sou · GYB330 · 2010-05-04 00:00:00 — Vidare ställs krav på resurser, utformning av nätutvecklingsplan och förmåga att fullgöra sina skyldigheter enligt förordning (EG) nr 714/2009 (elförordningen). Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre ISO-lösningen möjliggör åtskillnad och oberoende i medlemsstater där aktuella ägarförhållanden i transmissionssystemet förhindrar tillämpningen av en TSO-lösning. Som tidigare konstaterats är inte vertikalt integrerat och hade en TSO- lösning när direktivet antogs. Därför är endast TSO-lösningen aktuell för . Det medför att reglerna om ISO inte är rele- vanta för svenskt vidkommande. Skulle detta förändras kan regleringen införas då. 3.6.6Artikel 14 – Åtskillnad av ägare till överföringssystem (TSOW) Artikel 14 omfattar reglerna om åtskillnad av ägare till överförings- system (TSOW) och är liksom regleringen i artikel 13 inte relevant för svenskt vidkommande. 3.6.7Artikel 15 – Inmatningsorder och balans Artikeln motsvaras av artikel 11 i det gamla direktivet, men är något förändrad. har en uttalad roll i att godkänna de kriterier som ska ligga till grund för fastställandet av inmatningsordningen mellan produktionsanläggningar och utnytt- jandet av sammanlänkningar. Vad gäller inmatningsordningen i och i styrs inmatningen av den nordiska elbörsen Spot och dess regelverk i kombination med de implicita auktioner som ligger till grund för verksamheten vid elbörsen. Detta innebär att den produktionsvolym som bjuds in till pris som köparna är villiga att betala kommer att produceras. Producenterna matar från sina produktionsanläggningar in på nätet den kraft som sålts. Produ- centerna avgör själva vilka anläggningar som skall producera och i vilken ordning de skall nyttjas, inom ramen för Spots regelverk. Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre Som ett resultat av den implicita handeln finns det därmed inte ett behov av en inmatningsordning för olika kraftslag. Spots regelverk garanterar att den handel som läggs fast genom Spot har tillgång till nödvändig överföringskapacitet. Den momentana kraftbalansen hanteras på ett liknande mark- nadsbaserat sätt (reglerkraftmarknaden) av de nordiska system- ansvariga företagen. Artikeln saknar således betydelse för . 3.6.8Artikel 16 – Konfidentiell behandling när det gäller systemansvarig för överföringssystem (TSO) och ägare till överföringssystem (TSOW) Artikeln motsvaras delvis av artikel 12 i det gamla direktivet. Bestämmelserna handlar om ett förbud för systemansvariga för överföringssystemet, eller ägaren till detta, att på ett otillbörligt sätt använda sig av eller på ett diskriminerande sätt röja kommer- siellt känsliga uppgifter som erhållits i verksamheten. Information som är nödvändig för en effektiv konkurrens ska offentliggöras. Känsliga kommersiella uppgifter ska dock behandlas konfidentiellt. Det som tillkommit är en regel om åtskillnad av information. Regeln innebär att överföringssystemets ägare och övriga delar av företaget inte får ha gemensamma funktioner, t.ex. gemensam juri- disk avdelning. Artikeln behandlades i samband med att direktiv /54/EG genomfördes i svensk lagstiftning. Det konstaterades då att offent- lighetslagstiftningen i är tillämplig på artikeln då är en statlig myndighet. Någon annan bedömning är inte aktuell . Skulle förhållandena förändras och offentlighetslagstift- ningen inte längre vara tillämplig på den systemansvarige bör en översyn av den svenska regleringen i denna aspekt genomföras. Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre 3.7Kapitel V – Oberoende systemansvarig för överföring () Kapitel V innehåller regler om oberoende systemansvariga för överföring () och omfattar artiklarna 17 till 23. Kapitlet regle- rar därmed vad som ska gälla i det fall den systemansvarige för överföringssystemet är vertikalt integrerad och medlemsstaten har valt att inte tillämpa artikel 9.1.b. Om ett medlemsland vid tillfället för antagandet av elmarknadsdirektivet hade en TSO-lösning är det inte möjligt att välja någon av de andra lösningarna för denna TSO. Som tidigare nämnts utgör i system- ansvarig för överföringssystem (TSO). Regelverket i kapitel V är därmed inte relevant för svensk räkning då det inte är aktuellt att i att tillämpa en lösning enligt regelverket i kapitel V. Nedan följer därmed en mycket kort genomgång av vad artikel 17 till 23 omfattar. För mer detaljerad information se elmarknadsdirektivet som återfinns i bilaga 2. 