sou · GYB357 · 2010-09-02 00:00:00 — Trots första stycket 2–4 får undersökning ske, om medgivande har lämnats av den som berörs av arbetet. I fall som anges i första stycket 2 ska medgivande lämnas av ägaren till byggnaden eller marken och den som har nyttjanderätt till den. I fall som anges i första stycket 3 och 4 ska medgivandet lämnas av ägare och nyttjanderättshavare. Bergmästaren får förena sitt medgivande med villkor. 36 Senaste lydelse 2010:913. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Vid tillämpningen ska en arbetsplan som upprättats enligt väglagen (1971:948) i dess lydelse före anses vara en vägplan. lag om ändring i (2010:900) Härigenom föreskrivs i fråga om (2010:900) dels att 4 kap. 34 § samt 5 kap. 7 och 16 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 9 kap. 15 a §, samt närmast före 9 kap. 15 a § en ny rubrik av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Om genomförandet av planen kan antas få en betydande miljöpåverkan, ska redovisningen enligt 33 § första stycket 4 i fråga om miljökonsekvenserna ha det innehåll som följer av 6 kap. 12 § och 13 § första stycket . Redovisningen ska också uppfylla kraven i 6 kap. 7 § första och andra styckena , om genomförandet av detaljplanen kan antas få en betydande miljöpåverkan på grund av att planområdet får tas i anspråk för 2.ett köpcentrum, en parkeringsanläggning eller något annat projekt för sammanhållen bebyggelse, 3.en skidbacke, skidlift eller linbana med tillhörande anläggningar, 4.en hamn för fritidsbåtar, 5.ett hotellkomplex eller en fritidsby med tillhörande anläggningar, utanför sammanhållen bebyggelse, 6.en permanent campingplats, 7. en nöjespark, eller 7. en nöjespark, 8. en djurpark. 8. en djurpark, 9. en spårväg, eller 10. en tunnelbana. Arbetet med att ta fram en detaljplan får förenklas i den utsträckning som anges i 15 och 16 §§, 18 § andra stycket, 19 § tredje stycket, 21 § andra stycket och 23 § andra stycket (enkelt planförfarande), om planförslaget är förenligt med översiktsplanen och granskningsyttrande enligt 3 kap. 16 § och 1.inte är av stor vikt eller har principiell betydelse och inte heller kan antas medföra en betydande miljöpåverkan samt saknar intresse för allmänheten, 2.enbart gäller en verksamhet som har tillståndsprövats eller ska tillståndsprövas enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 9 kap. 6 § , eller 3. enbart gäller åtgärder som har prövats eller ska prövas genom upprättande och fast- ställande av en arbetsplan enligt väglagen (1971:948) eller en järnvägsplan enligt lagen (1995:1649) om byggande av järnväg. 3. enbart gäller åtgärder som har prövats eller ska prövas genom upprättande och fast- ställande av en vägplan enligt väglagen (1971:948) eller en järnvägsplan enligt lagen (1995:1649) om byggande av järnväg. För ett planförslag som avses i 7 § 2 eller 3 behöver samråd enligt 11–15 §§ endast ske om prövningen av det andra ärendet är 1. den utredning som finns i beskrivning som finns i det det ärendet inte är tillräcklig ärendet inte är tillräcklig eller eller är aktuell för är aktuell för detalj- 2. samråd inte har skett i det andra ärendet med alla dem som ska omfattas av samråd enligt 11 §. I ett fall som avses i första stycket 2 är det tillräckligt att komplettera detaljplaneärendet så att samråd sker med dem som inte omfattades av samrådet i det andra ärendet. Åtgärder enligt vägplan eller järnvägsplan Om kravet på bygglov, marklov eller rivningslov har begränsats i en vägplan enligt 16 a § andra stycket väglagen (1971:948) eller i en järnvägs- plan enligt 2 kap. 9 § andra stycket lagen (1995:1649) om byggande av järnväg, behövs inte lov för att genomföra åtgärder på det sätt som anges i planen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.För vägar och järnvägar som planeras och prövas enligt väg- lagen (1971:948) eller lagen (1995:1649) om byggande av järnväg i den lydelse lagarna hade före , ska dock äldre bestämmelser tillämpas. 