sou · GXB315d2 · 2010-01-01 00:00:00 — Och så tänkte jag: låt inte det här bli ännu en byråkrati att förhålla sig till och hålla sig väl med, utan låt det bli den samtalspartner vi hoppas på. ser jag att det finns något positivt i det här, en öppen, cen- tralt placerad samtalspartner. Det ligger i tiden. Vi håller alla på att fundera på hur vi ska organisera oss. Den hierarkiska modellen hål- ler inte längre. Det händer mycket ute på våra olika museer. Man är bra på olika saker och kvaliteten har växt i takt med att utbudet har ökat. Då behövs inte hierarkierna på samma sätt. Så till frågorna: Namnbytet från samordnare till koordinator, vad är skillnaden? Om inte annat är samordnare lättare att säga. Bidragsgivningen, var ska den ligga? Jag tycker att den ska ligga på regeringsnivå och ske med politiska beslut. Det riktigt roddiga i det här är organiseringen av kultur- och miljö- problematiken. Det tycker jag tillhör kulturutredningen och ansvars- kommittén måste ju ha ett antal saker att säga. Det är alldeles på tok med en massa olika institutioner. För att sammanfatta: Lägg bidrag och lagstiftning på departe- mentet, och se sedan till att bygga upp det här centrala organet som en samtalspartner. Ett sådant initiativ välkomnar jag Det ger idéer både till museikoordinatorns arbete och den aviserade kulturutredningen. I vilken utsträckning det kommer att handla om att reda ut strukturfrågor i museikoordinatorns roll, det är en öppen fråga som anges i de direktiv som kulturutredningen kommer att få. Men du frågade även om skillnaden mellan koordinator och sam- ordnare. Jag uppfattar dem som ganska likvärdiga. Jag vet inte om har någon idé om huruvida det finns någon innehålls- mässig skillnad? Om det finns någon sådan skillnad vet jag inte hur den är tänkt, för det är inte jag som har skrivit direktiven. Min uppfattning är att en koordinator har en lite mer medlande och mäklande roll än en sam- ordnare. En koordinator är en samverkare mer än en samordnare. Det är det som jag lägger in i begreppen. Men varför det är ändrat får du fråga ministern om. Koordinator är det enda begrepp vi har använt oss av, åtminstone . Ska vi leva upp till ministerns ord om dialog och diskussion vill det till att hela sektorn känner sig delaktig i diskussionen. Även om huvudfokus ligger på de centrala museerna vill jag som representant för den regionala sidan betona vikten av kultur i hela landet. Den regionala infrastruktur som vi länsmuseer står för gör det möjligt för alla – barn, ungdomar och vuxna – att nå vårt kulturarv. gladdes vi åt den jämna könsfördelningen här i rum- met, men det finns andra perspektiv att fundera på. Etnicitet exempel- vis. Det är en demokratifråga vi måste hantera. Vi på länsmuseerna har jobbat en hel del med publikarbete och de pedagogiska frågorna. Vi vill levandegöra historien och berätta historien på ett sätt så att alla människor, även de nya svenskarna, känner igen sig. Det här är viktiga frågor att samlas och diskutera kring. Jag ser fram mot den här dialogen och det fokus ni anger, men dialogen ställer också krav. Var rädd om de strukturer som finns. Någ- ra av oss har varit med och bildat för att skapa en styrka för sektorn. Därutöver har vi våra samarbetsråd. Det gäller att inte krocka i uppdragen, utan att ha tillit till de organisa- tioner som finns och det som sektorn själv vill göra. Det finns få politikområden som är så roddiga som kulturpolitik och där det finns så många olika aktörer. Vi måste optimera de resur- ser vi har på ett bra sätt. Sedan vill jag lyfta fram det här med samlingarnas rörlighet. Vi kan aldrig komma ifrån att tingen, föremålen, har en kraft i mötet mellan oss och historien och det historien vill berätta. Då vill det till att föremålen inte bara finns i utan att vi även kan få se dem i till exempel . Vi har ett väldigt rikt museilandskap i med många olika aktörer som jobbar under olika former och förutsättningar. Den olik- heten ska vi vara rädda om. Dessutom finns det ett stort