sou · GYB353 · 2010-07-12 00:00:00 — Pojkar och skolan: Ett bakgrundsdokument om pojkkrisen Denna rapport ges ut i originalversionen på engelska. Boys and School: A Background Paper on the Boy Crises från Delegationen för jämställdhet i skolan SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Orderfax: Ordertel: E-post: Internet: Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad ) – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på Översättning: Språkservice i Textbearbetning och layout har utförts av , FA/kommittéservice är professor i sociologi vid , Stony . Han är en av världens främsta företrädare för den kritiska mansforskningen, som studerar maskulinitetskonstruktioner och manlighetsideal. Han har skrivit mer än 20 böcker i ämnet, bland annat Guyland, Manhood in och . I denna rapport sätter in den svenska diskussionen om pojkar och skolframgång i ett internationellt perspektiv. I rapporten diskuteras hur fenomenet att pojkar som grupp tenderar att prestera sämre i skolan ska förstås, och vad vi kan göra åt saken. Författaren identifierar några nyckelfaktorer, som han menar ofta saknas i debatten världen över, om pojkars relativt flickors sämre prestationer i utbildningssystemet. Denna rapport utgör den svenska översättningen. med denna rapport publiceras även originalversionen, på engelska. Min förhoppning är att rapporten ska bidra till en nyanserad diskussion om pojkars och unga mäns attityder till skola och högre utbildning. Denna rapport ingår i en serie av forskarrapporter från DEJA. Syftet med DEJA:s forskarrapporter är att bidra med ny kunskap samt sammanställa och sprida kunskap och därigenom stimulera diskussionen om jämställdhet och genus i skolan. Författarna står själva för innehållet i rapporterna. Ytterligare information om vår delegation finns på webbplatsen . DEJA – Delegationen för jämställdhet i skolan (U 2008:08) I DEJA:s rapportserie har tidigare publicerats: IKvinnor, män och jämställdhet i läromedel i historia (SOU 2010:10) IIKvinnor, män och jämställdhet i läromedel i samhällskunskap (SOU 2010:33) IIIKunskap som befrielse? En metaanalys av svensk forskning om jämställdhet och skola 1969–2009 (SOU 2010:35) Svensk forskning om jämställdhet och skola 1969–2009. En bibliografi (SOU 2010:36) VKönsskillnader i skolprestationer – idéer om orsaker (SOU 2010:51) VI Biologiska faktorer och könsskillnader i skolresultat (SOU 2010:52) Existerar det en pojkkris? Den globala dimensionen av pojkkrisen ........................ Förklaringar till pojkkrisen........................................... Vad är det för del på den här bilden? inramning av pojkkrisen .............................................. Könsklyftan när det gäller deltagande i undervisning...... Könsklyftan i fråga om resultat .................................... Könsklyftan i fråga om beteende.................................. Är könsåtskilda skolor lösningen?................................. Att bemöta den verkliga pojkkrisen i – och i Mot framgångsrika insatser ......................................... Det råder en kris runtom i världen i fråga om kön och utbildning. Det råder emellertid ingen större enighet om vad denna kris egentligen inbegriper. Krisen tar sig i själva verket mycket skilda uttryck på olika platser. I utvecklingsvärlden handlar krisen till exempel om tillgång för flickor: I många kulturer begränsas flickornas tillgång till utbildning av kulturella eller religiösa traditioner. Flickskolor stängs ned av förtryckarregimer; flickor bestraffas om de eftersträvar någon annan tillvaro än den som hustru och mor. Flickskolor stängs, och kvinnliga sökande till yrkesskolor förbigås. Kvinnor som söker sig till högre utbildning riskerar på vissa platser livet. I utvecklingsvärlden råder en betydande könsklyfta i fråga om deltagande i undervisning och slutförande av utbildning samt läs- och skrivkunnighetsnivå – och denna könsklyfta växer ju högre upp man tittar på utbildningsstegen. I