområde. (20)Undantagen från detta direktivs tillämpningsområde i fråga om sådana elektroniska kommunikationstjänster som omfattas av och rådets direktiv /19/EG av om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter (tillträdesdirektiv)(2), Europapar- lamentets och rådets direktiv /20/EG av om auktorisation för elektroniska kommunikations- nät och kommunikationstjänster (auktorisationsdirek- tiv) (3), och rådets direktiv (1) EUT L 177, 30.6.2006, s. 1. (2) EGT L 108, 24.4.2002, s. 7. (3) EGT L 108, 24.4.2002, s. 21. Europeiska unionens officiella tidning L 376/39 2002/21/EGav om ett gemensamt regel- verk för elektroniska kommunikationsnät och kommuni- kationstjänster (ramdirektiv) (1), och rådets direktiv /22/EG av om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommuni- kationstjänster (direktiv om samhällsomfattande tjäns- ter) (2) och och rådets direktiv /58/EG av om behandling av per- sonuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elek- tronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) (3) bör gälla både frågor som särskilt behandlas i dessa direktiv och frågor för vilka direktiven uttryckligen ger medlemsstaterna möjlighet att anta vissa åtgärder på nationell nivå. (21)Transporttjänster, inklusive lokaltrafik, taxi och ambulan- ser samt hamntjänster, bör undantas från detta direktivs tillämpningsområde. (22)Undantaget för hälso- och sjukvård från detta direktivs til- lämpningsområdeböromfattasådanatjänsterinomhälso- och sjukvård och läkemedelstjänster som utförs av yrkes- verksamma inom hälso- och sjukvården för att bedöma, bibehålla eller återställa patienters hälsotillstånd, där dessa verksamheter är förbehållna ett reglerat vårdyrke i den medlemsstat där tjänsterna tillhandahålls. (23)Detta direktiv påverkar inte ersättningen för hälso- och sjukvårdsomtillhandahållsienannanmedlemsstatänden där vårdmottagaren är bosatt. Domstolen har vid åtskil- liga tillfällen behandlat denna fråga och erkänt patienter- nas rättigheter. Det är viktigt att behandla denna fråga inom ramen för en annan gemenskapsrättsakt för att få ett klart och tydligt rättsläge, i den mån frågan inte redan behandlats i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14juni1971omtillämpningenavsystemförsocialtrygg- het när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyt- tar inom gemenskapen (4). (24)Audiovisuella tjänster, oavsett sändningssätt, inbegripet sådana som tillhandahålls på biografer, bör också undan- tas från detta direktivs tillämpningsområde. Direktivet bör inte heller tillämpas på sådant statligt stöd från medlems- staterna till den audiovisuella sektorn som omfattas av gemenskapens konkurrensregler. (1) EGT L 108, 24.4.2002, s. 33. (2) EGT L 108, 24.4.2002, s. 51. (3) EGT L 201, 31.7.2002, s. 37. Direktivet ändrat genom direktiv /24/EG (EUT L 105, , s. 54). (4) EGT L 149, , s. 2. Förordningen senast ändrad genom Euro- paparlamentets och rådets förordning (EG) nr 629/2006 (EUT L 114, 27.4.2006, s. 1). (25)Spelverksamhet,inbegripetlotterierochvadslagningar,bör undantas från detta direktivs tillämpningsområde med tankepådennaverksamhetssärdragsommedförtattmed- lemsstaterna har utformat en politik avseende den all- männa ordningen och konsumentskyddet. (26)Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av artikel 45 i fördraget. (27)Detta direktiv bör inte omfatta sådana sociala tjänster som rör boende, barnomsorg och stöd till behövande familjer ochenskildaochsompånationell,regionalellerlokalnivå utförs av staten, av tjänsteleverantörer på uppdrag av sta- ten eller av välgörenhetsorganisationer erkända av staten, i syfte att ge stöd till personer som tillfälligt eller perma- nent är särskilt behövande på grund av otillräckliga inkomster i familjen eller på