sou · GYB377 · 2010-11-04 00:00:00 — Till skillnad från ett ordinarie fullmäktige beslutar alltså indelningsdelegerade inte om ansvarsfrihet utan de utser bara revisorerna. Skälet till det är att de delegerades mandattid går ut när det nyvalda fullmäktige tillträder. Även om olika församlingar utser revisorerna och beslutar om ansvarfrihet bör delegeraderevisorer själva kunna väcka ärenden som gäller granskningen. En sådan initiativrätt kan ses som ett instrument för revisorerna att hos indelningsdelegerade snabbt kunna väcka frågor som uppkommit i granskningsarbetet. Det kan t.ex. röra sig om förhållanden som riskerar att föranleda anmärkningar, påpekanden eller förslag i revisionsberättelsen och som kan behöva åtgärdas (jfr prop. 1998/99:66 s. 52–56). Revisorernas initiativrätt bör även omfatta ärenden som rör den egna förvaltningen. Vi föreslår alltså att revisorerna hos indelningsdelegerade ska få väcka ärenden som rör granskningen eller den egna förvaltningen. Initiativrätten ska omfatta ärenden som väcks för debatt men också ärenden där revisorerna anser att fullmäktige bör fatta ett beslut och där revisorerna lämnat ett förslag till beslut. Beslutsärendena ska beredas på samma sätt som andra ärenden som väcks hos indelningsdelegerade (jfr prop. 1998/99:66 s. 53 och 54). Revisorerna ska, som redan nämnts, lämna sin revisionsberättelse till det nya fullmäktige och inte till indelningsdelegerade. Det är också det nyvalda fullmäktige som prövar frågan om ansvarsfrihet. Ett initiativärende kan därför aldrig leda till att frågan om ansvarsfrihet aktualiseras. Indelningsdelegerade får anlita nämnder och beredningar i de kommuner eller landsting som har utsett delegerade. I fortsättningen ges denna befogenhet i 3 kap. 9 § indelningslagen. Verksamhet som nämnder och fullmäktigeberedningar bedriver på uppdrag av indelningsdelegerade ska inte granskas av de revisorer som utsetts av de delegerade utan av de ordinarie revisorerna, dvs. de som utsetts av fullmäktige (prop. 1978/79:157 s. 137). En rätt för revisorer att väcka ärenden hos de indelningsdelegerade bör tas in i 3 kap. 15 § indelningslagen. Förslag: Indelningsdelegerade ska få uppdra åt ett utskott att i de delegerades ställe besluta i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden. Det ska dock inte gälla ärenden av principiell beskaffenhet eller ärenden som annars är av större vikt och inte heller ärenden som enlig lag eller annan författning ska beslutas av fullmäktige. Skälen för utredningens förslag: LKI ger inte de delegerade befogenhet att delegera beslutanderätt till arbetsutskottet eller kommittéerna. Däremot fanns det en sådan delegationsrätt i lagarna om sammanläggningsdelegerade (9 §). Bestämmelserna om delegation tillkom efter önskemål från inblandade parter (prop. 1995/96:224 s. 51 och 52 samt prop. 1996/97:108 s. 46). Som redogjorts för i avsnitt 2.5 föreslog att LKI skulle kompletteras med bestämmelser om delegation (SOU 2002:33). Förslaget har, som redan framgått, inte lett till lagstiftning (prop. 2005/06:24 bet. 2005/06:KU12). Det är dock värt att notera att i i sitt remissvar påpekade att erfarenheterna från visade att i en indelningsprocess behöver beslutanderätt kunna delegeras till arbetsutskott och kommittéer. Fullmäktige är den beslutande församlingen i en kommun. Kommunallagen ger dock utrymme för en förhållandevis fri arbetsfördelning mellan fullmäktige och nämnderna. Fullmäktige får nämligen enligt 3 kap. 10 § KL delegera ärenden eller ärendegrupper till nämnderna. Det finns dock två begränsningar. För det första får fullmäktige inte delegera ärenden som är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt för kommunen. I 3 kap. 9 § nämns som exempel på sådana ärenden bl.a. mål och riktlinjer för verksamheten, budget, skatt och andra viktiga ekonomiska frågor. För det andra får fullmäktige inte delegera ärenden som enligt lag eller annan författning ska avgöras av fullmäktige. Vid förberedandet av en ny kommuns eller