sou · GXB315 · 2010-01-01 00:00:00 — Det svenska har tillkommit som myndighet och folkvald församling med ansvar för samiska frågor.43 Samiskan har erkänts som nationellt minoritetsspråk.44 () har vidare antagit en deklaration om urfolkens rättigheter45 och en nordisk samekonvention är under beredning i det svenska . 42Ájttes roll bland svenska museer – och (intern PM ). 43Sametingslagen (1992:1433). 44Nationella minoriteter i , prop. 1998/99:143, bet. 1999/2000:KU6, rskr 1999/2000:69, se även Ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter samt Den europeiska stadgan om landsdels- och minoritetsspråk. 45United Nations Declaration on the Rights of Indigenous Peoples . Kraftsamling - vägen framåt Ájtte ägs och drivs av en stiftelse som bildades av staten, , kommun, () och Same Ätnam.46 I samband med bildandet skrevs ett finansieringsavtal där , kommunen och staten med medel som var resultatet av en vattendom, förband sig att stödja verksamheten. Regeringen utser enligt stadgarna styrelsens ordförande och tre av åtta ledamöter. utser två ledamöter och övriga stiftare en ledamot vardera. Museichef förordnas av regeringen efter styrelsens förslag.47 Ájttes finansieringsform skiljer sig från vad som är vanligt vid andra stiftelsemuseer med statligt stöd. Genom regeringens beslut i Sjöfallsärendet är stiftelsen tillförsäkrad ett årligt stöd från , tidigare Statens vattenfallsverk.48 Bidraget räknas upp enligt konsumentprisindex (KPI), men är inte möjligt att omförhandla. Det statliga stödet via utgör drygt häften av museets driftsbudget. Museet får också mindre anslag från och kommun. Projektstöd och intäkter från uppdrag och försäljning uppgår till en tredjedel av omslutningen. har museet fått stöd via bl.a. Europeiska unionens (EU) Interregprogram och kulturråd för projekt avseende föremål, arkiv och kulturmiljö. Ájtte har vidare genom fått del av Access-satsningen, och mottog 2007 och 2008, efter särskild ansökan, tillfälliga projektstöd från . Ett nationellt uppdrag utan departementskoppling Kontakten med är rent ekonomisk och innebär i praktiken att medel , i enlighet med Sjöfallsdomen, överförs direkt till Ájtte från bolaget. Ájtte saknar dialog med huvudfinansiären staten och hamnar dessutom, med sin speciella finansieringsform, utanför de större museigrupperingarna i . Det ingår inte i verksmuseikretsen och det är varken nationellt, regionalt eller kommunalt drivet och deltar alltså inte i något av 46SSR är en paraplyorganisation som samlar 57 samebyar och sameföreningar och Same Ätnam en ideell sakpolitisk intresseförening. 47Stadgar för Stiftelsen , Svenskt fjäll- och samemuseum (reviderade ). 48Beslut i Sjöfallsärendet . Kraftsamling - vägen framåt samarbetsråden (se avsnitt 5.2.3). Därmed blir Ájtte i viss mån kulturpolitiskt isolerat. Det statliga bolaget som är huvudfinansiär har inget ansvar för samiska frågor. I hanteras de samiska frågorna i huvudsak av men där saknas ett uttalat ansvar för museiverksamheten. Regeringen utser museichef och styrelseledamöter i stiftelsen men har ingen reell styrfunktion genom medelstilldelning utöver de projektmedel som utgått . Övriga finansiärer, landsting och kommun, har också begränsade kontakter med verksamheten eftersom de endast bidrar med en mindre del av finansieringen. Uppdrag 2006 till att se över Ájttes roll Regeringen gav i regleringsbrevet i uppdrag att se över Ájttes roll i relation till en eventuellt vidgad ansvarsmuseikrets. Ansvarsmuseifunktionen är dock i sig svårdefinierad och oprecis och bör, menar , liksom utredningen (se förslag i avsnitt 5.2.1), avvecklas. I rapporten till regeringen diskuteras därför mer utförligt andra sätt att tydliggöra Ájttes status.49 konstaterar bl.a. att huvudmannafrågan är oklar och att relationen till behöver förtydligas. bedömer att Ájtte är ett nationellt betydelsefullt specialmuseum. I rapporten diskuteras de möjligheter som finns att ge Ájtte stöd och en stärkt ställning inom gruppen centrala museer, stiftelser (anslag 8:2), regionala museer (anslag 8:3) eller vissa museer (anslag 8:4).50 Regeringen har ännu inte tagit ställning till förslagen. Ájttes roll bör stärkas Utredningen menar att flera skäl talar för att Ájtte borde ges en stärkt och förtydligad roll. Utredningen bedömer att den bästa lösningen skulle vara att Ájtte inordnas i gruppen Vissa museer (anslag 8:4). Därigenom skulle museet ges en tydligare roll både nationellt och internationellt. 