de avancerade länderna är situationen mindre entydig. Kvinnor är fortfarande kraftigt underrepresenterade ju högre upp på yrkesstegen man tittar, i synnerhet när det gäller kategorin universitetslärare. Det är fortfarande problematiskt för kvinnor att få tillträde till forsknings- och ingenjörsprogram, yrkesutbildning och andra områden inom högskola och universitet. I och har å andra sidan en ny könsklyfta börjat framträda, som går i motsatt riktning. På dessa kontinenter överstiger antalet flickor antalet pojkar i skolan från tidig ålder (framför allt inom högskola och universitet samt inom yrkesutbildning). Det råder en allt större skillnad i fråga om betyg och utmärkelser inom utbildning: Flickorna får genomgående högre betyg och betydligt fler utmärkelser i skolan. Och bland pojkarna är sannolikheten större för att bli diagnostiserad med beteendeproblem som kräver stödingripanden. I och utgör följande tre dimensioner den rådande pojkkrisen: deltagande i undervisning, resultat och beteende. I detta dokument kommer bevis att läggas fram för att det finns en könsklyfta inom utbildningen. Men jag kommer dessutom visa hur man bör resonera i fråga om dessa problem, och visa på att vissa av de resonemang som vi ombetts använda oss av inte kan råda bot på de problem som råder med pojkar i skolan. De gör i själva verket saker och ting värre. Jag hävdar i stället att det mycket riktigt råder en pojkkris i skolorna, men att det inte är fråga om den kris som vi ofta tror. Jag hävdar att vi enbart genom att hantera genusfrågorna – i synnerhet den ideologi som råder i fråga om manlighet – tillsammans kan utforma lämpliga strategier för att hantera denna kris. I.Existerar det en pojkkris? Existerar det verkligen en pojkkris? Det står plötsligt att läsa om den i otaliga tidskrifter och böcker. Och vid första anblicken tyder statistiken på att det råder en kris – och att den är mycket allvarlig. (Jag kommer att inleda med uppgifter från som illustrerar de olika könsklyftor som har identifierats. Därefter övergår jag till mer övergripande jämförelser. Jag kommer emellertid att fortsätta hänvisa till uppgifter från , eftersom den begreppsmässiga ram som jag skildrar – att krisen handlar om genus och inte om biologiskt kön – passar in på vilket avancerat industriland som helst.) För det första verkar det finnas allt färre män på utbildningsområdet ju högre upp man tittar i utbildningspyramiden. Vid amerikanska universitet nådde inskrivningen av kvinnor upp till samma nivå som män 1982, och har den fortsatt att öka. utgör kvinnorna av dem som tar kandidatexamen. Antalet kvinnor inom samhällsvetenskap och beteendevetenskap är högre än antalet män, och kvinnor har tagit sig in på sådana traditionellt manliga utbildningsområden som ingenjörsprogram, där de utgör av alla studenter. Inom biologiutbildningar och handelshögskolor är antalet kvinnor faktiskt lika stort som antalet män. När det gäller yrkesskolor utgör antalet kvinnliga studenter inom juridik, medicin och handel. Män tar examen i mindre utsträckning. Bland vita förvärvar kvinnor av yrkesexamina (vid allmänna college), av kandidatexamina, av magisterexamina och av doktorsexamina. Bland svarta förvärvar kvinnor av yrkesexamina, av kandidatexamina, av magisterexamina och av doktorsexamina. Figur 1 Procentuell fördelning av alla collegeexamina Inkluderar lägre yrkes-, kandidat-, master-, högre yrkes- och doktorsexamina Källa: Amerikanska . Det har uppstått en betydande könsklyfta i fråga om utbildningsresultat – från senare delen av och vidare genom gymnasium och universitet. Genomsnittsbetyget på gymnasiet är 3,09 för flickor och 2,86 för pojkar [avser high school]. Bland elever under senare delen av och gymnasiet rapporteras att av flickorna och av pojkarna får betygen A och B. Av de kvinnor som går första året på rapporterar att deras genomsnittsbetyg på gymnasiet var A eller A+, jämfört av männen. Flickor får högre betyg på standardiserade