sou · GYB341 · 2010-06-22 00:00:00 — Här kan även nämnas underhållsstöd som beviljas barnet, men som normalt utbetalas till den s.k. boendeföräldern. Vidare gäller beträffande barnbidrag och underhållsstöd att dessa i vissa fall kan utbetalas till någon annan än föräldrarna eller till socialnämnd att användas för barnets bästa. Utbetalning av vissa förmåner kan under särskilda förutsättningar även ske till socialnämnd när den förmånsberättigade fått ekonomiskt bistånd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen. Det kan hävdas att den enskilde inte har något berättigat intresse av kompensationstillägg när förmånen betalas ut till annan en den förmånsberättigade själv. Detta synsätt kan ha särskilt fog för sig om den enskilde i avvaktan på ersättning fått ekonomiskt bistånd från . Ett tänkbart alternativ skulle därför kunna vara att kompensationstillägg enbart utbetalades i de fall förmånen utbetalades till den förmånsberättigade personligen. En sådan ordning skulle emellertid innebära att underhållsstöd normalt inte omfattades av rätten till kompensationstillägg. Inte heller i de fall där t.ex. barnbidrag utbetalades till annan än föräldrarna eller till socialnämnd skulle något tillägg utbetalas. Därtill kommer att reglerna om utbetalning till annan i princip förutsätter att förmånsbeloppet ändå i någon form kommer den förmånsberättigade till godo. Så är fallet beträffande underhållsstöd samt beträffande barnbidrag som utbetalas till annan än föräldrarna eller till socialnämnden. Utredningen anser mot denna bakgrund att det är naturligt att rätten till kompensationstillägg kvarstår även i de fall förmånen av olika anledningar betalas ut till annan än den förmånsberättigade. För detta ställningstagande talar även allmänna krav på enkelhet och kostnadseffektivitet. Det är inte motiverat att inom ramen för ett överskådligt och lättillämpat system i varje enskilt fall pröva om tillägget rent faktiskt kan sägas komma den försäkrade till godo. Rätten till kompensationstillägg bör därför, enligt utredningens mening, tillkomma den som har rätt till förmånen i fråga, oavsett vem förmånen betalas ut till. Utredningen anser vidare att det av tydlighetsskäl bör införas en särskild regel om detta. Syftet med en sådan reglering är dock enbart att klargöra vem som är berättigad till kompensationstillägg. Syftet är således inte att ändra de rutiner som normalt gäller i fråga om utbetalning till annan än den förmånsberättigade. Beslut och utbetalning m.m. Utredningens bedömning: Det bör inte införas några särskilda undantagsregler för kompensationstillägg som uppgår till endast små belopp. Utredningens förslag: Kompensationstillägg ska avrundas till närmast hela krontal, varvid avrundas uppåt. 8.6.1Nedre gräns för utbetalning av kompensationstillägg För förmåner som uppgår till endast små belopp gäller i flera fall särskilda regler om utbetalning. För vissa förmåner finns en nedre gräns som innebär att någon ersättning inte betalas ut över huvud taget (jfr t.ex. bostadstillägg där ersättning om inte betalas ut). För många förmåner gäller vidare att små belopp betalas ut högst en eller . Beträffande exempelvis sjukersättning och aktivitetsersättning regleras detta i 36 kap. 29 § SFB. Där anges bl.a. att om det årliga beloppet av sådana förmåner uppgår till högst , så ska utbetalning, om det inte finns särskilda skäl, ske i efterskott en eller . Frågan är då vad som i dessa hänseenden bör gälla beträffande kompensationstillägg. När det till att börja med gäller fall där förmånsbeloppet i sig är så litet att någon utbetalning inte ska ske över huvud taget så kan den enskilde inte heller sägas ha fått vänta oacceptabelt länge på någon utbetalning. Följaktligen bör något kompensationstillägg inte heller utbetalas i dessa fall. När det därefter gäller låga förmånsbelopp som ackumuleras och betalas ut i efterskott, innebär ett sådant förfarande att den förmånsberättigade ofta får vänta förhållandevis länge på sin utbetalning. har den enskilde