entreprenör- skap att ta vara på och många olika lokala lösningar. Det jag vill att ska ta med sig i sitt nya uppdrag är: tänk på alla lokala möjligheter som finns, entreprenörskapet och de lokala lösningarna och framför allt de specifika nätverk som finns. Dessa nätverk har inte kommit uppifrån utan har skapats under- ifrån av människor som samverkar i olika former. Ta vara på det och stimulera det. , Kommunala museers samarbetsråd Jag blev väldigt glad när kulturministern lyfte fram det här med rörligheten av föremålen. Det har stor betydelse ute i landet och jag hoppas verkligen att det kommer att ingå i uppdrag. I den frågan har vi mycket att lära av vårt grannland . Där finns ett bra system för rörlighet och en inställning att föremålen inte ska ligga i låda utan vara ute för beskådande. Låt det bli en viktig del i det fortsatta arbetet. Vi är positiva till samverkan och till koordinatorns Det är viktigt att det är en funktion, inte en person. Mellan raderna kan man ana att det är tanken, även om det just nu är en person i form av . Det är intressant med de här lokala och regionala perspektiven och viktigt att komma ihåg att det pågår otroligt mycket ute i landet. En viktig uppgift för är självfallet att fånga upp de goda erfarenheterna och de bra exemplen. Jag representerar både avdelningen för samlingar och ABM-cen- trum, ett projekt som har sin fysiska placering på KB men som handlar om att arkiv, bibliotek och museer samverkar kring vissa frågor, inte minst internationalisering. Jag har under de år jag har arbetat med ABM-frågor funnit det besvärande att det inte har fun- nits någon koordinator. Det har saknats en funktion som samlar upp just museernas intresse, en entydig part att vända sig till. Jag hoppas att det finns ett litet utrymme för it och hanteringen av digitaliseringen i koordinatorns uppdrag. Digitalisering är ett gigantiskt område. Det handlar naturligtvis inte bara om bildkonst. Det är den enkla dimensionen av digitaliseringen. Det handlar om hela kedjan från urval och bevarandefrågor till registrering, lång- siktig lagring och paketering. Där har vi gemensamma intressen – arkiv, bibliotek och museer. Det hoppas jag att museikoordinatorn tar fasta på. är en väldigt stor myndighet, närmare 700 personer. I den här organisationen finns också en väldigt praktiskt inriktad verk- samhet som heter och som vänder sig just till museerna. Att den verksamheten är lagd under beror delvis på att anses vara duktiga på arkivlokaler. Föremåls- arkiven är ett lyckat exempel på en samordnad verksamhet för muse- erna. Att ordna den här typen av lokaler är förknippat med stora kostnader. Så även att hyra in sig i lokalerna. är lokaler med klimatanordningar och annat en förutsättning för att föremålen ska kunna bevaras. Därför tror jag mycket på centrala lösningar när det gäller föremålsarkiv. Man måste samarbeta kring de här frågorna, annars blir det alltför kostsamt. Det går inte att ha egna små varianter av arkiv och bygga upp dem i små hålor någonstans. Jag menar inte att allt måste fraktas till , men det är oerhört viktigt att man tänker på samordning i dessa frågor. De museer som är intresserade av det här måste dessutom inteckna sig för framöver, så att man inte står där med tomma loka- ler som kostar pengar. Det här tror jag kommer att bli en av de cen- trala frågor bör ge rekommendationer kring när uppdraget är slutfört. Det var ett slagkraftigt inlägg i en av de sakfrågor som faktiskt är utpekade som ett område som koordinatorerna ska titta närmare på. Jag är nyfiken på om du med de erfarenheter har vill bli ännu mer konkret i ditt förslag? Har du något inlägg i ABM-frågan och hur man kan se på samverkan mellan de här tre vore det också spännande att ta del av. Det vi har diskuterat är samarbete mellan arkiv, bibliotek och museer på central nivå, inte lokal. På den centrala nivån har det inte varit helt enkelt. Det första man måste göra är att försöka hitta ett slags minsta gemensamma nämnare. Vad har vi gemensamt? Vad