ett nytt landstings verksamhet och organisation är indelningsdelegerade beslutande församling. och övriga utskotts uppgift är att bereda ärenden och verkställa beslut. Praktiska skäl talar för att indelningsdelegerade bör kunna besluta om en friare arbetsfördelning. I likhet med vad som gällde enligt lagarna om sammanläggningsdelegerade föreslås därför att indelningsdelegerade ska få uppdra åt ett utskott att i de delegerades ställe besluta i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden. Om indelningsdelegerade anser att ett utskott i sin tur ska få delegera beslutanderätten vidare till en ledamot, ersättare eller anställd ska det anges i delegationsbeslutet. Det är samma ordning som gällde enligt lagarna om sammanläggningsdelegerade. Som nämnts ovan är fullmäktiges rätt att delegera ärenden begränsad. Liknande begränsningar bör gälla även för indelningsdelegerade. Indelningsdelegerade ska därför inte få delegera ärenden som är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt för kommunen eller enligt den nya indelningen. Som exempel kan nämnas ärenden om den nya kommunens eller det nya budget eller organisation. Indelningsdelegerade ska inte heller få delegera ärenden som enligt lag eller annan författning ska avgöras av fullmäktige. I ärenden där ett fullmäktige inte skulle ha fått delegera beslutanderätten ska alltså inte heller de indelningsdelegerade få delegera. Bestämmelserna om delegation bör tas in 3 kap. 16 § indelningslagen. Förslag: Indelningsdelegerade ska i en arbetsordning meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för sammanträdena och handläggningen av ärendena. Skälen för utredningens förslag: Av 5 kap. 63 § KL följer att fullmäktige i en arbetsordning ska meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för fullmäktiges sammanträden och handläggningen av ärendena. I 5 kap. 64 § KL anges vilka frågor som alltid ska regleras i arbetsordningen. Det rör sig bl.a. om när sammanträden ska hållas och anmälan av hinder att delta i sammanträdena. LKI innehåller inga bestämmelser om arbetsordning. Det gjorde däremot lagarna om sammanläggningsdelegerade. Där föreskrevs nämligen att de sammanläggningsdelegerade i en arbetsordning skulle meddela de ytterligare föreskrifter som behövdes för sammanträdena och handläggningen av ärendena. Något krav på att vissa frågor skulle regleras i arbetsordningen fanns inte. I förarbetena angavs dock exempel på frågor som borde regleras i arbetsordningen (prop. 1995/96:224 s. 54 och prop. 1996/97:108 s. 46). Kommunallagen bygger på att fullmäktige reglerar en rad frågor i en arbetsordning. Fullmäktige har alltså i vissa avseenden getts frihet att besluta om arbetsformerna. I vissa ämnen innehåller kommunallagen bara grundläggande bestämmelser och då förutsätts fullmäktige komplettera bestämmelserna med föreskrifter i arbetsordningen (prop. 1990/91:117 s. 194). Indelningsdelegerades uppgift är att besluta i stället för ett ordinarie fullmäktige. När ett nyvalt ordinarie fullmäktige tillträder upphör de delegerades mandat. Indelningsdelegerade kan alltså ses som en övergång från det gamla fullmäktige till det nya fullmäktige. Även under övergången bör kommunalagens bestämmelser tillämpas och en lagstiftning om indelningsdelegerade bör därför så långt möjligt återspegla det som sägs i kommunallagen. Bestämmelserna om indelningsdelegerade innehåller i stor utsträckning hänvisningar till kommunallagen och bestämmelserna om indelningsdelegerade bör därför, i likhet med kommunallagen, bygga på att en rad frågor regleras i en arbetsordning. Även praktiska skäl talar för att ge indelningsdelegerade frihet att bestämma sin egen arbetsordning. Mot bakgrund av det nu sagda anser vi att det ska vara obligatoriskt för indelningsdelegerade att i en arbetsordning meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för sammanträdena och handläggningen av ärendena. I likhet med vad som gäller enligt kommunallagen ska arbetsordningen innehålla föreskrifter