3.7.1Artiklarna 17–23 Artiklarna 17 till 23 reglerar hur oberoende och icke-diskrimine- rande beteende ska säkerställas i förhållande till oberoende system- ansvariga för överföring, s.k. . Artikel 17 omfattar regelverket kring tillgångar, utrustning, personal och identitet. Artikel 18 innehåller regler om oberoende för en , medan artikel 19 omfattar regelverket för oberoende för en ITO:s personal och företagsledning. Artikel 20 innehåller bestämmelser om tillsynsorgan, medan artikel 21 innehåller bestämmelser om övervakningsplan och över- vakningsansvarige. Artikel 22 reglerar nätutveckling och befogen- het att fatta investeringsbeslut. Kapitlet avslutas med artikel 23 som omfattar bestämmelser om beslutsbefogenheter avseende kopp- lingen av nya kraftverk till överföringsnätet. Kapitlet i helhet blir tillämpligt i det fall en s.k. ITO-lösning är aktuell för överföringssystemet. Då så inte är fallet i är bedömningen att kapitlet inte behöver genomföras i svensk lag. Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre Detta gäller även de krav som endast åläggs oberoende system- ansvariga () och som innebär att dessa ITO:s ska över- lämna en tioårig nätutvecklingsplan till tillsynsmyndigheterna (artikel 22). Ett sådant krav återfinns inte vad gäller systemansva- riga för överföringssystem (TSO), vilket är det system som tilläm- pas i då vid tillfället för införandet av direktivet utgjorde en sådan TSO. Beroende på de olika typer av incitament som kan tänkas vara förenade med de olika organisationsformerna TSO, ISO och varierar även de krav som direktivet ställer på respektive form. 3.8Kapitel VI – Drift av distributionssystem Kapitel VI innehåller artiklarna 24–29 och behandlar utseende av systemansvariga för distributionssystem och dennes uppgifter. Vidare innehåller kapitlet regler om åtskillnad och skyldighet till konfidentiell behandling för systemansvarig för distributions- system. Slutligen finns också reglering kring slutna distributions- system och kombinerat systemansvar. 3.8.1Artikel 24 – Utnämnande av systemansvariga för distributionssystemet Artikel 24 motsvarar artikel 13 i det gamla direktivet och omfattar bestämmelser om systemansvariga. Bestämmelserna stadgar att medlemsstaterna ska utse eller ålägga företag som äger eller är ansvariga för distributionssystem att utse en eller flera system- ansvariga för distributionssystemet. Medlemsstaten ansvarar för att den systemansvarige handlar i överensstämmelse med artiklarna 25, 26 och 27 i direktivet. Äger eller är ansvariga för syftar i på nätkoncessions- havare och med för distributionssystem avses i lokal- och regionnäten. Enligt svensk rätt behöver inte koncessionshavaren äga nätet, men i praktiken torde det vara så att ägaren och konces- sionshavaren är samma person i de allra flesta fall. Detta innebär att i svensk rätt kommer den systemansvariga och koncessionshavaren Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre så gott som alltid att vara samma person. Det får anses att ett nätföretag som får nätkoncession utnämns att vara systemansvarig för distributionssystemet inom koncessions- området. Med koncessionen följer att man ska uppfylla den reglering som finns. Någon åtgärd behöver således inte företas. 