läs- och skrivprov. I nationella skriftliga prov bedöms av flickorna vara väl godkända – dubbelt så många som pojkarna (). Pojkar har en lägre genomsnittlig plats i rangordningen i klassen och får färre akademiska utmärkelser. var av alla klassettor på gymnasiet i flickor. Dubbelt så många flickor som pojkar var medlemmar i [förening för personer med akademiska framgångar]. får ungefär lika många utmärkelser vid gymnasietävlingar i naturvetenskap och matematik. På nationella prov bedöms av de manliga eleverna, jämfört av de kvinnliga, befinna sig under en grundläggande nivå som skribenter. Sannolikheten för att pojkar måste gå om en årskurs är nästan dubbelt så hög. Medan en fjärdedel () av flickorna hoppar av skolan hoppar nästan en tredjedel () av pojkarna av. Över hälften av de svarta pojkarna () hoppade av, jämfört av de svarta flickorna. Mer än fyra gånger så många pojkar som flickor stängs av från förskolan. Därefter sjunker proportionen till så många från det första skolåret till och med gymnasiet. Pojkarna anstränger sig inte heller lika mycket som flickorna. Hälften av flickorna anses anstränga sig hårt för att uppfylla kravet i fråga om skoluppgifter, medan enbart av pojkarna anses göra det. Nästan sju av tio skolflickor anses göra sitt bästa i skolan jämfört med hälften av pojkarna (se Whitmire ). Fyra gånger så många pojkar som flickor diagnostiseras som känslomässigt störda, och deras överrepresentation i fråga om självmord är lika hög. Dubbelt så många pojkar som flickor hamnar i slagsmål, tio gånger fler begår mord och femton gånger fler pojkar faller offer för våldsbrott jämfört med flickor. Pojkar utgör ungefär två tredjedelar av alla studenter som får särskilt undervisningsstöd (Tschantz och Markowitz 2003). Sex gånger så många pojkar som flickor diagnostiseras med Attention Deficit Disorder [koncentrationssvårigheter, i är den liknande diagnosen ADHD mera känd] (ADD). Dubbelt så många pojkar som flickor stängs av från skolan, och så många relegeras. Pojkar i åldern 16–löper större risk att bli arbetslösa och frihetsberövade. Dubbelt så många föräldrar till pojkar i åldern 4–har sökt professionell hjälp för sina barns beteendeproblem jämfört med flickor (jämfört ). II.Den globala dimensionen av pojkkrisen Låt oss tala klarspråk: Globalt har män alla fördelar – åtminstone vissa män i vissa länder! I så gott som alla sammanhang – politisk representation, arbetsplatsen, yrken, välfärdsfördelning, allt man kan tänka sig – kontrollerar män en oproportionerligt stor del av resurserna i alla kulturer i världen. Denna situation är så normal, så allmängiltig, att mätningen av kvinnors status i förhållande till mäns i alla sammanhang görs utifrån manliga normer – löneklyftan visar till exempel kvinnors löner som en funktion av mäns löner – att den manliga helt enkelt betraktas som den nationella . Så är också fallet inom utbildning. Könsklyftan lutar avgjort åt männens håll i de flesta dimensionerna. Bland personer i åldern 55–har till exempel betydligt fler män än kvinnor högre utbildning. I de 30 länder som och utveckling () rangordnat har äldre kvinnor en högre utbildning än männen i endast tre länder. Men bland personer i åldern 25–har kvinnor en högre utbildning än män i 20 av de 30 länderna, och i de återstående 10 uppvisade endast två – och – betydande skillnader till männens fördel. Könsklyftan är också påtaglig i många avancerade industriländer. I dominerar till exempel pojkar i fråga om beteendeproblem och beteendestörningar. I en undersökning av över 10 000 barn i åldern 5–, baserad på uppgifter från British Child Mental Health Survey [brittisk undersökning av barns mentala hälsa], hade så många pojkar som flickor visat en beteendestörning. I visar fler flickor än pojkar intresse för studierna, tycker att lektionerna är betydelsefulla och lägger stort arbete på studierna: av de pojkar på gymnasiet som studerats i lägger eller mindre på läxor, jämfört av