49Ájtte – svenskt fjäll- och samemuseum, återrapportering till regeringen från (Dnr 2005/117). 50Ájtte – svenskt fjäll- och samemuseum, återrapportering till regeringen från (Dnr 2005/117). Kraftsamling - vägen framåt Den samiska kulturen och historien är en del av kultur och historia. Med ett tydligare statligt ansvar kan det bli klarare för andra engagerade parter var en fortsatt och fördjupad diskussion om museets verksamhet kan föras. Det ger också ökade möjligheter till utvecklingsdialog med kommun, , och andra berörda. För denna lösning talar också att relativt små museer via anslag 8:4 får bidrag som i storlek understiger de projektmedel regeringen beviljat Ájtte i extra stöd. Utredningen föreslår därför att regeringen överväger att omvandla det tillfälliga projektstöd som gått till museet till att utgöra en post på anslag 8:4. Åtgärden kan genomföras utan permutering av stiftelsen och utan förändring av finansieringsavtalet. Utredningens förslag om delegering av operativa uppgifter som rör handläggningen av anslaget till myndighetsnivå, skulle kunna ge goda förutsättningar för stärkt utvecklingsdialog mellan museet och en museisakkunnig myndighet. Mot förslaget talar möjligen att redan ställt sig negativt till denna lösning då de anser att Ájtte bör ges nationell status. I avsnitt 5.9 för vi fram förslag om införande av begreppet nationella åtaganden, där syftet är att ge vissa institutioner, oavsett huvudman och finansieringsform, ett särskilt uttalat nationellt ansvar för utpekade ändamål. Det är bl.a. verksamheter som Ájtte som givit inspiration till denna idé. Internationella konventioner och svensk lagstiftning ger de nationella minoriteterna en särskild ställning i . En inventering av museisamlingar med anknytning till de olika grupperna skulle kunna utgöra en god grund för fortsatt arbete i samverkan mellan dem och etablerade kulturarvsinstitutioner. Genom erkännandet av de fem nationella minoritetsspråken 1999 har den svenska staten bekräftat att dessa språk är en del av det svenska kulturarvet och därmed påtagit sig ett särskilt ansvar för Kraftsamling - vägen framåt dem.51 Statens åtagande är tvärpolitiskt och berör bl.a. kultur-, utbildning, språkvård och diskrimineringsfrågor, vilket också innefattar museiverksamhet.52 För Ájtte, Svenskt fjäll- och samemuseum och det samiska arvet ser vi det nationella ansvaret som visserligen knutet till minoritetsspråket men i än högre grad kopplat till samernas ställning som urbefolkning i . För övriga berörda minoritetsgrupper ser situationen annorlunda ut. konstaterar53 att det för de fem nationella minoriteterna finns flera kulturinstitutioner men att den romska kulturen och språket saknar en ansvarig nationell instans. Man föreslår därför en översyn för att i samråd med romska organisationer förbereda uppbyggnaden av en institutionell hemvist för den romska kulturen. Museikoordinatorn vill komplettera bilden med att en inventering av museisamlingar med romsk anknytning i befintliga museer bör kunna utgöra ett kompletterande inslag i en sådan översyn. En motsvarande inventering kan var fruktbar också för de andra nationella minoritetsgrupperna. Intressanta exempel på samverkan finns t.ex. med Forum för levande historia, och museer som alla tagit betydelsefulla initiativ rörande minoritetsgruppernas historia. Utredningen lägger dock inget förslag med denna innebörd men ser det som en angelägen framtida utvecklingsinsats. 