grund av att de, helt eller del- vis befinner sig i beroendeställning och till personer som riskerar att bli marginaliserade. Dessa tjänster är nödvän- diga för att garantera den grundläggande rätten till mänsk- lig värdighet och integritet och är ett uttryck för principerna om social sammanhållning och solidaritet och bör inte påverkas av detta direktiv. (28)Detta direktiv behandlar inte finansieringen av, eller stöd- systemet för, sociala tjänster. Det påverkar inte heller de kriterier eller villkor som medlemsstaterna fastställt för att garanteraattdesocialatjänsternaverkligengynnarallmän- intresset och den sociala sammanhållningen. Detta direk- tiv bör inte påverka principen om samhällsomfattande tjänster avseende medlemsstaternas sociala tjänster. (29)Med hänsyn till att det i fördraget anges särskilda rättsliga grunder för skattefrågor och att det redan finns antagna gemenskapsinstrument inom detta område, är det nöd- vändigt att utesluta skatteområdet från detta direktivs tillämpningsområde. (30)Tjänsteverksamhet är redan föremål för omfattande gemenskapslagstiftning. Detta direktiv bygger vidare på gemenskapens regelverk och kompletterar det således. I de fall då det har konstaterats att detta direktiv strider mot andra gemenskapsinstrument åtgärdas det i direktivet, bl.a. iformavundantag.Detäremellertidnödvändigtattinföra en bestämmelse för de eventuella kvarstående undantags- fall då en bestämmelse i detta direktiv strider mot en bestämmelse i något annat gemenskapsinstrument. Före- komsten av en sådan motstridighet bör fastställas i över- ensstämmelse med fördragets bestämmelser om etableringsrätt och fri rörlighet för tjänster. L 376/40 Europeiska unionens officiella tidning (31)Detta direktiv överensstämmer med och påverkar inte och rådets direktiv /36/EG av om erkännande av yrkeskvalifika- tioner (1). Det behandlar andra frågor än frågor om yrkes- kvalifikationer, till exempel yrkesansvarsförsäkring, marknadskommunikation, verksamheter på flera olika områden och administrativ förenkling. När det gäller till- fälligt tillhandahållande av tjänster över gränserna innehål- ler detta direktiv ett undantag från bestämmelsen om friheten att tillhandahålla tjänster, vilket innebär att avdel- ning II om friheten att tillhandahålla tjänster i direktiv /36/EG inte påverkas. Därför påverkar bestämmel- sen om friheten att tillhandahålla tjänster inte någon av de åtgärder som enligt det direktivet är tillämpliga i den medlemsstat där en tjänst utförs. (32)Detta direktiv är förenligt med gemenskapslagstiftning om konsumentskydd, t.ex. och rådets direktiv /29/EG av om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden (direktivet om otill- börliga affärsmetoder) (2) och och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 av om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndig- heter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (förordningen om konsumentskyddssamarbete) (3). (34)I enlighet med domstolens rättspraxis bör bedömningen av huruvida vissa verksamheter, särskilt verksamheter som är offentligt finansierade eller tillhandahålls av offentliga enheter, utgör en tjänst göras från fall till fall mot bak- grund av respektive verksamhets utmärkande drag, sär- skilthurdetillhandahålls,organiserasochfinansierasiden berörda medlemsstaten. Domstolen har slagit fast att det som framför allt utmärker ersättning är att den utgör en ekonomisk kompensation för en berörd tjänst och att ersättningskriteriet saknas i sådan verksamhet som utan ekonomiskt vederlag bedrivs av staten eller för statens räk- ning inom ramen för dess skyldigheter på det sociala och det kulturella området samt inom utbildning och rättsvä- sende, exempelvis kurser som tillhandahålls inom ramen för det