flickorna. Bland 20-åringar i har av männen inte gått/slutfört gymnasiet, jämfört av kvinnorna. Enligt utgör männen av studenterna på college i , och kvinnorna utgör . Vid ett av de kanadensiska universiteten visade det sig att det var mycket troligare att kvinnorna skulle utföra sina hemuppgifter än männen. Denna könsklyfta har blivit markant också i . I är av alla studenter vid universiteten Medan av de manliga studenterna söker sig till högre utbildning gör av de kvinnliga studenterna det. Och även om det fortfarande råder en traditionell könsstereotypisk uppdelning mellan akademiska ämnen (fler kvinnor studerar humaniora och fler manliga väljer naturvetenskapliga ämnen och yrkesförberedande utbildning) så har något fler kvinnor sökt sig till de mansdominerade områdena än tvärtom. Den senaste undersökningen, Kvinnor och män i högskolan (2008) tyder på ringa förändringar i dessa mönster under det (vid jämförelse av uppgifter –97 med uppgifter –07). Undersökningen visade bl.a. följande: Kvinnor presterar bättre än män i gymnasiet och uppfyller i högre utsträckning än män de grundläggande inträdeskraven för universitetsstudier och högre utbildning. efter avslutat gymnasieprogram har en betydligt större andel kvinnor än män sökt sig vidare till högre utbildning. Kvinnor har något högre betyg, men skillnaderna är små jämfört med likheterna. Klyftan i fråga om resultat varierar mellan ämnen och har varit relativt stabil . Å andra sidan är männens resultat något högre än kvinnornas i de svenska högskoleproven. Figur 2 Fördelning av betyg i ämnesprov Vilka fördelar kvinnor än må uppleva i fråga om deltagande i undervisning och resultat så har dessa inte omvandlats till några mer påtagliga fördelar när det gäller lärartjänster. I samtliga är kvinnorna koncentrerade till , till gymnasiet, där de fortfarande utgör majoriteten av lärarna, till högskoleförberedande utbildning och till deltidsanställning som universitetslärare. Högst upp i den högre utbildningen utgör kvinnor mindre än en femtedel av alla professorer. I är till exempel av alla professorer och av professorerna inom naturvetenskap kvinnor (Kvinnor och män i högskolan, s. 77). Det finns till och med bevis från på att det håller på att uppstå en betydande könsklyfta inom utbildning. Trots det problem som i kallas guang gun-er [kala grenar, dvs. kala grenar på släktträdet som aldrig kommer att bära frukt] med en betydande överrepresentationen av barn av det manliga könet jämfört med det kvinnliga (till följd av selektiv abort av flickfoster för att efterleva enbarnspolitik) råder en betydande könsklyfta på utbildningsområdet, vilket har konfunderat både föräldrar och lärare (av ). Att denna könsklyfta i fråga om utbildning existerar i många olika avancerade länder tyder på att det rör sig om något systematiskt och inte bara om något tillfälligt eller om särfall. Därför måste försöken att fastställa orsaker vara lika strukturella och systematiska. Till exempel har en viss långsiktigare ekonomisk omstrukturering gett upphov till den nuvarande könsklyftan. En gång i tiden införlivades vissa av dessa könsskillnader i fråga om deltagande i undervisning och resultat utan problem i industrisamhället. Storskalig tillverkning, tung industri och de olika affärsverksamheter som skyddades av fackföreningarna gav alla höga löner och krävde inte i någon större uträckning högre utbildning. Baksidan med könsklyftan inom utbildningen var könsklyftan i lön: Män som bara hade en gymnasieutbildning tjänade lika mycket som kvinnor med eftergymnasial utbildning. Män som hoppat av gymnasiet tjänade i själva verket mer än kvinnor som fullföljt gymnasiet. Som en följd av detta ansåg män att de inte behövde en utbildning, i synnerhet inte inom humaniora, för att få ett bra och välbetalt arbete. Dessa storskaliga ekonomiska förändringar utgör dock en djupare strukturell bakgrund till den nuvarande pojkkrisen. Å ena sidan har ekonomiska förändringar – omstruktureringar