i vissa särskilt angivna ämnen. Bestämmelserna om arbetsordning bör tas in i 3 kap. 21 och 22 §§ indelningslagen. Förslag: Indelningsdelegerade ska få besluta att en delegerad, en utskottsledamot eller en ersättare som inte är ledamot eller ersättare i ett utskott ska få närvara vid utskottets sammanträden och delta i överläggningarna, men inte i besluten, samt få sin mening antecknad i protokollet. Även revisorer ska kunna ges närvarorätt vid utskottssammanträden. Skälen för utredningens förslag: Fullmäktige får enligt 4 kap. 23 § KL besluta att en förtroendevald som inte är ledamot eller ersättare i en viss nämnd ska få närvara vid nämndens sammanträden och delta i överläggningarna men inte i besluten. Den förtroendevalde får även ges rätt att få sin mening antecknad i protokollet. Syftet med bestämmelserna är att tillgodose de förtroendevaldas behov av information (prop. 1990/91:117 s. 172). LKI ger inte delegerade rätt att besluta om närvarorätt vid utskottssammanträden. De sammanläggningsdelegerade för landstingen i och fick dock enligt 26 § lagarna om sammanläggningsdelegerade besluta att andra än ledamöter skulle ha rätt att delta vid ett arbetsutskottets eller en kommittés sammanträden (prop. 1995/96:224 s. 55 och 58 samt prop. 1996/97:108 s. 58). Vi anser att indelningsdelegerade bör kunna tillgodose behovet av information hos delegerade, utskottsledamöter, revisorer och ersättare genom att besluta om närvarorätt vid ett utskotts sammanträden. Bestämmelser som möjliggör det tas in i 3 kap. 31 § indelningslagen. Förslag: och övriga utskotts sammanträden ska hållas inom stängda dörrar. Ett utskott ska dock få besluta att dess sammanträden ska vara offentliga, om de indelningsdelegerade har medgett det. Utskottssammanträden ska dock alltid hållas inom stängda dörrar i ärenden som avser myndighetsutövning eller i vilka det förekommer uppgifter som hos utskottet omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Skälen för utredningens förslag: Sammanträden i kommunala nämnder är i princip slutna. Det kommer till uttryck i 6 kap. 19 a § KL där det sägs att en nämnds sammanträden ska hållas inom stängda dörrar. Nämnden får dock besluta att dess sammanträden ska var offentliga, om fullmäktige har medgett det. Det gäller dock inte ärenden som avser myndighetsutövning och ärenden som innehåller sekretessbelagda uppgifter. Möjligheten att besluta om offentliga nämndsammanträden infördes . Bakgrunden var att antalet fullmäktigesammanträden hade minskat som delegeringen av beslutanderätt från fullmäktige till nämnderna hade ökat. En effekt av detta var att överläggningar och beslutsfattande i allt större utsträckning skedde på sammanträden dit allmänheten saknade tillträde. För att medborgarnas möjligheter till insyn och påverkan skulle vara desamma oavsett på vilken nivå ärenden handläggs och beslutas infördes möjligheten att besluta att nämndssammanträden ska vara offentliga (prop. 1993/94:188 s. 55–59). LKI innehåller inga bestämmelser som gör det möjligt för ledamöterna i arbetsutskottet eller i en kommitté att besluta att ett sammanträde ska vara offentligt. Även lagarna om sammanläggningsdelegerade saknade bestämmelser i ämnet. Däremot hänvisar 11 § LKI till 5 kap. 38 § KL, vilket innebär att indelningsdelegerades sammanträden ska vara offentliga. Denna hänvisning flyttas nu till 3 kap. 19 § 9 indelningslagen. Även enligt lagarna om sammanläggningsdelegerade gällde att de delegerades sammanträden skulle vara offentliga. Indelningsdelegerade ska tillsätta ett arbetsutskott för beredning och verkställighet och får tillsätta fler utskott för dessa uppgifter. Dessutom får indelningsdelegerade anlita nämnder och beredningar i kommuner och landsting som har valt delegerade. Ett ärende hos de indelningsdelegerade kan alltså beredas av en nämnd som fått tillåtelse av fullmäktige att ha offentliga sammanträden. Vi föreslår i avsnitt 2.7.3 att indelningsdelegerade ska få delegera beslutanderätt till utskott. Det