kan vi utveckla tillsammans och vad är vår egenart? En sådan gemensam bas har det varit svårt att hitta. Det innebar att när vi 2004 inrättade ABM-centrum handlade det om bilddatabaser: hur man klassificerar och hanterar bilder och så vidare. blir det allt mer konkret vad det hela kommer att handla om. Våra skärningspunkter ligger inom digitalisering. Därför har projektet gått åt det hållet. har mycket handlat om utbildning i de digitala kedjorna, allt från att materialet kommer in till att det går ut och hur det presenteras. I övrigt har arbetet inte varit sådär oerhört Vi ska göra en utvärdering för att se om det här är värt att fortsätta satsa på. Å andra sidan: Med tanke på de starka institutioner det rör sig om, , Riksutställningar och andra, är det en liten framgång att vi alls har träffats och ordnat olika grupper. Kommuni- kationen i sig har varit av godo. Vi är en institution med ett nationellt uppdrag att samverka både regionalt, nationellt och lokalt. Det gör vi i samproduk- tioner och med turnéer och utbildningsinsatser. Vi märker verkligen att samverkan är framtidens melodi. Vi märker också att förutsätt- ningarna för samverkan ser olika ut i olika regioner. Vi har ett exempel från ett samarbete i med 34 involverade aktörer i en regional turné och där var en samlande länk. spräcker vi det rekordet i ett nytt projekt där vi har över 100 aktörer i en regional turné. Såväl museer som andra aktörer är involverade. Jag tror att vi måste samverka mellan museerna, men också gå ut utanför vår egen krets. Även när vi jobbar nationellt. Med den erfarenhet Riksutställ- ningar har av att samverka i olika projekt tror jag att vi kan bidra till metoder för nätverksbyggande. Utöver det är jag glad att koordinatorn inte bara ska ta hand om tunga interna frågor utan även frågor som rör publik, pedagogik och förmedling av olika slag. Vi vill bli en mötesplats för utveckling av utställningsmediet. Genom att inventera de utbildningsbehov och andra behov som finns på museer på alla nivåer tror vi att vi kan bidra med olika utbildningsinsatser. Hur når vi en ny publik? Hur kommu- nicerar vi på andra sätt? Hur ökar vi professionaliteten? Vi kommer även att bygga upp en omvärldsredaktion för att beva- ka vad som är på gång inom utställningsmediet och bygga upp ett nätverk av korrespondenter både och utanför landet där alla ni är naturliga korrespondenter. Ni är spejare och spanare i vad som händer tekniskt, konstnärligt och pedagogiskt. Behovet av att öka samlingarnas rörlighet har också nämnts här . Riksutställningar har ett uttalat uppdrag att samverka med museer och kulturinstitutioner. Men det är inte riktigt klargjort vad som menas med denna ökade rörlighet, med vem och hur? Det kan naturligtvis vara de centrala museernas samlingar som ska göras till- gängliga ute i landet, men det kan också vara att vända på perspektivet. Det händer väldigt mycket på andra håll som skulle kunna visas i . Vad är centrum och vad är periferi? Det bör vi prata om. Jag tror att Riksutställningar kan bidra till att sätta föremålen i en kontext och problematisera de samlingar som finns snarare än att rent fysiskt frakta föremål, för det finns det andra företag som är bättre på. Inte minst bör vi försöka skapa nya former av sam- arbeten. En koordinator som jobbar med de här frågorna känns väldigt bra. Nya korrespondenter i och runt om i världen låter som en rolig och väldigt användbar funktion för hela museisektorn. Att dela med sig av de metoder man har uppfunnit är givetvis också viktigt. , Svenska ICOM/ SAMP Det är självklart viktigt att bygga på det vi har, men jag hoppas att vi bygger vidare med en reflektion på vad vi har och varför vi har det. Då menar jag till exempel vårt kulturarv. Vilka samlingar har vi? Vad representerar de? Vilket är det som finns där? Och kanske skulle vi ännu mer reflektera över vem som samlar in för framtiden. Jag förespråkar självklart rörlighet men vill vidga det från lokalt, regionalt och nationellt till internationellt. Vi