nationella utbildningssystemet eller förvaltningen av sociala trygghetssystem som inte är inblandade i eko- nomisk verksamhet. Avgifter som betalas av tjänstemotta- gare, t.ex. den kursavgift eller inskrivningsavgift som en studerande betalar för att i viss mån bidra till driftskostna- dernaförettsystem,utgörinteisignågonersättningefter- som tjänsten fortfarande till största delen finansieras med offentliga medel. Dessa verksamheter omfattas därför inte av definitionen av begreppet tjänst i artikel 50 i fördraget och omfattas alltså inte av detta direktivs tillämpningsområde. (35)Amatöridrottsverksamhetutanvinstsyfteäravmycketstor betydelse för samhället. Målen för denna verksamhet är ofta uteslutande sociala eller fritidsorienterade. Den utgör således inte nödvändigtvis någon ekonomisk verksamhet i gemenskapsrättslig mening och bör därför inte omfattas av tillämpningsområdet för detta direktiv. (33)De tjänster som omfattas av detta direktiv rör ett stort antalolikaverksamhetersomständigtutvecklas,ochbland vilka man finner företagsrelaterade tjänster, såsom kon- sulttjänster inom ledarskap och förvaltning, certifiering och testning, viss typ av fastighetsservice (facilities mana- gement), inklusive kontorsunderhåll och annan kontors- service, reklam, rekryteringstjänster samt handelsagenter. Direktivet omfattar också tjänster både till företag och konsumenter, såsom juridisk rådgivning och skatterådgiv- ning, tjänster som berör fastigheter, t.ex. fastighetsmäk- leri, byggverksamhet, även arkitektverksamhet, distribution, mässarrangemang, biluthyrning och reseby- råverksamhet. Även konsumenttjänster ingår, såsom inom turism (t.ex. turistguiders arbete), fritidsanläggningar, idrottsanläggningar och nöjesparker samt, under förutsätt- ning att de inte är undantagna från direktivets tillämp- ningsområde, hushållstjänster, t.ex. hemhjälp till äldre. Dessa verksamheter kan röra både tjänster som kräver att tjänsteleverantör och tjänstemottagare befinner sig nära varandra, tjänster där tjänsteleverantören eller tjänstemot- tagaren förflyttar sig och tjänster som kan tillhandahållas på distans, t.ex. via Internet. (1) EUT L 255, 30.9.2005, s. 22. (2) EUT L 149, , s. 22. (3) EUT L 364, 9.12.2004, s. 1. Förordningen ändrad genom direktiv /29/EG. (36)Begreppet tjänsteleverantör bör omfatta fysiska perso- ner som är medborgare i en medlemsstat eller juridiska personer som utövar en tjänsteverksamhet i en medlems- stat, antingen med åberopande av etableringsfriheten eller av den fria rörligheten för tjänster. Begreppet tjänsteleve- rantör bör därför inte endast begränsas till fall där tjäns- ten tillhandahålls över gränserna inom ramen för den fria rörligheten för tjänster, utan det bör även omfatta sådana fall då en aktör etablerar sig i en medlemsstat för att där utveckla tjänsteverksamhet. Begreppet tjänsteleverantör bördäremotinteomfattasådanafilialertillbolagfråntred- jeländerienmedlemsstat,eftersometableringsfrihetenoch den fria rörligheten för tjänster enligt artikel 48 i fördra- get endast kan gälla för bolag som bildats i enlighet med lagstiftningen i en medlemsstat och som har sitt säte enligt bolagsordningen, sitt huvudkontor eller sin huvudsakliga verksamhet inom gemenskapen. Begreppet tjänstemotta- gare bör även omfatta tredjelandsmedborgare som redan har vissa rättigheter genom olika gemenskapsrättsakter, t.ex. förordning (EEG) nr 1408/71, rådets direktiv /109/EG av om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning(4), rådets förord- ning (4) EUT L 16, 23.1.2004, s. 44. Europeiska unionens officiella tidning L 376/41 (EG) nr 859/2003 av om utvidgning av bestämmelserna i förordning (EEG) nr 1408/71 och för- ordning(EG)nr574/72tillattgällademedborgareitredje land som enbart på grund av