innebär att ärenden kan komma att debatteras och beslutas på en nivå där medborgarna saknar möjligheter till insyn och påverkan. Med hänsyn till det nu sagda och till att utskott i nu aktuellt avseende bör jämställas med nämnder anser vi att indelningsdelegerade ska kunna medge att ett utskott får besluta att dess sammanträden ska vara offentliga. I likhet med 6 kap. 19 a § KL ska detta inte gälla ärenden som avser myndighetsutövning och inte heller ärenden i vilka det förekommer uppgifter som hos utskottet omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Det som föreslås uppnås genom att en hänvisning till 6 kap. 19 a § KL tas in i 3 kap. 32 § 5 indelningslagen. Förslag: Vissa av kommunallagens (1991:900) bestämmelser om medelsförvaltning ska gälla för indelningsdelegerades verksamhet. Indelningsdelegerade ska vidare lämna en årsredovisning till fullmäktige och revisorerna i kommunen eller enligt den nya indelningen. Årsredovisningen ska lämnas möjligt och det år indelningsändringen träder i kraft. Skälen för utredningens förslag: I 8 kap. KL finns bestämmelser om ekonomisk förvaltning. Där sägs bl.a. att målet för den ekonomiska förvaltningen är att kommuner och landsting ska ha en god ekonomisk hushållning i sin verksamhet. De ska förvalta sina medel på ett sådant sätt att krav på god avkastning och betryggande säkerhet kan tillgodoses. I 8 kap. 14–20 a § KL finns bestämmelser om räkenskapsföring och redovisning. Enligt 18 § LKI ska arbetsutskottet ta fram ett förslag till budget för kommunen enligt den nya indelningen. I det sammanhanget hänvisas till vissa av bestämmelserna om budgetprocessen i 8 kap. KL. Några andra hänvisningar till bestämmelserna om ekonomiska förvaltning i 8 kap. KL finns dock inte. I 12 § lagarna om sammanläggningsdelegerade föreskrevs att bestämmelserna i 8 kap. KL om mål för den ekonomiska förvaltningen, medelsförvaltningen, utgiftsbeslut under budgetåret samt räkenskapsföring och redovisning i tillämpliga delar skulle gälla för de sammanläggningsdelegerades ekonomiska förvaltning. I förarbetena uttalades att de sammanläggningsdelegerade inte förmodades ha någon omfattande ekonomisk förvaltning men att de ändå måste redovisa sina räkenskaper m.m. (prop. 1995/96:224 s. 52 och prop. 1996/97:108, s. 46). Kommuner och landsting som har valt indelningsdelegerade ska tillhandahålla medel för verksamheten. Berörda kommuner och landsting tar upp medel för indelningsdelegerades verksamhet i budgeten för året före det år då indelningsändringen träder i kraft. De indelningsdelegerade bör när uppdraget är slutfört redovisa hur medlen har förvaltats för kommunen eller enligt den nya indelningen. Mot den bakgrunden behövs det bestämmelser om ekonomisk förvaltning av i stort sett samma omfattning som i lagarna om sammanläggningsdelegerade. Bestämmelserna bör tas in i 3 kap. 35 och 36 §§ indelningslagen. 2.9Bestämmelser i lagen om kommunala indelningsdelegerade som slopas Förslag: Vissa av hänvisningarna till kommunallagen (1991:900) i lagen (1979:412) om kommunala indelningsdelegerade förs inte över till lagen (1979:411) om ändringar i indelning i kommuner och landsting. Detsamma gäller en bestämmelse om beslut om ansvarsfrihet. Skälen för utredningens förslag: Vi föreslår i avsnitt 2.4 att LKI upphävs och att dagens bestämmelser om kommunala indelningsdelegerade flyttas till indelningslagen och att de nya bestämmelserna om indelningsdelegerade för landsting också ges där. Vid vår genomgång av bestämmelserna i har vi kunnat konstatera att lagen innehåller några hänvisningar till kommunallagen och en bestämmelse om beslut om ansvarsfrihet som inte fyller någon funktion. Vi föreslår därför att hänvisningarna och bestämmelsen slopas, dvs. de förs inte över till indelningslagen. Det rör sig om följande hänvisningar. Fyllnadsval och ersättare när en indelningsdelegerad avgår I 2 och 17 §§ LKI hänvisas till 6 kap. 14 § KL. Hänvisningen innebär att om en indelningsdelegerad eller en ledamot i