51Nationella minoriteter i , prop. 1998/99:143, bet. 1999/2000:KU6, rskr 1999/2000:69, se även Ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter samt Den europeiska stadgan om landsdels- och minoritetsspråk. De officiella minoritetsspråken i är finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska. 52Jfr även förslagen i Arkiv för alla – nu och (SOU 2002:78) kap 9. Kraftsamling - vägen framåt 5.8Stärkt kulturpolitiskt ansvar för statliga museisamlingar som inte sorterar under Det finns behov av ett samlat statligt ansvar för de statliga museisamlingarna oavsett vilket departement de sorterar under. Statens långsiktiga ansvar för museisamlingar som förvaltas av institutioner som sorterar under andra departement än bör tydliggöras. Detta bör ske genom att regeringen markerar det statliga ansvaret i myndighetsinstruktioner och regleringsbrev samt styrdokument för de statliga bolagen. Det bör tydligt framgå att samlingarna vid organisationsförändringar eller bolagsförsäljningar som negativt påverkar den aktuella samlingens långsiktiga fortbestånd ska överlämnas till en annan myndighet. Av styrdokumenten bör även framgå att resurser för samlingens förvaltning ska överföras till den myndighet som tar över ansvaret. Utredningen föreslår vidare att samordningsfunktionen för museer ges i uppdrag att koordinera museifrågor som rör samtliga departement. Den grupp museer som sorterar under andra departement än intar en särskild ställning bland de statliga museerna. Detta gäller museerna inom statliga verk och bolag som förvaltar statligt ägda samlingar som ofta har vuxit fram inom för staten centrala, infrastrukturella verksamheter som och . Samma sak gäller också de statligt finansierade museer som drivs inom landets äldsta universitet och inom Kungl. Universiteten i och har ett väsentligt ansvar för både kulturarv och samlingar. Det systemetiska insamlandet som började utgör en nationell resurs för utbildning och forskning men är också i allt högre grad en resurs i dessa universitetsstäders arbete med att profilera sig. De statliga verksmuseerna svarar för en viktig del av det som präglat samhällsutvecklingen under omvandlingen av från Kraftsamling - vägen framåt jordbrukarsamhälle till industrination. I få andra länder har staten haft en så dominerande roll i den processen. Utredningen har samlat verksrespektive universitetsmuseer till möten för att diskutera deras position i museilandskapet och säkerställandet av det långsiktiga ansvaret för förvaltningen av samlingarna. Dessa museer finner sig väl till rätta inom sina respektive moderorganisationer, och uppger i flertalet fall att de har ett starkt stöd från ledningen men att myndighetens eller bolagets ansvar för museiverksamhet inom ramen för sina respektive uppdrag är oklart. Båda grupperna har mot denna bakgrund i skrivelser till utredningen uttryckt behov av ett uttalat stöd från respektive departement som verksamheterna sorterar under för sitt ansvar för det statliga kulturarv som man förvaltar (se bilagorna 15 och 16). Rektorerna vid Lunds respektive framhåller att det för universitetsmuseerna är väsentligt att dessas uppdrag framgår i regleringsbrev samt att resurser fördelas efter åtagande och behov. I skrivelsen från verksmuseerna framhålls samlingarnas betydelse och de risker som t.ex. ombildningen av myndigheter till bolag och andra organisationsförändringar kan innebära. Även behovet av tydliga markeringar av det statliga ansvaret för kulturarvet oavsett organisationsform framhålls. Utredningen bedömer att det saknas en uttalad statlig övergripande markering av ansvaret för det gemensamma kulturarv som samlats i den aktuella typen av institutioner. De forskningsrelaterade samlingarna vid universiteten riskerar att marginaliseras om deras roll inte tydligt uttalas. Samlingar vars uppbyggnad inom den statliga förvaltningen finansierats med offentliga medel löper risk att inte tas i beaktande vid organisationsförändringar och ändrade ägarförhållanden. Jag bedömer att medborgarnas tillgång till betydelsefulla statliga museisamlingar samt det långsiktiga bevarandet av dessa kan äventyras om inte ett statligt övergripande ansvarstagande för dem tydliggörs. vill jag understryka betydelsen av att främja samverkan och utbyte mellan statliga museer oavsett departementstillhörighet. Utredningen föreslår att samordningsfunktionen för museer får i uppdrag att ansvara för uppgiftsinsamling och analys till stöd för regeringens överväganden rörande kvaliteten i förvaltning och tillgängliggörande av dessa samlingar. Kraftsamling - vägen framåt För att förslagen avseende verks- och universitetsmuseer ska kunna genomföras krävs emellertid en fortsatt beredning av frågan i . 