1 Kommitténs uppdrag och arbete Kommittén ska enligt direktiven (dir. 2009:16) analysera planeringsprocessen för byggande av transportinfrastruktur och föreslå sådana ändringar i väglagen (1971:948) och lagen (1995:1649) om byggande av järnväg som innebär att processen effektiviseras. Utredningsarbetet ska även, ur ett transport- infrastrukturperspektiv, omfatta frågor om miljökonsekvens- beskrivning och tillåtlighetsprövning enligt samt frågor om samordning med övrig fysisk planering enligt (1987:10). Enligt direktiven ska de förslag till effektivisering som kommittén lägger fram tillgodose kraven på demokratiskt inflytande och rättssäkerhet för enskilda som berörs av planerings- processen. Vidare ska tillräcklig insyn och möjlighet till inflytande säkerställas för berörd allmänhet. Behovet av hänsyn till miljön och miljökvalitetsmålen samt till andra samhällsmål ska tillgodoses. Kommittén ska överväga och utarbeta de författningsförslag som behövs för att bl.a. -förkorta ledtiderna fram till färdig anläggning, -förbättra samverkan mellan involverade aktörer, -förbättra samordningen med övrig fysisk planering och -förtydliga kopplingar till den ekonomiska planeringen för transportinfrastruktur. Kommittédirektiven återges i sin helhet i bilaga 1. Kommitténs uppdrag och arbete Totalt har kommittén haft tolv sammanträden. Det har varit viktigt för kommittén att bedriva utrednings- arbetet i dialog med olika aktörer och på ett öppet sätt. Kommittén har därför haft två olika referensgrupp med deltagare från departement, myndigheter och organisationer som berörs av de frågor som utredningen omfattar. Syftet med referensgrupperna har varit att ge tillfälle till diskussion om problemen i samband med planering av transportinfrastruktur och pröva idéer till lösningar som kommit fram i kommitténs arbete. En referensgrupp med representanter för närmast berörda departement, myndigheter och organisationer har haft åtta sammanträden och diskuterat förslagen som kommittén övervägt. Följande personer har deltagit i arbetet i referensgruppen: , , Järda , , , , , , , , , Närings- departementet, , , , , , Kommuner och Landsting, , (tidigare ), , , , Trafik- verket (tidigare och ) samt , (tidigare ). Den andra referensgruppen, med representanter för övriga berörda myndigheter och organisationer, har haft tre samman- träden och då diskuterat principiella frågor och vissa förslag. Följande myndigheter och organisationer har varit representerade i referensgruppen: , Statens väg- och transport- forskningsinstitut, , , Näringslivets Transportråd, Resenärsforum, Svensk Kollektivtrafik och TransportGruppen. Kommittén har besökt projektet i Väst, som omfattar byggande av motorväg och järnväg mellan och . Kommittén har fått en redovisning av projektledaren för Förbifart om erfarenheterna av fysisk planering av stora transportinfrastrukturprojekt. Ordföranden och sekretariatet har träffat representanter för , och i län. Ordföranden och sekretariatet har samrått med Kommuner och Landsting samt Hög- Kommitténs uppdrag och arbete Sekretariatet har samrått med trafikverken (, , Sjöfartsveket och Transportstyrelsen) om regeringsuppdraget att lämna förslag till ett nytt planeringssystem för transportinfrastrukturen (N2009/7620/IR). Kommittén har även yttrat sig över förslag till nytt planeringssystem för transportsystemet som verken upprättat. Länsstyrelserna har informerats genom redovisning av kommitténs slutsatser vid ett landshövdingemöte och genom kontinuerlig information under utredningsarbetet till en representant för länsråden. Kontakter har även förekommit med olika myndigheter, projekt och organisationer, bl.a. , , Transportstyrelsen, Trafikanalys samt projektet för effektivt transportsystem i (SATSA) och projekt . Några organisationer och enskilda har skrivit till kommittén och pekat på problem och föreslagit ändringar i gällande bestämmelser. Kommittén har till yttrat sig över Förslag till ny plan- och bygglag (M2009/2171/R), Miljöprocessutredning- ens