arbetsutskottet eller en kommitté avgår, ska fyllnadsval förrättas. Om de förtroendevalda har utsetts vid ett proportionellt val inträder i stället en ersättare i enlighet med den ordning som har bestämts för Det som sagts följer av 6 kap. 14 § första och andra stycket KL. Vi föreslår att bestämmelser med motsvarande innehåll ska tas in i 3 kap. 6 och 28 § indelningslagen. Däremot föreslår vi ingen motsvarighet till 6 kap. 14 § tredje stycket KL. Där sägs att om fullmäktige har återkallat uppdragen för de förtroendevalda enligt 4 kap. 10 a § 1, ska val av nya ledamöter och ersättare förrättas. Av nämnda lagrum följer att fullmäktige får återkalla uppdragen för samtliga förtroendevalda i en nämnd när den politiska majoriteten är densamma som i fullmäktige. Indelningsdelegerade har ingen motsvarande befogenhet att återkalla uppdragen för utskottsledamöter, vilket är skälet till att hänvisningen i 2 och 17 §§ LKI till 6 kap. 14 § tredje stycket KL nu slopas. Det bör noteras att i 31 § lagarna om sammanläggningsdelegerade föreskrevs att om en delegerad eller en ledamot i arbetsutskottet eller en kommitté avgick skulle 6 kap. 14 § första och andra stycket KL tillämpas. Den hänvisningen omfattade alltså till skillnad från hänvisningen i 2 och 17 §§ LKI inte tredje stycket i 6 kap. 14 § KL. Av 8 § första stycket LKI följer att om en indelningsdelegerad är förhindrad att inställa sig till ett sammanträde ska en ersättare kallas in. Där sägs också att i fråga om ersättarnas tjänstgöring ska 5 kap. 12–16 KL tillämpas. Bestämmelser om ersättarnas tjänstgöring bör tas in i 3 kap. 19 § 3 indelningslagen. Hänvisningen till 5 kap. 16 § KL bör dock slopas. I 5 kap. 16 § KL finns bestämmelser om vilken ersättare som har företräde till tjänstgöring, nämligen den som är från samma valkrets som ledamoten, och om vad som gäller om en ersättare är förhindrad att inställa sig. Det bör först noteras att 5 kap. 16 § KL inte gäller , vilket sannolikt är skälet till att lagarna om sammanläggningsdelegerade inte hänvisade dit. Indelningsdelegerade och ersättare väljs bland dem som är ledamöter eller ersättare i fullmäktige i ändringsberörda kommuner och landsting. I likhet med vad som gäller enligt 2 § LKI ska det om ersättarna inte väljs proportionellt, bestämmas i vilken ordningen ersättarna ska tjänstgöra. Det sägs nu i 3 kap. 4 § indelningslagen. Om ersättarna väljs proportionellt framgår tjänstgöringsordningen av 25 § lagen (1992:339) om proportionellt valsätt. Med hänsyn till att frågan om ersättarnas tjänstgöringsordning regleras i 3 kap. 4 § indelningslagen och lagen om proportionellt valsätt kan hänvisningen till 5 kap. 16 § KL utgå. Här är det värt att nämna att den arbetsordning som föreslås i avsnitt 2.7.4 alltid ska innehålla föreskrifter om inkallande av ersättare och deras tjänstgöring (jfr prop. 1995/96:224 s. 53). Avgörande av ärenden utan beredning I 19 § LKI finns bestämmelser i vilka fall indelningsdelegerade får avgöra ärenden utan beredning. Där finns en hänvisning till 5 kap. 29–32 §§ KL. Vi anser att hänvisningarna till 5 kap. 27, 30 och 31 §§ KL bör slopas och de förs därför inte över till indelningslagen. Som utvecklas i det följande är skälet att paragraferna saknar relevans för indelningsdelegerade. Om ett ärende har beretts bara av en fullmäktigeberedning, ska enligt 5 kap. 27 § KL en nämnd vars verksamhetsområde ärendet berör alltid ges tillfälle att yttra sig. Indelningsdelegerades arbetsutskott ska alltid ges tillfälle att yttra sig i ett ärende som har beretts av ett annat utskott eller en nämnd eller en beredning under något av de fullmäktige som har valt delegerade (3 kap. 19 § 7 och 20 § indelningslagen). får alltså alltid yttra sig innan ett ärende som har beretts av en fullmäktigeberedning avgörs. Det får anses tillräckligt och det saknas därför skäl att föreskriva att det utskott vars ämnesområde berörs också ska få yttra sig. I 5 kap. 30 § KL ges ett nyvalt fullmäktige befogenhet att utan beredning besluta