5.9Breddat ansvarstagande genom nationella åtaganden Den föreslagna samordningsfunktionen för museer (avsnitt 5.5) bör ges i uppdrag att pröva förutsättningar och möjliga former för ett ickefinansiellt främjandeinstrument, Nationellt åtagande. I uppdraget bör ingå att pröva det ansvar Ájtte, Svenskt fjäll- och samemuseum tar vad gäller det samiska kulturarvet. Många museer utanför de statligt ägda eller statsunderstödda museerna har samlingar och/eller kunskap av nationell betydelse. Att finna svenska former för det nationella åtagande utan finansiella förtecken som i utvecklats under benämningen Designated collections har därför setts som ett intressant utvecklingsspår. Det är ett ickefinansiellt stimulansverktyg vars kraft ligger i den kvalitetsstämpel det innebär att vara utsedd, att ges ett officiellt erkännande. I finns det över hundra samlingar som hallstämplats som nationellt omistliga av en särskild panel knuten till den statliga myndigheten , Libraries and (). Det finns flera avsikter med att peka ut vissa samlingar som särskilt viktiga. Det skyddar unika samlingar mot vanvård och bidrar till ett ökat kulturarvsintresse i den breda allmänheten. Det stärker de berörda institutionerna i deras dialog med lokala/regionala huvudmän, gör lokala samlingar kända i hela landet och förbättrar utsikterna till ökade ekonomiska resurser från både privata och offentliga källor. Den centrala museimyndigheten , Libraries and () använder också programmet som ett verktyg för kvalitetshöjning av museiarbetet. Den som får en samling accepterad som designated förväntas arbeta aktivt för att tillgänglig- Kraftsamling - vägen framåt göra materialet, ta en ledande roll i sektorn och visa vägen för andra då det gäller generositet med t.ex. lån, rådgivning och erfarenhetsutbyte. Urvalsproceduren sker genom ansökningsförfarande där en expertpanel efter en bedömning av omfattande underlag lägger förslag till beslut. Samlingens kvalitet och signifikans utgör primära bedömningsgrunder men panelen bedömer också kvaliteten på institutionernas arbete rörande collections management och publikservice. Institutionerna ska visa vad de tillför inom sina respektive fält, genom aktivt deltagande i utvecklingsarbete och generositet med expertis, utveckling av standarder, ledarskap och forskningsstöd. 5.9.2Nationella åtaganden – ett ickefinansiellt främjandeinstrument Utredningen har under utredningsarbetet erfarit att nationellt viktiga insatser görs på ett flertal museer i landet. Det saknas dock former för att identifiera vad som skulle kunna definieras som nationellt viktiga åtaganden liksom verktyg för att skapa den överblick som krävs för att rätt nyttja och utveckla den potential som ett nationellt erkännande av dessa insatser skulle kunna medföra. Värdet av att svara för en unik samling eller ta på sig en ledande roll inom ett ämnesområde uppmärksammas inte. Att finna former för och följa utvecklingen av ett verktyg av typen Designated collections skulle kunna vara en lämplig uppgift för den föreslagna samordningsfunktionen för museer. Det är framför allt inom två områden jag anser att Nationella åtaganden bör kunna komma i fråga: långsiktigt hållbar förvaltning av samlingar som är av nationell betydelse samt kunskapsområde som är angelägna ur ett nationellt perspektiv. Kraftsamling - vägen framåt Långsiktigt hållbar förvaltning av samlingar av nationell betydelse För kulturarv som