sitt medborgarskap inte omfattas av dessa bestämmelser (1) och Europaparlamen- tets och rådets direktiv /38/EG av om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier (2). Dessutom kan medlemsstaterna låta begrep- pet tjänstemottagare omfatta även andra tredjelandsmed- borgare inom de egna gränserna. (37)Den ort där en tjänsteleverantör är etablerad bör faststäl- las i enlighet med domstolens rättspraxis, enligt vilken begreppet etablering förutsätter ett faktiskt utövande av en ekonomisk verksamhet genom fast etablering för en obe- gränsad period. Detta krav kan även anses uppfyllt om ett företagbildasförenvissperiodelleromdethyrdenbygg- nad eller anläggning genom vilken det bedriver sin verk- samhet. Det kan också vara uppfyllt om en medlemsstat utfärdar tidsbegränsade tillstånd endast för särskilda tjäns- ter. Etableringen behöver inte ske i form av ett dotterbo- lag, en filial eller en agentur utan kan bestå av ett kontor som sköts av tjänsteleverantörens egen personal eller av någon fristående person som har stående fullmakt att handla för företagets räkning på samma sätt som skulle vara fallet med en agentur. Enligt denna definition, som fordrar att tjänsteleverantören faktiskt bedriver ekonomisk verksamhet på etableringsorten, utgör enbart en posta- dress inte en etablering. Om tjänsteleverantörer är etable- rade på flera orter är det viktigt att avgöra från vilken etableringsort de tillhandahåller de faktiska tjänster som avses. Om det är svårt att avgöra från vilken av flera eta- bleringsorter en viss tjänst tillhandahålls, bör platsen för tjänsteleverantörens verksamhetscentrum som avser just denna tjänst utgöra etableringsorten. (38)Begreppet juridisk person enligt bestämmelserna i för- draget om etablering ger aktörer möjlighet att fritt välja den juridiska form de anser vara lämplig för att bedriva sin verksamhet. Följaktligen omfattar begreppet juridisk person enligt fördraget alla enheter, oberoende av juri- disk form, som bildats i enlighet med eller som omfattas av lagstiftningen i en medlemsstat. (39)Begreppet tillståndförfarande bör omfatta bl.a. de admi- nistrativa förfaranden genom vilka tillstånd, licenser, god- kännanden eller koncessioner beviljas, och även skyldigheten, för att kunna utöva den berörda verksamhe- ten, att vara registrerad som tillhörig viss yrkeskategori (1) EUT L 124, 20.5.2003, s. 1. (2) EUT L 158, 30.4.2004, s. 77. eller införd i ett register, en matrikel eller en databas, att vara officiellt utsedd som medlem i ett organ eller att inneha en yrkeslegitimation. Ett tillstånd kan beviljas antingen genom ett formellt beslut eller genom ett indi- rekt sådant, vilket exempelvis innebär att den behöriga myndigheten inte uttalar sig eller att den berörda parten skall vänta på mottagningsbeviset för sin anmälan innan den berörda verksamheten kan inledas eller betraktas som laglig. (40)Begreppet tvingande hänsyn till allmänintresset som vissa bestämmelser i detta direktiv hänvisar till har utveck- lats i domstolens rättspraxis rörande artiklarna 43 och 49 i fördraget och kan komma att vidareutvecklas. Enligt domstolens rättspraxis bör begreppet omfatta åtminstone följande grunder: allmän ordning, allmän säkerhet och folkhälsa enligt artiklarna 46 och 55 i fördraget, upprätt- hållande av ordning i samhället, socialpolitiska mål, skydd av tjänstemottagarna, konsumentskydd, arbetarskydd, inbegripet arbetstagarnas sociala trygghet, djurskydd, bevarande av finansiell balans i socialförsäkringssystemen, bedrägeribekämpning, förebyggande av illojal konkurrens, miljöskydd och skydd av stadsmiljön, inbegripet samhälls- planering, skydd av långivare, säkrad sund förvaltning av rättsväsendet, trafiksäkerhet, skydd av immaterialrätten, kulturpolitiska mål, inbegripet