3.8.2Artikel 25 – Uppgifter som åligger de systemansvarig för distributionssystemet Artikeln består av 7 punkter och behandlar uppgifter som åligger de systemansvariga för distributionssystem. Artikeln har huvud- sakligen samma innehåll som gamla artikel 14. Det är enbart punk- ten 1 som omformulerats något varvid krav på ett främjande av energieffektivitet har förts in. Ny skrivning är också att den systemansvariga ska se till att nätet har en långsiktig förmåga att uppfylla rimliga krav på eldistribution samt att de på affärs- mässiga villkor ska driva, underhålla och utveckla näten. Andra punkten avser förbud mot diskriminering mellan systemanvändare eller kategorier av användare av systemet. Tredje punkten stadgar att den systemansvarige för distribu- tionssystemet ska förse systemanvändarna med den information de behöver för effektivt tillträde till och användning av systemet. Fjärde punkten ger medlemsstaterna en möjlighet att ålägga den systemansvarige för distributionssystemet att, då denne avgör inmatningsordningen mellan produktionsanläggningar, prioritera anläggningar som använder förnybara energikällor eller avfall, eller kraftvärmeverk. Femte punkten handlar om att skaffa energi för att täcka nätförlusterna med transparenta, icke-diskriminerande och mark- nadsorienterade förfaranden. Sjätte punkten behandlar balansansvaret i det fall nätkonces- sionshavaren ansvarar för balans av eldistributionssystemet. I sjunde och sista punkten föreskrivs att då den systemansvarige planerar en utveckling av distributionsnätet ska hänsyn tas till sådana åtgärder för styrning av energieffektivitet/energiefterfrågan eller distribuerad produktion som kan komma att ersätta behovet av att uppgradera eller ersätta elkapaciteten. Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre Artikeln är huvudsakligen införd i ellagen. Det nya kravet på främ- jande av energieffektivitet tas om hand genom bestämmelser. Vad gäller stadgandet att på affärsmässiga villkor driva, underhålla och utveckla näten får kravet på affärsmässighet anses ligga implicit i ellagen genom krav på åtskillnad, upphandling av förlustel och kravet på skäliga tariffer. I övrigt uppfyller svensk lagstiftning direktivets krav. 3.8.3Artikel 26 – Åtskillnad av systemansvariga för distributionssystemet Artikel 26 innehåller fyra punkter. Artiklarna 26.1 och 26.2 mot- svarar skrivningar i gamla direktivets artikel 15. Ett tillägg har gjorts i artikel 26.2 d som innebär att en övervakningsansvarig ska utses och att denne ska vara helt oberoende och ha tillträde till all nödvändig information om den systemansvarige för distri- butionssystemet och alla anknutna företag för att utföra sitt uppdrag. Artikel 26.3 är ny och innebär en skyldighet för medlems- staterna att se till att den systemansvarige för distributionssystemet som ingår i ett vertikalt integrerat företag övervakas av tillsyns- myndigheterna eller andra behöriga organ, så att den system- ansvarige inte kan dra fördel av sin vertikala integration för att snedvrida konkurrensen. Vidare stadgas att vertikalt integrerade systemansvariga för distributionssystem inte får, i synnerhet i samband med kommunikation och varumärkesprofilering, ge upphov till förvirring i fråga om den separata identitet som leveransdelen av det integrerade företaget har. Den fjärde punkten motsvarar undantagsmöjligheten i det gamla direktivet. beslutade om ändring i ellagen avseende avgränsning av elnätsverksamhet. Därmed är det förra elmarknadsdirektivets (2003/54/EG) bestämmelser om åtskillnad genomförda i svensk lagstiftning. Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre Med den övervakningsansvarige avses den person eller det organ som ansvarar för att övervakningsplanen följs. Denna person ska vara helt oberoende. Det innebär att den person som utses att fungera som övervakningsansvarig kan utses inom elnätsföretaget, men ska ha en självständig ställning. Personen som utses bör vara erfaren och ha integritet samt mycket goda kunskaper inom området. Han ska även ges rätt befogenheter att genomföra upp- draget. Man kan jämföra med de personuppgiftsombud som ska utses enligt 38 § personuppgiftslagen (1998:204) PUL eller det uppdrag en internrevisor har. Ett personuppgiftsombud ska