således inte haft tillgång till pengarna. Det finns mot denna bakgrund inte anledning att vid bedömningen av kompensationstillägg behandla dessa utbetalningar på annat sätt än vad som gäller för utbetalningar av högre belopp. För detta ställningstagande talar även allmänna krav på enkelhet och kostnadseffektivitet. angivna belopp bör enligt utredningens mening således hanteras på samma sätt som högre belopp i fråga om skyldighet att betala kompensationstillägg. Utredningen är medveten om att innebörden av en sådan lösning är Beslut och utbetalning m.m. att kompensationstillägg relativt ofta kommer att betalas ut vid utbetalning av små förmånsbelopp i efterskott. Det bör dock poängteras att kompensationsbeloppen i dessa fall kommer att uppgå till endast mycket låga belopp eftersom de förmånsbelopp som tillägget i dessa situationer beräknas på i sig är låga. Slutligen ska det noteras att kompensationsbeloppen även i övriga fall vanligen kan antas uppgå till allmänt sett ganska låga belopp. Några särskilda undantagsregler för kompensationstillägg som uppgår till endast små belopp bör dock, enligt utredningens mening, inte införas. De rationalitetsskäl som ligger bakom bestämmelserna om utbetalning av små belopp är inte aktuella beträffande kompensationstillägget, eftersom tillägget enligt utredningens mening vanligtvis bör betalas ut i samband med förmånsbeloppet. Det kan därför inte sägas att kostnaderna som i normala fall är förknippade med utbetalning blir oproportionerligt stora i förhållande till det belopp som betalas ut. Som framgått i kapitel 3 ovan är huvudregeln vid utbetalning av ersättningar som beräknas till annat än hela kronor att vanlig matematisk avrundning ska tillämpas. Det innebär att ett belopp som slutar på örestalet 50 eller mer höjs till närmaste hela krontal och att örestal på 49 eller mindre tas bort (se t.ex. angående sjukpenning i 28 kap. 10 § SFB). I flera fall gäller för ersättningar som betalas ut att de dessutom ska avrundas till närmaste hela krontal som är jämnt delbart med tolv (se t.ex. beträffande sjukersättning och aktivitetsersättning i 36 kap. 30 § SFB). Utredningen föreslår att beräkningen av kompensationstillägg ska följa huvudregeln, dvs. att belopp som slutar på örestalet 50 eller mer höjs till närmaste hela krontal och att örestal på 49 eller mindre tas bort. Eftersom räntan inte kan jämföras med periodiska utbetalningar utan snarare har karaktären av engångsbelopp, finns inte skäl att dessutom avrunda till närmaste hela krontal som är jämnt delbart med tolv. Beslut och utbetalning m.m. 8.7Skatt på kompensationstillägg? Utredningens förslag: Kompensationstillägg ska vara skattefritt. Som framgått av redogörelsen i kapitel 3 ovan likställs i skattehänseende vissa socialförsäkringsförmåner och andra likartade förmåner med ersättning för arbete, vilket innebär att eller ska göra skatteavdrag för dessa i samband med att ersättning betalas ut. Av avsnitt 8.8 nedan framgår att kompensationstillägg, enligt utredningens mening, inte ska jämställas med det egentliga förmånsbeloppet i fråga om avräkning vid sammanträffande av förmåner. Utredningen anser att samma resonemang bör gälla i fråga om skattskyldighet. Kompensationstillägg utgår ju som kompensation för att handläggningen dragit ut och kan inte sägas utgöra en del av förmånen som sådan. Detta innebär, enligt utredningens mening, att den förmånsberättigade inte bör vara skyldig att betala skatt på eventuellt kompensationstillägg, även om detta belöper på en ersättning som i sig utgör en skattepliktig förmån. Ett sådant resonemang överensstämmer dessutom väl med vad som gäller för både intäktsränta i skattekontosystemet och tillägg (f.d. ränta) som betalas ut vid avstämning av bostadsbidrag (se kapitel 7 ovan). Båda dessa räntor är nämligen skattefria enligt 8 kap. 6 och 7 §§ inkomstskattelagen (1999:1229). Utredningens förslag: Kompensationstillägg ska inte ingå i det underlag som ligger till grund för avräkning vid sammanträffande av förmåner. Om , eller arbetslöshetskassa har betalat ut en ersättning enligt socialförsäkringsbalken eller annan författning och eller senare beviljar en annan ersättning retroaktivt ska ersättningarna samordnas. Det innebär att avdrag på den retroaktiva ersättningen ska göras med det belopp som överstiger vad som skulle ha betalats ut för perioden om besluten Beslut och utbetalning m.m. om ersättningarna hade fattats . Regler om detta finns i 107 kap. 2 § SFB. Frågan är då vad som bör gälla i fråga om avräkning beträffande kompensationstillägg när två förmåner på detta sätt sammanträffar. Här kan man främst tänka sig två huvudsituationer. Den första avser det förhållandet att kompensationstillägg redan betalats ut i samband med den först utbetalda ersättningen (förmån nr 1). Den andra situationen gäller det förhållandet att handläggningen av det senare förmånsärendet (förmån nr 2) dragit ut och att den enskilde därför borde vara berättigad till kompensationstillägg om beslutet hade fattats isolerat, dvs. utan hänsyn till det första ersättningsbeslutet. När det gäller den första situationen får det anses klart att kompensationstillägg inte bör ligga till grund för någon avräkning. Kompensationstillägget måste i detta sammanhang bedömas självständigt och kan inte ses som en del av själva ersättningen. I annat fall skulle kompensationstillägget inte komma den förmånsberättigade till godo, utan endast resultera i att förmånsbelopp nr 2 blev lägre än annars. Utbetalt kompensationstillägg avseende förmån nr 1 bör, enligt utredningens mening, således inte ingå i det belopp som sedan utgör underlag för avräkning vid utbetalning av förmån nr 2. När det gäller den andra situationen anser utredningen att eventuellt kompensationstillägg på förmån nr 2 bör utgå på endast det belopp som rent faktiskt betalas ut efter avräkning. Det vore orimligt om ränta skulle kunna utgå på hela det ersättningsbelopp som skulle kunna komma i fråga om inte utbetalningen av förmån nr 1 redan gjorts. Den enskilde är ju inte berättigad till högre ersättning än vad som betalas ut efter avräkning. Följaktligen ska beräkningen av kompensationstillägg avseende förmån nr 2 göras utifrån det belopp som kan komma i fråga för utbetalning efter avräkningen. Utredningens inställning i detta avseende innebär att eventuellt kompensationstillägg utgår på de belopp som rent faktiskt betalas ut. Beslut och utbetalning m.m. Utredningens förslag: Kompensationstillägget ska inte ingå i beräkningsunderlaget för inkomstberoende förmåner. Utredningen ska enligt direktiven överväga hur en eventuell ekonomisk kompensation från eller ska behandlas när vissa inkomstberoende socialförsäkringsförmåner ska beviljas. Exempel på inkomstberoende förmåner som här kan vara av intresse är bilstöd, bostadsbidrag och bostadstillägg. I samtliga fall grundar sig beräkningsunderlaget huvudsakligen på den försäkrades taxerade inkomst (jfr bl.a. 52, 97 och 102 kap. SFB). Det innebär bl.a. att sådant tillägg (ränta) som kan utgå vid avstämning av bostadsbidrag och sådan intäktsränta som utgår vid överskott på skattekontot – vilka båda är skattebefriade – inte ingår i beräkningsunderlaget. Som framgår av avsnitt 8.7 ovan föreslår utredningen att även kompensationstillägget ska vara skattebefriat. Därmed kommer detta som utgångspunkt inte heller att ingå i underlaget för de inkomstberoende förmånerna. Det kan här tilläggas att kompensationstillägg i de allra flesta fall inte kommer att uppgå till belopp som är så stora att de mer än marginellt skulle påverka beräkningen av inkomstberoende förmåner. Sammanfattningsvis innebär utredningens ställningstagande i fråga om skatt på kompensationstillägg att kompensationstillägget inte ska ingå i beräkningsunderlaget för inkomstberoende förmåner. En sådan lösning stämmer också väl överens med utredningens förslag om att kompensationstillägg inte ska ingå i bedömningsunderlaget vid sammanträffande av förmåner (se avsnitt 8.8 ovan). Beslut och utbetalning m.m. 8.10Skyldighet att återbetala kompensationstillägg Utredningens förslag: Om återbetalning av ersättning ska ske med stöd av bestämmelserna om återkrav i socialförsäkringsbalken ska återbetalningsskyldigheten omfatta även kompensationstillägg som beräknats på ersättningen. Bestämmelserna om ränta i samband med återkrav i socialförsäkringsbalken ska tillämpas på motsvarande sätt på kompensationstillägg som beräknats på den ersättning som återkrävs. och ska få göra avdrag på kompensationstillägg enligt de allmänna bestämmelserna om kvittning i socialförsäkringsbalken. 