är gemensamt för oss alla ställs krav på att förvaltningen tillförsäkras kontinuitet i såväl kunskapsuppbyggnad som kompetensutveckling. Det uttalade statliga ansvaret rör förvaltningen av de centrala museernas samlingar. Men även utanför dessa institutioner finns samlingar som är av nationellt intresse. Att precisera vilka samlingar detta kan röra sig om samt finna former för hur de förvaltande museerna skulle kunna uppmuntras i sitt uppdrag bör ses som en uppgift att utreda för den samordningsfunktion för museer utredningen föreslår i avsnitt 5.5. Institutioner som är angelägna ur ett nationellt perspektiv finns det museer som hävdar att de borde ha beteckningen nationellt ansvariga för ett definierat område men vars status i det avseendet är oklar. Etiketten Nationellt åtagande skulle kunna ge museet en erkänd identitet som angeläget ur ett nationellt helhetsperspektiv. Det mest tydliga exemplet på ett specialmuseum med sådan odefinierad status är kanske Ájtte, Svenskt fjäll- och samemuseum, som ser som centralmuseum för det samiska arvet och som i olika sammanhang också föreslagits som ansvarsmuseum i den nu befintliga formen. I avsnitt 5.7.4 diskuteras Ájttes situation och behovet av att finna en tydlig plats i den statliga institutionsstrukturen. Kraftsamling - vägen framåt 5.10Samla befintliga utvecklingsmedel i en pott för nationellt prioriterade forsknings- och utvecklingsprojekt Vid många museiinstitutioner, oavsett huvudmannaskap, finns kunskap, erfarenhet och utvecklingsidéer som behöver stöd för att kunna förverkligas och komma hela sektorn till nytta. Dagens anslagssystem främjar inte på ett tillfredsställande sätt samverkan inom hela sektorn. De statliga medel som fördelar dels till forskning och utveckling vid ansvarsmuseer, dels till utvecklingsinsatser vid regionala museer, samlas i en gemensam pott för stimulans till hela sektorns utveckling. Medlen föreslås disponeras av samordningsfunktionen för museer. Detta innebär en omdisponering till nya ändamål av från anslag 1:5 ap. 13, respektive från anslag 8:3. Genom att fastställa nationella mål för kulturpolitiken har den svenska visat sin viljeinriktning för arbetet med kulturfrågor i hela landet.54 För att i enlighet med målen främja museiverksamhet ute i landet lämnar staten via verksamhetsstöd till bl.a. de regionala museerna (anslag 8:3).55 I flertalet av de länder som utredningen besökt ger staten på motsvarande sätt och av likartade skäl verksamhetsstöd även till ickestatliga museer. Utöver de grundläggande verksamhetsstöden till institutionerna, har utredningen kunnat konstatera att de centrala museiorganen i många länder har ytterligare medel och mandat att stödja strategiskt utvecklingsarbete i sektorn. 1996/97:3, bet. 1996/97:KrU1, rskr 196/97:129. 2008/09:1, UO 17. Kraftsamling - vägen framåt 5.10.1Stimulans till hela sektorns utveckling De satsningar utredningen mött utomlands har varit av olika karaktär. Av grundläggande betydelse är att ett centralt samordningsorgan har resurser för breda samråd med sektorn, arbetsgruppsmöten etc. Lika viktigt är att sedan kunna gå museerna till mötes med initiativ för att lösa det som uppfattats som angeläget. Systematisk uppföljning av gjorda insatser är också av avgörande betydelse. Processerna kan se ut på olika sätt. En variant är att det centrala samordningsorganet driver utvecklingsfrågor i direkta samarbetsprojekt. Så har t.ex. finska utarbetat en utvärderingsmodell för museer i samverkan med ett femtiotal verksamma museiprofessionella i sektorn.56 Engelska Museums, Libraries and () har på likartat sätt, med breda konsultationer och i samarbete med () och Creative & Cultural Skills (CCSkills) arbetat fram en plan för kulturarvssektorns kompetensförsörjning som följs upp med (motsvarande ) i statligt stöd. En annan modell består av preciserade uppdrag till ett eller flera museer, en förening eller liknande. Det kan vara metodutvecklande insatser, förstudier eller pilotsatsningar av nationellt intresse. Här kan