enligt PUL självständigt se till att den personuppgiftsansvarige behandlar personuppgifter på ett lagligt och korrekt sätt och i enlighet med god sed samt påpeka eventuella brister för den ansvariga. Omsatt till ellagen skulle motsvarande bestämmelse innebära att den över- vakningsansvarige självständigt ska se till att nätföretaget upprättar övervakningsplanen på rätt sätt samt att nätföretaget också genomför sin övervakningsplan och de skyldigheter som är för- knippade härmed. I 38 § andra stycket PUL 38 § föreskrivs att personuppgiftsombudet ska anmäla till tillsynsmyndigheten om den personuppgiftsansvarige har brutit mot bestämmelserna som gäller för personuppgifter och om han inte vidtar rättelse. Motsva- rande skyldighet bör den övervakningsansvarige åläggas. I 38 § tredje stycket PUL slutligen framgår att personuppgiftsombudet ska samråda med tillsynsmyndigheten vid tveksamhet om hur de bestämmelser som gäller för behandlingen av personuppgifter ska tillämpas. Den skyldigheten bör även den övervakningsansvarige ha. Den övervakningsansvarige ska ha tillgång till all nödvändig information om den systemansvarige för distributionssystemet och alla anknutna företag. Den övervakningsansvarige ska ansvara för att en övervakningsplan upprättas och lämnas in till nätmyndig- heten. Övervakningsplaner ska tas fram av alla elnätsföretag med nätkoncession. Det kan förefalla att reglerna om övervaknings- ansvarig ska träffa samma subjekt som reglerna om skyldigheten att ta fram övervakningsplaner. Att ålägga även icke vertikalt integre- rade företag att utse övervakningsansvariga framstår som alltför långtgående. Kravet skulle då träffa väldigt små elnätsföretag där det är svårt att hitta en så självständig person som förestavas inom företaget. Risken är stor att små företag skulle behöva köpa tjäns- ten utifrån. Fördelarna av att ha en övervakningsansvarig torde inte uppväga detta. Utredningen har också diskuterat att istället harmo- Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre nisera reglerna kring övervakningsansvarig och övervakningsplanen genom att föreslå att endast vertikalt integrerade företag behöver upprätta övervakningsplaner. Detta var också El- och gasmark- nadsutredningens förslag då det förra direktivet skulle införlivas (SOU 2003:113). Dock valde regeringen att föreslå att samtliga elnätsföretag skulle vara skyldiga att upprätta övervak- ningsplaner. Regeringen menade att den undantagsmöjlighet som fanns i direktivet borde utnyttjas avseende kraven på organisa- toriskt oberoende och oberoende vad avser beslutsfattande när det gäller innehavare av distributionssystem, trots att det fanns starka skäl som talade emot det. Genom att samtliga innehavare av distri- butionssystem ålades att ta fram övervakningsplaner tvingas samt- liga systemansvariga aktivt arbeta med att säkerställa att de i alla lägen agerar objektivt och icke-diskriminerande. Detta menade regeringen bidrog till att konkurrensförutsättningarna för företa- gen på marknaden blev mer lika (prop. 2004/05:62 s. 78). Utred- ningen har kommit fram till att därför inte föreslå några föränd- ringar i reglerna rörande övervakningsplanerna. Den tredje punktens första del handlar om tillsyn över att den systemansvarige inte kan dra fördel av sin vertikala integration för att snedvrida konkurrensen. Detta torde falla under tillsynen av övervakningsplanerna och därmed kunna anses infört i lagen. i sin roll som nätmyndighet har till- syn över efterlevnaden av ellagen förutom i frågor som rör elsäker- het och driftssäkerheten hos det nationella elsystemet. Den andra delen av tredje punkten stadgar att vertikalt integre- rade systemansvariga för distributionssystem inte får ge upphov till förvirring i fråga om den separata identitet som leveransdelen av det vertikalt integrerade företaget har. Detta gäller i synnerhet i samband med kommunikation och varumärkesprofilering, Här är det inledningsvis av intresse att diskutera vad som avses med