8.10.1Ska kompensationstillägg kunna återkrävas? Den som felaktigt har fått en ersättning utbetald till sig kan (som framgår av kapitel 4 ovan) bli skyldig att efter beslut om återkrav betala tillbaka det felaktigt utbetalda beloppet. Det är naturligtvis möjligt att den felaktiga ersättningen betalats ut först efter en oacceptabelt lång handläggningstid och att den enskilde därför i samband med utbetalningen mottagit kompensationstillägg på beloppet. Frågan är då i vilken utsträckning den enskilde ska kunna bli återbetalningsskyldig även för utbetalt kompensationstillägg. I detta sammanhang är det viktigt att poängtera att den som felaktigt fått en ersättning utbetald till sig – och därför blir skyldig att betala tillbaka ersättningen – inte har rätt till det felaktigt utbetalda ersättningsbeloppet. Enligt utredningens mening är det därför rimligt att den enskilde i sådant fall ska betala tillbaka även eventuellt kompensationstillägg avseende den ifrågavarande ersättningen. I annat fall skulle den enskilde kunna behålla ett kompensationsbelopp som utgått på en ersättning som han eller hon inte är berättigad till. En sådan effekt vore naturligtvis orimlig. Det är emellertid endast det kompensationstillägg som avser själva återbetalningsbeloppet som bör kunna krävas tillbaka. Om återbetalningskravet inte gäller hela det utbetalda förmånsbeloppet, bör den enskilde således inte vara skyldig att betala tillbaka kompensationstillägg som utgått på den ersättningsdel som han eller hon får behålla. Beslut och utbetalning m.m. Resonemanget ovan innebär att återbetalningsskyldigheten bör omfatta även eventuellt utbetalt kompensationstillägg. Därmed kan ett eventuellt återbetalningskrav gälla såväl själva förmånsbeloppet som det belopp som utgått i form av kompensationstillägg. Det saknas således anledning att göra skillnad på dessa belopp i återkravhänseende. Båda är ju belopp som den enskilde inte har rätt till. En konsekvens av detta är också att den enskilde kan bli skyldig att i sin tur betala ränta (s.k. återbetalningsränta) enligt bestämmelserna om återkrav på det kompensationstillägg som ska betalas tillbaka, om han eller hon inte betalar i rätt tid. Utredningen anser att en sådan följd är fullt rimlig. Särskilt om preliminära beslut För en del förmåner gäller att som utgångspunkt fattar ett preliminärt beslut om ersättning utifrån en prognos avseende vissa för förmånen väsentliga förutsättningar. Så är fallet beträffande bostadsbidrag och assistansersättning. Preliminärt bostadsbidrag beräknas efter en uppskattad inkomst. Slutligt bostadsbidrag bestäms därefter för varje kalenderår under vilket preliminärt bidrag har betalats ut. Beträffande assistansersättning fattar ett beslut om utbetalningen utifrån ett beräknat antal assistanstimmar . Avräkning för större avvikelser ska då göras senast andra månaden efter den då den preliminära utbetalningen skett. Slutavräkning ska göras senast efter utgången av varje tidsperiod för vilken assistansersättning beviljats. I samtliga fall gäller att den som genom det preliminära beslutet har erhållit ersättning med för högt belopp är skyldig att återbetala den del av beloppet som överstiger vad han eller hon enligt den slutliga avstämningen visar sig ha varit berättigad till (jfr 108 kap. SFB). I likhet med resonemanget i föregående avsnitt anser utredningen att den enskildes skyldighet att återbetala ersättning som vid slutlig avstämning visar sig ha