bör också prata om rörlighet inåt och utåt. Dessa frågor talar vi sällan om . Vi har lagar, regler och tankar om hur vi kan bevara och behålla vårt eget kulturarv, men diskuterar det inte i samband med andras rätt att behålla sitt kulturarv. Jag menar alltså hela trafficking-frågan. Det är viktigt, eftersom det handlar om etik. Där finns det mycket att göra och många erfarenheter att hämta utanför vårt eget land. Framför allt finns ICOM, som har en egen etisk kommitté. Som ni vet är ICOM uppbyggt på nationella kommittéer som också tar ett ansvar i den här debatten. Det globala perspektivet behövs här och . Den etnicitet vi pratar om gäller personalen, den del som sitter här. Vi har väldigt svårt att knyta ihop de här frågorna. Jag hoppas verkligen att koordinatorn inte samtalar med en i taget, med institutionerna för sig och nätverken för sig. Nätverken är oerhört viktiga, men också oerhört isolerade. laborerar ofta med nytt tänkande och nya metoder, och det är viktigt att de kommer in i institutionerna. Nätverken bör användas bättre, och framför allt bör resultaten av deras arbete användas bättre. De internationella nätverkens arbete bör samordnas. Man behöver inte skilja på det nationella och det internationella, men det har vi en ten- dens att göra. Jag hoppas att koordinatorn kan hitta system där förändringar tillåts äga rum under hela uppdraget, inte bara 2009 när uppdraget är klart. Det sägs i direktiven att ska pröva utvecklingsverksamhet på olika områden under de här två åren. Tack för intressanta per- spektiv. Mer reflektion och mer etik. Jag vill betona värdet av olikheter inom det här området. Olikheter ska tas tillvara. Men det gäller också att få syn på dem. Ett uppdrag för koordinatorn blir att få syn på olikheterna i verksamheten. Univer- siteten har många stora samlingar, kostsamma sådana, och vi ligger under . Det är alltså olika aktörer inblan- dade i hur det hela fungerar. Att få upp ögonen för strukturerna och de olika modellerna tror jag är viktigt. Universiteten, högskolorna, forskningen och den högre utbild- ningen bör ha viktiga roller i det här. Det kan vara värt att titta lite på vad som finns och vad som händer inom Utbildningsdeparte- mentets revir. Jag tror att universitet och högskolor gärna vill vara med och bidra. Forskningssamverkan är ett nyckelord i direktiven och ett av de utpekade områdena. Är det någonting särskilt kring de frågorna som du vill föra in i diskussionen, till exempel när det gäller forskningsläget på museiområdet? Jag är nyfiken på hur det ser ut . Hur många museer har forsk- ningsavdelningar? Hur stora är de? Varifrån kommer pengarna? Hur är forskningen relaterat till andra forskningsmiljöer? Det finns säkert siffror på det här, men jag har inget riktigt grepp om det. Det skulle vara väldigt bra att få en överblick. , Statens museer för världskultur Jag vill ta upp det här med forskning och museer. Det är bra att det är med i direktiven. Vi har ingen egen avdelning för forskning, men jag vill nämna ett positivt exempel. Det är och dess satsning på Museion, som har ett mycket nära samarbete med i . Samarbetet sker dels genom en internationell masterutbildning där medarbetare från min myn- dighet undervisar ibland, dels genom att forskare från går in i våra olika utställningsprojekt och skriver antologier och så vidare. Det är ett bra exempel på hur museer och universitet kan samarbeta. , Svenskt fjäll- och samemuseum Åjtte Några talare har berört sammansättningen på oss som sitter runt det här bordet. I det här sammanhanget får jag försöka göra mig till talesman för en befolkningsminoritet, samerna. Utifrån den samiska horisonten är dilemmat att kulturarvet i form av föremål och arkivmaterial finns spritt över hela landet på ett antal olika institutioner. Det reser frågor kring överblick, samverkan och kompetens när det gäller långsiktigt bevarande. Hur löser vi det på bästa sätt? Naturligtvis är det även en fråga om tillgänglighet i rela- tion till den samiska