slutbetänkande Områden av riksintresse och Miljökonsekvens- beskrivningar (SOU 2009:45), departementspromemorian Enklare lagtext om miljökonsekvensbeskrivningar (Ds 2009:65) och promemorian Miljöorganisationers talerätt – ändringar i 16 kap. 13 § (M2010/506/R). Kommittén har engagerat , docent vid stats- vetenskapliga institutionen, för att belysa vissa frågor när det gäller ansvarsfördelning och relationen mellan stat och kommun i planeringsprocessen för byggande av transport- infrastruktur. har tagit fram rapporten Planering, trafikinfrastruktur och kommunerna. Dessa frågor behandlas i kapitel 8. WSP Analys & Strategi har haft i uppdrag att ta reda på och dokumentera tidsåtgång och kostnader för specificerade moment i ett antal väg- och järnvägsprojekt. Uppdraget har resulterat i en promemoria Tids- och kostnadsuppgifter i infrastrukturplaneringen. Resultaten behandlas i kapitel 4. Företaget har också på kommitténs uppdrag gjort en studie av samhällsekonomiska effekter av en kortare planeringsprocess. Studien har presenterats i en promemoria Enkel ansats för värdering av för infrastrukturinvesteringarnas planeringsprocess. Resultaten redovisas i kapitel 11. Kommitténs uppdrag och arbete Ordföranden och sekretariatet har medverkat i 15 externa konferenser och seminarier. 2.1En översikt över gällande regler 2.1.1Fysisk planering av vägar och järnvägar Den fysiska planeringsprocessen för järnvägar och vägar regleras i väglagen (1971:948) och lagen (1995:1649) om byggande av järnväg (banlagen). För verksamhet som faller under någon av dessa lagar krävs inte tillstånd enligt , även om sådan verksamhet i och för sig kan räknas som miljöfarlig verksamhet. Vid planering och prövning enligt väglagen och banlagen, ska därför de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. och hushållningsreglerna i 3 och 4 kap. tillämpas. Detsamma gäller bestämmelserna om miljökvalitetsnormer. Dessutom finns det i väglagen och banlagen ett flertal hänvisningar till som innebär att balkens bestämmelser om miljökonsekvensbeskrivningar (MKB) ska tillämpas. I avsnitt 2.1.2 beskrivs tillämpningen av på vägar och järnvägar. En målsättning med väglagen- och banlagen är att ge förfarandet vid väg- och järnvägsbyggen en god anknytning till övrig samhällsplanering och till miljölagstiftning. Planeringsprocessen syftar till att förankra planeringen av vägar och järnvägar i den regionala planeringen och i kommunernas planering samt till att ge goda möjligheter till insyn och påverkan för dem som berörs i olika skeden. Vidare syftar planeringsprocessen till att göra avvägningar mellan olika allmänna och enskilda intressen samt till att åstadkomma ett effektivt och rättssäkert plangenomförande. Planeringsprocessen ska tillämpas på åtgärder som är byggande av väg eller byggande av järnväg. Till byggande av väg räknas anläggning av ny väg, omläggning av väg i ny sträckning och ombyggnad av väg. Till byggande av järnväg räknas att anlägga en ny järnväg, att lägga om spår i en ny sträckning, lägga ut ytterligare spår och på annat sätt bygga om en järnväg. Planeringsprocessen är indelad i tre skeden, där arbetet successivt ska utvecklas från översiktliga studier till detaljplanering och där resultatet från ett skede ska ge utgångspunkterna för nästa. Hänsyn ska tas till enskilda och allmänna intressen såsom miljöskydd och natur- och kulturmiljö. Processen inleds med att en förstudie genomförs, med syfte att klarlägga förutsättningarna för den fortsatta planeringen. Förstudiearbetet handlar om att identifiera och pröva tänkbara alternativ för att få fram vilka som verkar genomförbara och därför intressanta att studera vidare. Under förstudien ska den som avser att bygga en väg eller järnväg samråda enligt regler i med berörda länsstyrelser, kommuner och ideella föreningar som enligt sina stadgar har till ändamål att ta till vara naturskydds- eller miljöskyddsintressen samt med den allmänhet som kan antas bli särskilt