utbetalats med för högt belopp bör omfatta även eventuellt kompensationstillägg. Det är emellertid endast tillägg som belöpt på den del av ersättningen som den enskilde inte haft rätt till som bör kunna återkrävas. Kompensationstillägg som utbetalats på resterande belopp, dvs. som den enskilde även efter avstämning visar sig haft rätt till, ska naturligtvis inte kunna krävas tillbaka. Beslut och utbetalning m.m. Om eller har beslutat att kräva tillbaka en ersättning enligt reglerna om återbetalningsskyldighet, får myndigheten vid en senare utbetalning som utgångspunkt behålla ett rimligt stort belopp och räkna av det på det belopp som har betalats ut för mycket. Regler om detta finns i 108 kap. 22–25 §§ SFB. Av resonemanget i föregående avsnitt framgår att utredningen anser att den som befunnits återbetalningsskyldig avseende en felaktigt utbetald ersättning, är skyldig att betala tillbaka även eventuellt kompensationstillägg som utgått på den aktuella ersättningen. Mot den bakgrunden saknas skäl att i kvittningshänseende göra skillnad på det belopp som avser den egentliga förmånen och det som betalas ut som kompensationstillägg. Det innebär att den utbetalande myndigheten bör få hålla inne ett belopp som motsvarar både den felaktigt utbetalda ersättningen och kompensationstillägget som beräknats på ersättningsbeloppet. Det innebär också att myndigheten – i stället för att kräva återbetalning av ett felaktigt utbetalt belopp – bör få göra avräkning mot kompensationstillägg som i annat fall skulle ha betalats ut i samband med en senare utbetalning av en förmån. Utredningen anser att befintliga bestämmelser om kvittning i socialförsäkringsbalken till sin ordalydelse bör kunna omfatta även kompensationstillägg. Det saknas därför anledning att särskilt reglera kvittning i fråga om ersättning som utgår i form av kompensationstillägg. 9Författningsteknisk lösning och ikraftträdande I detta kapitel redogör utredningen på ett övergripande plan för sina överväganden i fråga om hur bestämmelser om kompensationstillägg ska utformas och var de bör placeras. Kapitlet avslutas med ett avsnitt om bestämmelsernas ikraftträdande. Utredningens förslag: Bestämmelser om kompensationstillägg ska huvudsakligen placeras i ett nytt kapitel, 108 a kap., i socialförsäkringsbalken. Socialförsäkringsbalken är konstruerad som en ny sammanhållen och heltäckande socialförsäkringslag. Den kommer att träda i kraft . kommer gällande socialförsäkringslagar att upphöra att gälla. Som angetts i kapitel 2 ovan har utredningen därför valt att utforma sina förslag till författningsreglering utifrån socialförsäkringsbalkens bestämmelser. Tillämpningsområdet för socialförsäkringsbalken omfattar i princip samtliga de socialförsäkringsförmåner som administreras av , och . Balken inleds med en avdelning som innehåller vissa bestämmelser som gäller för socialförsäkringen som helhet. I denna avdelning finns bestämmelser om personkrets, försäkringsskyddet och generella definitioner. Socialförsäkringen delas i denna avdelning även in i tre Författningsteknisk lösning och ikraftträdande olika försäkringsgrenar: bosättningsbaserade, arbetsbaserade och övriga förmåner. Efter den inledande avdelningen följer sex avdelningar som innehåller de materiella bestämmelserna om socialförsäkringsförmånerna. Balken avslutas med en avdelning som innehåller handläggningsbestämmelser och processuella bestämmelser samt administrativa och organisatoriska bestämmelser. Bland dessa bestämmelser finns bland annat ett kapitel om återkrav och ränta (108 kap.). Ett alternativ när det gäller placering av bestämmelserna om kompensationstillägg vore att föra in dessa i vart och ett av de kapitel som innehåller de materiella bestämmelserna om respektive förmån. Med hänsyn till att det rör sig om ett mycket stort antal förmåner skulle en sådan lösning emellertid innebära att det skulle behöva införas en stor mängd nya bestämmelser i balken. Detta alternativ skulle därför riskera att tynga balken på ett omotiverat