kommunikation och varumärkesprofilering. Ett företag kommunicerar på många sätt. Uppräkningen här är inte uttömmande. Kommunikation och varumärkesprofilering sker bl.a. genom marknadsföring, men även ett stort antal andra aktivi- teter och kontaktpunkter används för att kommunicera med kunderna och stärka företagets varumärke och position. Mark- nadsföring kan ske både genom mer allmängiltiga medel med stor spridning t.ex. genom annonskampanjer och reklamfilmer och på ett mer riktat sätt genom medskick i samband med att fakturan skickas ut eller annan direktreklam. Sådana medskick kan dels Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre omfatta mer renodlad reklam exempelvis för en närstående elleve- rantör, men även mer informativa och relationsbyggande utskick förekommer. De senare fungerar både som varumärkesprofilering och kundvård, och kan därmed utgöra ett viktigt led i företagens kommunikationsstrategi. Även de kontakter som sker genom företagens kundtjänst utgör en form av kommunikation, likaså utgör en eventuell kundombudsmans externa aktiviteter ofta exempel på kommunikation. Slutligen använder sig företagen av sina hemsidor på Internet som ett sätt att kommunicera med befintliga och potentiella kunder. Syftet med kommunikationen är dubbelt, dels att behålla befintliga kunder, dels att attrahera nya. Detta gör att ett enskilt företag ofta använder sig av flera av de ovanstående strategierna för att bevara eller förstärka sin position på marknaden. Ett väl etablerat och respekterat varumärke utgör en viktig till- gång för ett företag, och är särskilt viktigt när produkten i fråga är förhållandevis homogen. För att skapa ett starkt och tydligt varu- märke utgör företagets kommunikationsstrategi en viktig del av varumärkesbyggandet. Förutsättningarna för att bygga ett starkt varumärke är generellt sett väl genomarbetade kommunikations- strategier som ofta tas fram till höga kostnader. I arbetet ingår allt från att ta fram en övergripande strategi, val av affärsinriktning (prisvärd, miljövänlig, hög servicenivå etc.) och därmed överens- stämmande avtalserbjudanden, lämplig logotyp etc. Med andra ord handlar det om att skapa en varumärkesstrategi som genom ett genomtänkt kommunikationsarbete skapar en god relation till kunderna. Värdet av ett varumärke utgörs till en stor del av hur kunderna uppfattar ett företag, och det ingår i vad som också brukar beskrivas som ett företags goodwill. Det utgör därmed även en viktig del av ett företags värde, då det är att se som en invester- ing i företagets varumärke och framtida avkastning. Syftet med bestämmelsen i artikel 26 är att ett vertikalt integre- rat företag inte ska kunna dra otillbörlig nytta av den vertikala integrationen. Man kan tolka bestämmelsen som att den innebär ett förbud mot att vertikalt integrerade företag använder samma eller förväxlingsbara namn eller logotyper för sina elnätsföretag respek- tive sina elhandels- och produktionsföretag. Ett sådant förbud skulle medföra en mycket genomgripande förändring och innebära att det arbetet och de investeringar företagen gjort i sina varu- märken sedan avregleringen 1996 riskerar att omintetgöras. Det är inte heller säkert att ett förbud mot att använda samma namn inom Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre en koncern skulle bidra till att minska eventuell förvirring bland kunderna. Det finns en tydlighet i att det framgår att ett elhandelsföretag och ett elnätföretag tillhör samma koncern oavsett om detta skulle kunna tolkas som en fördel för det integrerade företaget. Det saknas ett svenskt regelverk kring elföretagens kommuni- kation med kunderna oavsett om det gäller marknadsföring, varu- märkesprofilering eller annan kommunikation förutom den gene- rella lagstiftning som också gäller dessa företag. Det svenska regel- verket bör kompletteras med bestämmelser som anger att det tydligt ska framgå när det är elnätsföretaget som är avsändare. Direktivet ger fortsatt möjlighet att