om att ändra mandattiden för en nämnd eller antalet ledamöter och ersättare i nämnden. Syftet med undantaget från beredningskravet är att ett nyvalt fullmäktige ska kunna ändra sammansättningen av en nämnd före valet av ledamöter i nämnden. Ett nyvalt fullmäktige ska alltså inte vara skyldigt att bereda ett sådant ärende med de nämnder som det avgående fullmäktige har utsett. Ändringar under löpande mandatperiod måste dock beredas (prop. 1990/91:117, s. 185). Indelningsdelegerade kommer alltid till tomt bord, dvs. det finns inte någon utskottsorganisation som en tidigare beslutande församling har utsett. Det gör att innehållet i 5 kap. 30 § KL saknar relevans för indelningsdelegerade. I 5 kap. 31 KL sägs att fullmäktige får behandla revisionsberättelsen utan föregående beredning. De revisorer som indelningsdelegerade utser ska lämna sin revisionsberättelse till fullmäktige i kommunen eller enligt den nya indelningen (3 kap. 41 § indelningslagen). Indelningsdelegerade behandlar alltså inte revisionsberättelse utan det gör det nyvalda fullmäktige. Det får därför anses följa direkt av 5 kap. 31 § KL att fullmäktige får behandla revisionsberättelsen från delegeraderevisorerna utan beredning och det behövs därför ingen hänvisning till 5 kap. 31 § KL. Effekter av att valet till fullmäktige upphävts eller rättats I 17 § LKI anges vilka bestämmelser i kommunallagen som ska tillämpas i fråga om arbetsutskottet och kommittéer. Bland de bestämmelser som räknas upp finns 4 kap. 7 § KL. Av 4 kap. 7 § KL följer att om valet till fullmäktige har upphävts och omval har ägt rum eller om rättelse har skett genom förnyad sammanräkning och mandatfördelningen mellan partierna därvid har ändrats, upphör uppdragen för de förtroendevalda som har valts av fullmäktige efter det att omvalet eller sammanräkningen har avslutats. När omvalet eller sammanräkningen har avslutats, ska fullmäktige förrätta nytt val av förtroendevalda för återstoden av mandattiden. Utgången av ett val till fullmäktige får enligt bestämmelser i 15 kap. vallagen (2005:837) överklagas hos . Ett nyvalt fullmäktige är behörigt att fatta beslut utan hinder av att valutgången överklagats.13 Det innebär att fullmäktige trots att valutgången överklagats kan utse ledamöter till styrelsen och övriga nämnder. Syftet med 4 kap. 7 § KL är att de förtroendevalda ska förlora sina uppdrag om överklagandet leder till att beslutar om omval eller att rättelse ska ske genom förnyad sammanräkning eller någon annan mindre ingripande åtgärd (prop. 1981/82:4, bet 1981/82:KU12 ). 13 15 kap. 10 § sägs att ett beslut genom vilket någon har förordnats till ledamot i landstings- eller kommunfullmäktige eller till ersättare gäller även om beslutet har överklagats. velat undvika är att den politiska majoriteten i fullmäktige efter omval eller rättelse ska skilja sig från den i nämnderna. Av 15 kap. 10 § vallagen följer att ett överklagande av utgången av ett val ska ha kommit in till senast efter det att valet avslutades. beslut får inte överklagas. Det bör noteras att LKI inte hänvisar till 4 kap. 7 § KL när det gäller indelningsdelegerade och behovet av en hänvisning togs inte heller upp i förarbetena (prop. 1981/82:4, bet. 1981/82:KU12). Eftersom indelningsdelegerade utses av fullmäktige hade en sådan hänvisning framstått som mer logisk än dagens hänvisning som alltså bara omfattar ledamöter i arbetsutskott och kommittéer. I 31 § lagarna om sammanläggningsdelegerade fanns dock en hänvisning till 4 kap. 7 § KL som även omfattade de delegerade och alltså inte bara ledamöter i arbetsutskott och kommittéer. Å andra sidan är bara den som är ledamot i ett fullmäktige som ska utse indelningsdelegerade valbar som delegerad. Om valet av ett fullmäktige upphävs och omval genomförs efter det att fullmäktige utsett indelningsdelegerade kommer även uppdragen som indelningsdelegerade att upphöra eftersom de som utsetts är valbara (3 kap. 12 § första stycket 1 indelningslagen jämförd med 4 kap. 8 § KL).