berörd. Efter samrådet ska den länsstyrelse, inom vars område väg- eller järnvägsprojektet huvudsakligen ska utföras, bedöma och besluta om projektet kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. Projekt som kräver tillåtlighetsprövning av regeringen anses dock alltid medföra en betydande miljöpåverkan. Termen betydande miljöpåverkan är hämtad från MKB-direktivet1. I direktivet finns minimikrav på bl.a. MKB och samråd som måste följa. Direktivets krav gäller endast för projekt som kan antas medföra betydande miljöpåverkan. Som framgår i det följande ställer väglagen och banlagen mer långtgående krav. MKB krävs även för projekt som inte kan antas medföra betydande miljöpåverkan. När förstudien visar att alternativa sträckningar måste studeras, ska en vägutredning eller en järnvägsutredning genomföras. I utredningen ska de alternativ som bedöms som genomförbara efter förstudien analyseras och utvärderas. Alternativen och deras konsekvenser ska redovisas så att de kan jämföras med varandra och med att inte genomföra någon utbyggnad. Samråd i ett väg- eller järnvägsutredning ska ske med bl.a. länsstyrelse, tillsyns- myndighet och enskilda som kan antas bli särskilt berörda. Samrådskretsen är större för projekt som kan antas medföra betydande miljöpåverkan än för andra projekt. Utredningen ska innehålla en MKB som ska utformas och hanteras enligt 1 Rådets direktiv /337/EEG av om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, ändrat genom rådets direktiv /11/EG, Europa- parlamentets och rådets direktiv /35/EG samt och rådets direktiv /31/EG. Störst krav på innehållet i en MKB ställs för projekt som kan antas medföra betydande miljöpåverkan. MKB:n ska godkännas av berörd länsstyrelse. Därefter ska den ställas ut för granskning. Normalt omfattar dock utställningen hela utredningen, inklusive MKB. Utredningen resulterar i att verket beslutar om en korridor i terrängen för vägens eller järnvägens sträckning. Större väg- och järnvägsprojekt ska tillåtlighetsprövas av regeringen enligt 17 kap. . Tillåtlighetsprövning krävs för: nya motorvägar och motortrafikleder samt andra vägar med minst fyra körfält och en sträckning av , och nya järnvägar avsedda för fjärrtrafik och anläggande av nytt spår på en sträcka av för befintliga järnvägar för fjärrtrafik. Om det finns särskilda skäl, får regeringen i ett visst fall avstå från prövningen. Tillåtlighetsprövningen ska göras på grundval av vägutredningen respektive järnvägsutredningen. bereder på regeringens uppdrag tillåtlighetsärendena, bl.a. genom att skicka underlaget till ett relativt stort antal remissinstanser. Tillåtlighets- ärenden handläggs i . Regeringens beslut om tillåtlighet får inte överklagas. Det är däremot möjligt att begära rättsprövning av beslutet hos Regeringsrätten. Det tredje planeringsskedet innebär att en arbetsplan eller en järnvägsplan ska upprättas. Planen ska redovisa väganläggningens eller järnvägsanläggningens läge och utformning i detalj, liksom den mark och de särskilda rättigheter som behöver tas i anspråk för själva vägen eller järnvägen och för byggandet av den. Arbetsplanen eller järnvägsplanen ska innehålla en MKB enligt regler, vilken ska godkännas av berörd länsstyrelse. När planen utarbetas ska samråd ske med bl.a. berörda fastighetsägare, kommuner och länsstyrelser samt med andra som kan ha ett väsentligt intresse i saken. Planen inklusive MKB ska ställas ut för granskning. ska efter samråd med pröva om planen ska fastställas. Om verket och har olika uppfattning, ska frågan om fastställande av planen hänskjutas till regeringens prövning. Verkets beslut att fastställa en plan får överklagas hos regeringen och handläggs i . Ett överklagande hindrar att planen verkställs. Det krävs alltså att planen får laga kraft för att den ska få verkställas. Regeringens beslut får inte överklagas. Det är däremot möjligt att begära rättsprövning av beslutet hos Regeringsrätten. Med stöd av en fastställd arbetsplan får ta i anspråk den mark eller annat utrymme som behövs för vägen, trots den rätt som någon annan kan ha till fastigheten (vägrätt). En fastställd järnvägsplan ger järnvägsbyggaren rätt att lösa in erforderlig mark, men det måste ske via domstol eller – vilket är vanligast – genom lantmäteriförrättning. Härmed är den fysiska planeringsprocessen avslutad. Innan byggprojektet kan starta måste dessutom göra en detaljprojektering och ta fram bygghandlingar för upphandling av entreprenör. 