skydd av yttrandefriheten med avseende på samhällets olika delar, särskilt sociala, kulturella, religiösa och filosofiska värderingar i samhäl- let, behovet av att garantera en hög utbildningsnivå, upp- rätthållande av pressmångfald och främjande av det nationella språket, bevarande av det nationella historiska och konstnärliga kulturarvet samt politik för veterinära frågor. (41)Begreppet allmän ordning omfattar, enligt tolkning, skydd mot ett faktiskt och till- räckligt allvarligt hot som påverkar något av samhällets grundläggande intressen och kan särskilt inbegripa frågor som avser människans värdighet, skydd av minderåriga och utsatta vuxna samt djurskydd. Likaledes inbegriper begreppet allmän säkerhet frågor om skydd för männis- kors liv och hälsa. (42)Bestämmelserna om administrativa förfaranden bör inte syfta till att harmonisera administrativa förfaranden utan till att avlägsna alltför tungrodda tillståndsförfaranden och formaliteter som hindrar etableringsfriheten och bildan- det av nya tjänsteföretag. L 376/42 Europeiska unionens officiella tidning (43)En av de grundläggande svårigheterna, som särskilt små och medelstora företag stöter på då de vill få tillträde till och bedriva tjänsteverksamhet, är de komplicerade och utdragna administrativa förfarandena och den rättsliga osäkerhet som är förbunden med dessa. Av detta skäl är det nödvändigt att med utgångspunkt i de initiativ för modernisering och god förvaltningssed som tagits på gemenskapsnivå och nationell nivå, fastställa principer för administrativ förenkling, bl.a. genom att begränsa skyldig- heten att begära förhandstillstånd till fall där detta är abso- lut nödvändigt och införa principen om tyst medgivande från de behöriga myndigheternas sida när har förflutit. Sådana moderniseringsåtgärder har – utan att påverka kraven på öppenhet och aktuell information om aktörerna – till syfte att undanröja förseningar, kostnader och den avskräckande verkan som t.ex. uppstår på grund av onödiga, alltför komplicerade eller tungrodda förfaran- den,dubbelarbete,onödigtbyråkratiskaförfarandenisam- bandmedattdokumentlämnasin,behörigamyndigheters godtyckliga bedömningar, oprecisa eller orimligt långa tidsfrister för att erhålla svar, beviljade tillstånds begrän- sade giltighetstid eller orimliga avgifter och sanktioner. Sådana företeelser verkar särskilt avskräckande på tjänste- leverantörer som önskar utveckla sin verksamhet i andra medlemsstater och nödvändiggör en samordnad moderni- sering inom en utvidgad inre marknad med 25 medlemsstater. (44)Medlemsstaterna bör där så är lämpligt införa blanketter som harmoniserats på gemenskapsnivå i enlighet med vad kommissionen fastställt, och som likställs med certifikat, intyg eller andra dokument avseende etableringar. (45)För att utreda om förfarandena och formaliteterna behö- ver förenklas bör medlemsstaterna särskilt kunna beakta hur nödvändiga och hur många dessa är, eventuellt dub- belarbete,kostnader,klarhetochtillgänglighetsamtdeför- seningar och praktiska svårigheter som de kan förorsaka den berörde tjänsteleverantören. (46)För att underlätta tillträde till och utövande av tjänsteverk- samhet på den inre marknaden är det nödvändigt att fast- ställa ett gemensamt mål för alla medlemsstater rörande administrativ förenkling och införa bestämmelser om bl.a. rätt till information, förfaranden på elektronisk väg och upprättande av en ram för tillståndsförfaranden. Andra åtgärder på nationell nivå för att uppfylla detta mål skulle kunna bestå i att man minskar antalet förfaranden och formaliteter som tillämpas på tjänsteverksamhet och begränsar sådana förfaranden och formaliteter till att endast omfatta sådana som är väsentliga för att nå ett mål av allmänintresse och som inte har samma