av företag, globala geografiska förändringar i fråga om industriproduktion och de ekonomiska förändringar som har lett till en hel generation av nedskärning, utlandsbasering och utkontraktering – dramatiskt minskat antalet välbetalda jobb som män utan högskoleutbildning rimligen kan förvänta sig att få. Dessutom har ökad invandring, en dramatisk ökning av kvinnors inträde på arbetsmarknaden och sådan politik som positiv särbehandling minskat de fördelar som vita män tidigare varit vana vid. Reallönerna för män som är eller äldre och som påbörjat gymnasiet men hoppat av har sjunkit . Lönerna för män som fullbordat gymnasiet (men som inte har någon eftergymnasial utbildning) har sjunkit , och lönerna för dem som studerar vid högskola eller universitet men inte tagit någon eftergymnasial examen har sjunkit (Mortenson 2006). Dessutom har övergången från tung industri och tillverkning speglat övergången till postindustriell kunskapsekonomi, som medfört att god läs- och skrivkunnighet fått ökad betydelse. Service- och säljyrken kräver socialt kapital för samverkan mellan människor. Sådana kunskaper betyder mer än teknisk utbildning. De innebär, som amerikanerna säger, människokännedom. Som en forskare (2009) skriver: Unga män är inte alls lika väl förberedda som unga kvinnor för att kunna lyckas i den kunskapsbaserade ekonomi som råder . Fler unga män än unga kvinnor drabbas av en betydande sänkning av realinkomsten, och de är mycket mer utsatta i fråga om arbetslöshet i tider av lågkonjunktur. En annan forskares slutsats är att de traditionella jobben är försvunna eller kommer att försvinna, och de kommer troligtvis inte tillbaka. Siffrorna för män med eftergymnasial utbildning, som befunnit sig på en jämn nivå och under motsvarande siffror för kvinnor, visar tydligt att män inte svarar på dessa signaler om att förbereda sig för arbeten i växande tjänsteindustrier. (Mortenson 2006, s. 24) Han tillägger att det som gör det till en kris är att den traditionella sysselsättningen för män går förlorad (citat ur , s. 160). Andel av det totala antalet tjänster (%) Fördelning av tjänster inom tillverkningsindustrin 1948–2005 Andel av det totala antalet tjänster (%) Källa: [byrån för arbetskraftsstatistik]. Figur 4 Förändring av den gemensnittliga årsinkomsten för män efter utbildningsresultat –2004 -16,5 Årskurs 9-12/Ingen -38,3 -26,5 -13,2 Förändring (i procent) Källa: [amerikanska statistikbyrån]. Figur 5 Procentandel av arbetare i åldern 25–som tjänar efter kön och ras, 1979 och 2007 Vita av icke latinamerikanskt ursprung Svarta av icke latinamerikanskt ursprung Vita av icke latinamerikanskt ursprung Svarta av icke latinmamerikanskt ursprung Anm: Uppgifterna är justerade dollarkurs med användning av series Using Current Methods (CPI-U-RS). Anställd = arbetade . Uppgifter från (CPS ORG). Å andra sidan bör det påpekas att den historiska löneklyftan mellan kvinnor och män – och dess relation till utbildning – inte helt har försvunnit. En undersökning som genomfördes i i på 1 800 studenter vid allmänna college visade att kvinnor med yrkesexamen från en handelshögskola (en tvåårig utbildning vid en lokal högskola) tjänade 2007, efter examen – jämfört med de som män utan examen tjänade (Compton m.fl. 2010). En annan observationsgrupp har hävdat att lärarens kön är en betydelsefull faktor i fråga om pojkkrisen. De hävdar att lärare är förebilder på utbildningsområdet och att det låga antalet manliga lärare i de tidiga klasserna inte uppmuntrar till engagemang hos pojkarna. av alla grundskolelärare och tre fjärdedelar av samtliga lärare i är kvinnor. Mer än fyra av fem lärare i läsning i årskurs åtta i är kvinnor. Om hälften av engelsklärarna i årskurs sex, sju och åtta var män skulle resultatklyftan i läsning minska med omkring en tredjedel till i slutet av , förutspår en forskare. En observatör kombinerar dessa två teorier och påstår att det inte bara handlar om antalet kvinnliga lärare utan