sätt, inte minst eftersom flera av bestämmelserna inbördes skulle innehålla direkta upprepningar. Som framgått av kapitel 7 ovan är utredningens inställning att systemet med kompensationstillägg som utgångspunkt bör gälla samtliga de förmåner som handläggs av eller . Kraven på ett överskådligt och kostnadseffektivt system har lett till att de föreslagna bestämmelserna här givits en enhetlig utformning. Utgångspunkten har varit att de så långt möjligt ska kunna gälla samtliga förmåner i balken. Utredningen föreslår således att bestämmelserna om kompensationstillägg huvudsakligen placeras i ett nytt kapitel, 108 a kap., efter kapitlet om återkrav och ränta. Därmed ingår det nya kapitlet också i balkens avd. H II (Gemensamma bestämmelser om förmåner m.m.). Utredningens förslag: I de fall bestämmelserna om kompensationstillägg bör omfatta även förmåner eller bidrag som regleras utanför socialförsäkringsbalken ska en hänvisning till bestämmelserna om kompensationstillägg i socialförsäkringsbalken införas i respektive författning. Författningsteknisk lösning och ikraftträdande Vid sidan av socialförsäkringsbalken finns lagen (2010:111) om införande av socialförsäkringsbalken, som förutom ikraftträdande- och övergångsbestämmelser innehåller bestämmelser om upphävande av ett trettiotal socialförsäkringslagar. I den lagen finns även bestämmelser om förmåner som utbetalas enligt nu upphävda författningar, exempelvis ersättning enligt den upphävda lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring. Som angetts ovan är utredningens utgångspunkt att bestämmelserna om kompensationstillägg så långt möjligt bör gälla samtliga de förmåner som handläggs av eller . Undantag bör endast göras om en viss förmån av särskilda skäl inte bör omfattas, t.ex. därför att den huvudsakligen handläggs av en annan myndighet än eller . I de fall bestämmelserna om kompensationstillägg bör omfatta även förmåner eller bidrag som regleras utanför socialförsäkringsbalken föreslår utredningen att en hänvisning till bestämmelserna om kompensationstillägg införs i respektive författning. På så sätt kommer de materiella bestämmelserna om kompensationstillägg endast att finnas på ett ställe i lagstiftningen. Utredningens förslag: Bestämmelserna om kompensationstillägg ska träda i kraft och tillämpas i fråga om förmåner som hänför sig till tiden efter ikraftträdandet. Som framgått ovan föreslår utredningen att beslut om kompensationstillägg ska kunna fattas av den handläggande myndigheten genom automatiserad behandling. Det innebär att det krävs att myndigheten utvecklat tekniska system för att kunna hantera de data som är nödvändiga för att besluta om och beräkna tillägget. Det kan även behövas viss anpassning i arbetssätt och organisation för att de föreslagna bestämmelserna ska kunna tillämpas på ett problemfritt sätt. Enligt uppgifter som lämnats till utredningen från uppskattas leveranstiden för nödvändigt IT-stöd avseende kompensationstillägg till mellan . Motsvarande uppgifter från visar på en leveranstid Författningsteknisk lösning och ikraftträdande uppemot 18 månader. Mot denna bakgrund bedömer utredningen att bestämmelserna om kompensationstillägg kan träda i kraft tidigast . Skyldigheten att betala kompensationstillägg uppkommer, enligt de föreslagna bestämmelserna om kompensationstillägg, efter den tidpunkt som den aktuella förmånen hänför sig till. Vid bedömningen av vilka ärenden som de nya bestämmelserna ska tillämpas på finns det mot den bakgrunden skäl att utgå från den tid som förmånen i fråga hänför sig till och inte från den tidpunkt då ansökan om förmånen inkom till den handläggande myndigheten. En övergångsbestämmelse bör således införas i socialförsäkringsbalken med innebörd att bestämmelserna om kompensationstillägg ska tillämpas i fråga om förmåner som hänför sig till tiden efter ikraftträdandet. 10Konsekvenser av utredningens förslag Utredningen ska enligt direktiven redovisa vilka kostnader som utredningens förslag kan innebära för och .