innehåll eller syfte. (47)För att administrativ förenkling skall åstadkommas bör det inte ställas några allmänna formella krav, såsom uppvi- sande av originalhandlingar, bestyrkta kopior eller aukto- riserade översättningar, såvida det inte objektivt kan motiveras av tvingande hänsyn till allmänintresset, såsom skydd av arbetstagare, folkhälsa, miljöskydd eller konsu- mentskydd. Det är också nödvändigt att se till att ett till- stånd i regel medger tillträde till eller utövande av en tjänsteverksamhet på hela det nationella territoriet, såvida inte tvingande hänsyn till allmänintresset objektivt kan motivera att man kräver ett nytt tillstånd för varje etable- ringsställe, t.ex. för etablering av stormarknader, eller ett tillstånd som är begränsat till en viss del av det nationella territoriet. (48)I syfte att ytterligare förenkla de administrativa förfaran- dena är det lämpligt att säkerställa att alla tjänsteleveran- törer bara behöver vända sig till en enda instans för att fullgöra samtliga förfaranden och formaliteter (nedan kal- lad gemensam kontaktpunkt). Antalet sådana kontakt- punkter per medlemsstat kan variera efter regionala och lokala ansvarsområden eller efter vilket verksamhetsom- råde det rör sig om. Införandet av gemensamma kontakt- punkter bör inte påverka ansvarsfördelningen mellan de behöriga myndigheterna inom varje nationellt system. När flera myndigheter på regional eller lokal nivå är behöriga, kan en av dem fungera som gemensam kontaktpunkt och samordnare. Kontaktpunkterna kan inrättas av administra- tiva myndigheter, men också av handelskammare, hantverks- och industriföreningar, yrkessammanslutningar eller privata organ åt vilka medlemsstaten har beslutat att anförtro denna uppgift. De gemensamma kontaktpunk- terna spelar en viktig roll som stöd för tjänsteleverantö- ren, antingen som direkt behörig myndighet som kan utfärda de dokument som krävs för att få tillträde till en tjänsteverksamhet eller som mellanhand mellan tjänstele- verantören och de direkt behöriga myndigheterna. (49)Den avgift som de gemensamma kontaktpunkterna får debitera bör stå i proportion till kostnaden för de förfa- randen och formaliteter som de har att ombesörja. Detta bör inte hindra medlemsstaterna från att anförtro de gemensamma kontaktpunkterna uppgiften att ta in andra administrativa avgifter som t.ex. tillsynsmyndigheternas avgifter. (50)Viss slags information måste vara lättillgänglig för tjänste- leverantörer och tjänstemottagare. Det bör åligga varje medlemsstat att inom ramen för detta direktiv fastställa hur informationen meddelas tjänsteleverantörer och tjäns- temottagare.Medlemsstaternasskyldighetattsetillattrele- vant information är lättillgänglig för tjänsteleverantörer, och tjänstemottagare och att den är åtkomlig för allmän- heten utan hinder, kan fullgöras genom att göra informa- tionen tillgänglig genom en webbplats. All information bör lämnas på ett klart och entydigt sätt. Europeiska unionens officiella tidning L 376/43 (51)Informationen till tjänsteleverantörer och tjänstemottagare bör särskilt omfatta information om förfaranden och for- maliteter, kontaktuppgifter för de behöriga myndighe- terna, villkor för tillträde till offentliga register och databaser, information om hur klagomål kan framföras och kontaktuppgifter för föreningar och organisationer som kan bistå tjänsteleverantörer och tjänstemottagare med praktisk hjälp. De behöriga myndigheternas skyldig- hetattbiträdatjänsteleverantörerochtjänstemottagarebör inte omfatta tillhandahållande av juridisk rådgivning i enskilda fall. Allmän information om hur kraven vanligen tolkas eller tillämpas bör dock ges. Frågor som exempel- vis rör ansvar för oriktiga eller vilseledande uppgifter bör avgöras av medlemsstaterna.