2.1.2Allmänt om tillämpningen av på vägar och järnvägar Det finns anledning att uppmärksamma de principiella skillnader som föreligger mellan den prövningsordning som valts för vägar och järnvägar – planering – och tillståndsprövning. Ett tillstånd ger en ram för en viss angiven verksamhet. Om verksamheten ändras måste också tillståndet ändras. En sådan ordning är svårhanterlig för verksamheter som förändras löpande. Så är fallet när det gäller vägar och järnvägar; trafiken (antal fordon) på vägar och järnvägar liksom effekterna av denna (buller, utsläppsnivåer m.m.) ändras successivt . saknar möjlighet att t.ex. reglera hur många bilar som får färdas på en viss väg. Planeringen enligt väglagen och banlagen i kombination med tillsyn enligt ger nödvändig flexibilitet. Det är också en fördel att planeringen kan knytas till övrig samhällsplanering. Vid prövningen enligt väglagen och banlagen ska materiella bestämmelser – de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap., hushållningsbestämmelserna i 3 och 4 kap. samt skyldigheten att iaktta miljökvalitetsnormer i 2 kap. 7 § och 5 kap. 3 § – tillämpas. Upprättande av arbetsplan respektive fastställande av järnvägsplan ska enligt 3 a § väglagen och 1 kap. 3 § första stycket banlagen då jämställas med meddelande av tillstånd enligt miljö- balken. Bestämmelserna innebär inte att upprättande respektive fastställande av plan jämställs med ett tillstånd enligt utan handlar om hur bestämmelser ska förstås vid prövningen enligt väglagen och banlagen. ska tillämpa bestämmelser vid prövning av de frågor som regleras i en väg- eller järnvägsplan. Enligt banlagen ska de skyddsåtgärder och försiktighetsmått som behövs för att förebygga störningar och andra olägenheter från trafiken eller anläggningen anges särskilt i planen (2 kap. 2 § tredje stycket banlagen). Väglagen innehåller inte någon motsvarande bestämmelse. Som framgår av bestämmelsens ordalydelse handlar det inte om störningar och olägenheter under byggskedet utan under drift. Den omständigheten att en väg eller järnväg inte är en tillståndspliktig miljöfarlig verksamhet enligt utesluter inte ingripanden med stöd av . gäller parallellt med väglagen och banlagen. Det innebär att det är möjligt att med stöd av ingripa mot t.ex. buller från en väg eller järnväg med stöd av . Tillsyn enligt 26 kap. ska säkerställa syftet med balken. Ett beslut att fastställa väg- eller järnvägsplan har i detta avseende ingen rättskraft. En tillsynsmyndighet kan därför när som helst under bygg- och driftstiden meddela förelägganden om sådana skyddsåtgärder eller begränsningar som motiveras av hänsynsregler. 2.1.3Kommunal fysisk planering enligt (1987:10) Ofta måste ny- och ombyggnad av vägar och järnvägar hanteras och prövas även enligt (1987:10, PBL). Planeringen måste ta hänsyn till riktlinjerna i kommunala översiktsplaner för användningen av mark- och vattenområden samt för hur den byggda miljön ska utvecklas och bevaras. Vägar och järnvägar får inte byggas i strid mot detaljplan eller områdesbestämmelser. Därför blir det vid planeringen ofta aktuellt att initiera ny planläggning eller ändring av befintliga detaljplaner. Detta arbete hanteras av berörd kommun och sker enligt om bl.a. samråd och utställning. planering krävs alltså vanligen för att en väg eller järnväg ska kunna byggas. För att konflikter mellan å ena sidan kommunala intressen och å andra sidan regionala och statliga intressen ska kunna lösas finns det i PBL möjlighet till s.k. planföreläggande. Det