också det faktum att dagens kvinnliga lärare har skolats utifrån en feministisk dogm som gör att de motsätter sig tanken att pojkar måste undervisas på ett annat sätt. (Mortenson, in Whitmire, s. 97) Utöver dessa strukturförändringar och problem i fråga om psykologisk utformning har vissa andra observatörer pekat ut kvinnornas entré som en potentiell pådrivande orsak till krisen för pojkar. Detta skulle kunna ses som fördelaktigt – kvinnornas entré på den offentliga arenan innebär möjligheter för halva befolkningen och ger väsentlig ny kraft på alla områden i det offentliga livet. Ironiskt nog för många förståsigpåare på högerkanten ett helt motsatt resonemang: De hävdar att en större jämlikhet mellan könen är en fördel för flickor och ett bakslag för pojkar. Vissa hävdar att det låga antalet manliga lärare vittnar om ett större problem med överrepresentationen av kvinnor inom skolan. Kvinnliga lärare, en läroplan som passar flickor bättre – dessa faktorer stöter bort manliga studenter. För vissa är detta helt enkelt en demografisk förändring inom läraryrket och förändringar i de strukturella kraven på en mer bildad befolkning. Men för andra är det en medveten attack mot pojkar från feministiska kvinnor. Dessa kritiker hävdar att feminister som varit förkämpar för flickor i skolan faktiskt har försämrat tillvaron för pojkar. Flickor utsätts för påtaglig könsdiskriminering hävdar dessa feministiska reformatorer: De uppmuntras inte att söka till kurser i naturvetenskap och matematik, de utsätts för fysiska och sexuella trakasserier, de förringas och avfärdas som mindre seriösa elever. Feministiska reformatorer har iakttagit ett kyligt klimat i klassrummet för flickor, enligt ett betydande, politiskt orienterat dokument av Women [amerikanska ] (AAUW) , och försökt utarbeta politiska initiativ för att bekämpa detta. Ovan nämnda kritiker hävdar att dessa feministkvinnor nu har lyckats uppseendeväckande bra – men bara för flickor. Avigsidan med detta är att det har varit till nackdel för pojkarna. Missriktad feminism har lett till att flickornas erfarenheter förbättrats som pojkarnas erfarenheter försämrats. Utifrån denna synvinkel har förbättringen av flickornas situation skett på bekostnad av pojkarnas. En politisk förståsigpåare gick så långt som att säga att feminismen har förklarat krig mot pojkar. Vi får höra att grundskolor missgynnar pojkar genom att lägga stor betoning på läsning och genom att verka begränsande på unga pojkars beteende. De förkvinnligar pojkar genom att tvinga aktiva, friska och naturligt oregerliga pojkar att rätta sig efter en lydnadsordning och patologisera ett beteende som är helt normalt för pojkar, som en psykolog formulerade det. hävdar i The Wonder of Boys (1996) att vi kräver att de ska sitta stilla, räcka upp handen och sova middag, medan testosteronet strömmar genom deras små armar och ben. Han säger att vi ger dem budskapet att det är en brist att vara pojke (citerat i , s. 1). I sin iver att främja flickors intressen har dessa feministiska reformatorer omformat läroplanen till en plan som bättre passar flickor, arrangerat om klasser för att främja flickors inlärningsmetoder på bekostnad av pojkarnas metoder. Det är intressant att, som , notera att när flickor fick sämre resultat än pojkar betraktades detta huvudsakligen som en intellektuell brist, medan pojkars sämre resultat huvudsakligen har diskuterats i samband med brister från skolans sida. (, citerat i Gender Differences 2006, s. 15) Eftersom dessa argument i fråga om bakomliggande orsak skiljer sig åt i så hög grad leder de ofta till helt olika sorters lösningar. De flesta reformatorer grundar sina politiska initiativ på två betydelsefulla påståenden: 1)Att pojkar och flickor är så fundamentalt olika att deras inlärningsmetoder och behov inom utbildning skiljer sig helt. 2)Att det motsatta könets närvaro utgör en så stor sexuell distraktion att pojkar är helt oförmögna att fokusera på studierna.