undanta företag med färre än 100 000 anslutna kunder från reglerna i artikeln. Frågan om åtskillnad och undantag från reglerna för de mindre företagen har diskuterats och utretts ett flertal gånger. En redogörelse för detta återfinns i prop. 2004/05:62 s.73 ff. 3.8.4Artikel 27 – Skyldighet till konfidentiell behandling för systemansvariga för distributionssystemet Artikeln motsvaras av artikel 16 i det tidigare direktivet och handlar om att den systemansvarige för distributionssystemet ska behandla kommersiellt känsliga uppgifter som denne erhåller inom ramen för sin affärsverksamhet konfidentiellt. I samband med införlivandet av direktiv /54/EG gjordes en genomgång av vilka möjligheter som fanns att ålägga anställda vid nätföretagen tystnadsplikt för vissa uppgifter. Man konstaterade då att anställda vid kommunalt ägda nätföretag omfattades av reglerna i tryckfrihetsförordningen samt i sekretesslagen. Man valde att inte förslå föreslå någon tystnadsplikt för anställda i privata eller statliga företag. trädde en ny lag ikraft som ersatte den gamla sekretesslagen, offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Utredningen bedömer att det inte finns anledning att vidta några åtgärder med anledning av detta. Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre 3.8.5Artikel 28 – Slutna distributionssystem Artikel 28 är ny och behandlar slutna distributionssystem. Den består av fyra punkter. I första punken ges medlemsstaterna en möjlighet att föreskriva om att den nationella tillsynsmyndigheten ska kunna klassificera vissa elsystem som slutna distributions- system. För att system ska kunna klassificeras som slutna ska de distribuera el inom en geografiskt avgränsad kommersiell eller industriell plats eller plats där gemensamma tjänster tillhandahålls och som inte distribuerar el till hushållskunder. Vidare krävs att driften eller produktionsprocessen hos systemanvändarna är inte- grerad av särskilda tekniska skäl eller säkerhetsskäl, eller att syste- met huvudsakligen distribuerar el till ägaren eller den driftsansva- rige för systemet eller till företag med anknytning till ägaren av eller den driftsansvarige för systemet. Om ett distributionssystem klassificeras som slutet får medlemsstaterna föreskriva att tillsynsmyndigheten undantar den driftsansvarige från skyldigheten att anskaffa energi för att täcka nätförluster och reservkapacitet inom sitt system. Vidare får tillsynsmyndigheten undanta det slutna systemet från skyldigheten att få tarifferna prövade innan de träder i kraft. Dock föreskrivs i punkten tre att om någon av användarna av det slutna systemet kräver det ska tarifferna ändå prövas innan de träder i kraft. I punkten fyra finns ett begränsat undantag från förbudet att ha hushållskunder anslutna till det slutna distributionssystemet. Ett mindre antal hushållskunder som har anställning hos eller liknande koppling till ägaren av distributionssystemet och som befinner sig inom området kan få leveranser av el från det slutna systemet . I finns en möjlighet att bygga och driva mindre elsystem utan nätkoncession. Enligt 2 kap. 4 § första stycket ellagen får regeringen föreskriva undantag från kravet på koncession i fråga om vissa slag av ledningar och stationer eller i fråga om ledningar inom vissa områden. Detta regleras i förordningen (2007:215) om undantag från kravet på nätkoncession enligt ellagen (1997:857), den s.k. IKN-förordningen. Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre lämna bindande besked om huruvida ett system omfattas av förordningen. Dessa nät kallas interna nät. Ellagen är utformad på det sättet att de däri föreskrivna skyldig- heterna huvudsakligen endast åvilar den som använder sin ledning med stöd av en nätkoncession. Som nämnts är interna nät undan- tagna från kravet på nätkoncession, varför innehavare av sådana nät inte har de nämnda skyldigheterna. Tanken bakom detta frånsteg från huvudregeln är att innehavare av interna nät endast överför el för egen räkning.