nämnas vissa av de uppdrag som finska lagt på KEHYS vid Statens konstmuseum, men även det aktivitetsstöd som centrala myndigheter kan ge så kallade subject specialist networks i respektive nasjonale museumsnettverk i . Svenska nätverksinitiativ av detta slag har vi mött under arbetets gång. Det samverkansprojekt kring dokumentär fotografi som har drivits av ett antal museer med Arbetets museum som sammanhållande nod är ett exempel. Ett annat är den idé om nätverksprogram med uttalat utvecklingsperspektiv som friluftsmuseerna fört fram (bilaga 14). Ett centralt samordnande museiorgan kan också utlysa öronmärkta medel för särskilt prioriterade utvecklingsområden. Till exempel har den danska Kulturarvsstyrelsen inom den nu löpande satsningen på arbetet med publik och pedagogisk, kunnat dela upp befintliga resurser i mindre bidragsposter (så kallade puljer) för t.ex. forskning, utbildning, publikundersökningar och internationellt utbyte. 56 Utvärderingsmodell för museer (finska 2007) Kraftsamling - vägen framåt Att dessa olika typer av främjandeåtgärder haft stor betydelse för stabilisering och utveckling inom museibranschen visar exemplen i , och på ett tydligt sätt. Det är mot den bakgrunden utredningens bedömning att sådana strategiskt riktade insatser med systematisk uppföljning är den kanske mest verkningsfulla metoden för att åstadkomma positiv utveckling. Resurser för stimulans till sådant arbete måste skapas. Utredningen menar att detta kan åstadkommas genom omdisponering av befintliga anslag för utvecklingsinsatser vid regionala museer, respektive forsknings- och utvecklingsinsatser vid ansvarsmuseerna. Vid många museiinstitutioner, oavsett huvudmannaskap, finns kunskap, erfarenhet och intressanta utvecklingsidéer som om de förverkligades skulle kunna komma hela sektorn till nytta. främjar inte dagens anslagssystem på ett tillfredsställande sätt samverkan inom sektorn. Mot denna bakgrund är det angeläget att samla befintliga forsknings- och utvecklingsmedel i en gemensam pott som föreslås disponeras av en ny samordningsfunktion för stöd till sektorns utveckling enligt ovan. Statens insatser för att stötta nationellt viktigt utvecklingsarbete är begränsade till två anslag riktade mot två separata grupper institutioner. För forsknings- och utvecklingsinsatser vid ansvarsmuseerna fördelas ett anslag på av (anslag 1:5 ap. Utredningen föreslår i avsnitt 5.2.1 att uppdraget som ansvarsmuseum avskaffas. Utredningen bedömer att en konsekvens av detta är att de medel som varit knutna till funktionen därigenom frigörs och kan läggas samman med övriga utvecklingsresurser. Utredningen menar vidare att även de medel, motsvarande ca på anslag 8.3, som av avsatts för utvecklingsinsatser, bör läggas samman med övriga utvecklingsresurser till samordningsfunktionens disposition. I den mån den statliga utställningsgarantin genererar överskott föreslås även dessa medel föras till potten med utvecklingsmedel. Utredningen ser här möjligheter att åstadkomma en statlig satsning på utveckling som utredningen anser är angelägen ur ett nationellt perspektiv och som kan komma alla professionella museer till nytta oavsett huvudmannaskap. Kraftsamling - vägen framåt 5.11Svenska spel som finansieringskälla I fördelning av bidrag baserade på vinsten från bör utöver fysisk fostran också ungdomars intellektuella och kreativa utveckling samt åtgärder som främjar livslångt lärande tas i beaktande. Museerna utgör i ett sådant perspektiv viktiga aktörer. har varit föremål för både utredningar och offentlig debatt. Verksamhetens inriktning har ifrågasatts och krav ställts på en tydligare inriktning mot socialt ansvarstagande och ett mer så kallat sunt spelande. I betänkandet En framtida spelreglering57 läggs förslag med den innebörden. Statens stöd till idrotten har också utvärderats utifrån frågeställningen vilka former det ska ha, En utvärdering av statens stöd till idrotten.58 har i den offentliga debatten frågan om en eventuell utförsäljning av aktualiserats.