innebär att regeringen får förelägga en kommun att anta, ändra eller upphäva detaljplan eller områdesbestämmelser om det behövs för att tillgodose riksintresse, däribland kommunikationer, eller för samordning av mark- användningen mellan kommuner. En kommuns beslut om översiktsplan får enligt PBL överklagas genom laglighetsprövning hos förvaltningsrätt (och därefter kammarrätt och Regeringsrätten). Kommunens beslut att anta detaljplan får överklagas hos . Ett överklagande av beslut prövas av regeringen. Regeringens beslut kan inte överklagas, men det är möjligt att begära rättsprövning hos Regeringsrätten. Förutom planering och den kommunala planeringen som beskrivs ovan krävs ett stort antal andra prövningar innan en väg eller järnväg kan byggas, s.k. efterföljande prövningar. Bygglov enligt PBL krävs för t.ex. bullerplank och tunnlar. Kommunens beslut om bygglov får överklagas som förvaltnings- besvär (länsstyrelse – förvaltningsrätt – kammarrätt – Regerings- rätten). I flertalet infrastrukturprojekt ska anmälan avseende miljöfarlig verksamhet enligt 9 kap. göras. Anmälan kan avse utsläpp av avloppsvatten, förorenad mark, permanent uppläggning av jordmassor samt tillfällig och permanent uppläggning av berg- massor inklusive krossverksamhet. Enligt 11 kap. ställs dessutom krav på tillstånd för vattenverksamhet. Med vatten- verksamhet avses bl.a. uppförande av anläggningar i vattenområden och bortledande av vatten från vattenområden. Enligt 12 kap. 6 § ska anmälan för samråd genom- föras till tillsynsmyndigheten för en verksamhet eller åtgärd som inte omfattas av tillstånds- eller anmälningsplikt och kan komma att väsentligt ändra naturmiljön. När särskilt skyddade områden enligt 7 kap. berörs av infrastrukturprojekt kan det behövas dispens för intrång i naturreservat eller kulturreservat, biotopskyddsområde eller djur- och växtskyddsområde. Tillstånd för verksamhet i ett Natura 2000- område kan också behövas. Besluten om tillstånd enligt fattas av länsstyrelse eller miljödomstol. Länsstyrelses tillståndsbeslut överklagas hos miljödomstol (och därefter ). Miljödomstols tillståndsbeslut överklagas hos (och därefter ). Beslut om dispens för ett biotopskydds- område fattas av länsstyrelse och beslutet får överklagas hos miljödomstol. Sedan kommittén startade sitt arbete har ett flertal förändringar gjorts av författningar som har betydelse för planeringen av vägar och järnvägar. Det finns vidare ett flertal förslag till lagändringar som är under beredning. Myndighetsstrukturen på området har också förändrats. Förändringarna tas upp längre fram i betänkandet i anslutning till att sakfrågorna diskuteras. Här finns en samlad redogörelse för de viktigaste förändringarna. En ny myndighet, , bildades . Ett trafik- slagsövergripande synsätt ska genomsyra den nya myndighetens verksamhet. ansvarar för långsiktig planering av transportsystemet för alla trafikslag samt för byggande, drift och underhåll av statliga vägar och järnvägar. Regeringen har beslutat om en instruktion för (förordning [2010:185] med instruktion för ). Ett flertal författningsändringar gjordes med anledning av bildandet av den nya myndigheten (prop. 2009/10:59). bildades också myndigheten . Myndigheten ska vara regeringens stöd för utvärderingar och analyser inom transportområdet. Bestämmelserna om ersättning vid expropriation har ändrats (prop. 2009/10:162). Bestämmelserna trädde i kraft och innebär höjningar av den ersättning som betalas vid expropriation och andra åtgärder där fastigheter tas i anspråk med tvång. I har ändringar gjorts för att ge miljöorganisationer talerätt i större omfattning än (prop. 2009/10:184). Ändringarna träder i kraft . En ny plan- och bygglag (2010:900, nya PBL) har beslutats av (prop. 2009/10:170). Lagen träder i kraft . Kommittén relaterar i betänkandet i fortsättningen till den nya lagen och föreslår ändringar av denna. Fem nya domstolar, mark- och miljödomstolar, ska bildas (prop. 2009/10:215).