befolkningsminoriteten, som faktiskt också är geografiskt spridd över stora delar av landet. Vi ser positivt på det här uppdraget och hoppas att det ska ge uppslag till lösningar på de frågor vi brottas med. Det är fantastiskt med alla dessa positiva tillrop till inför det kommande arbetet. Jag måste erkänna att jag hade förväntat mig lite mer tveksamheter och farhågor. Det finns säkert frågor i uppdraget som man kanske inte alls ska försöka samverka kring. Men jag är glad över den positiva stämningen. Jag vet inte om jag kommer med så många betänkligheter, men kanske någon. Jag är glad att vi har fått det här tillfället att komma till diskussion. Vi hör här att det finns oerhört stora förväntningar på vad kan åstadkomma. Men om man tänker att kulturarvet och kulturen återspeglar hela samhället, då undrar man: Hur är det möjligt att koordinera alla förväntningar vi har och hela kultursektorn? Man måste förmodligen koncentrera sig på några viktiga frågor där vi ser att samverkan kan ge stora effekter. får vi inte glömma att vi återspeglar hela samhället och att vi har olika roller. Ofta hör man att det är så otydligt och ingen vet vad den andre gör, men det är också det som är styrkan, ger dynamiken och gör att vi faktiskt syns. Många har berättat om nya nätverk och att man kan ta vilka kontakter man vill och bygga upp nya samarbeten. Det är viktigt att koordinatorn kan se de här sam- manhangen och hitta strukturerna. Och att vi inte är så skeptiska mot att uppdragen och rollerna inte är precisa. Det kommer de kanske aldrig att bli, och jag tycker inte heller att de ska det. Vi är en liten sektor. Därför måste även andra ta ansvar för det vi gör. Var och en måste ta ansvar för sitt eget kulturarv. Vad har museerna och institutionerna för roll om man vill att andra ska agera? Det vill jag att koordinatorn ska tänka på. Det finns ett stort intresse i samhället för vad vi jobbar med. Det intresset ska vi använda. Kulturmiljövårdens portalparagraf om att ansvaret delas av alla är svår att föra ut. Det kräver en massiv kommunikationsinsats för att få det att bli en verklighet. Kanske kan det stöd som museikoordi- natorn ska ge också ha kommunikativa effekter i form av ökad syn- lighet och tydlighet för museernas räkning. Det är en förhoppning. Ordet internationellt har nämnts . Det internatio- nella arbetet präglar vår verksamhet i allt högre grad oavsett vad vi sysslar med inom museisektorn. Har ni funderat någonting kring de internationella frågeställningarna? Också med hänsyn tagen till att har ett nytt uppdrag inom den internationella verk- samheten och hur spelplanen kommer att kunna se ut. Har du någon- ting att säga om det? Det är för tidigt att säga någonting. I direktiven står att jag ska ut i det internationella samhället och leta efter sådant som vi kan ta vara på här hemma. Och självklart handlar det i ett framtidsperspektiv om att reda ut vad vi kan och vet här hemma. Om jag går tillbaka till min roll som ordförande i museer så har vi tillsammans med ICOM gjort en ansökan hos Framtidens kul- tur, just för att se hur vi kan hitta en bas för vårt gemensamma internationella arbete. Så det finns en del sådana frågor igång. Utöver det har sin roll. Det internationella nätverket har flera syften, dels att titta på om det finns någonting som är intressant för oss att ta vara på, dels att se hur vi kan hitta former för samverkan med de internationella samfunden. Det är sådant som ligger i mitt uppdrag och där jag hoppas att få idéer. Jag hakar på med ABM-frågorna igen. nämnde maga- sinsfrågorna som ett möjligt samverkansområde. Jag vill påminna om upphovsrättsfrågorna. har sin verksjurist liksom KB, men det är få museer som har juridiskt stöd till exempel i samband med digitalisering. Digitalisering är någonting vi utför både i pro- jektform och som en löpande verksamhet. Det finns något kontraproduktivt i uppdraget att vi ska digitalisera våra samlingar och värna upphovsrätten, eftersom den i någon mening stör den här processen. Det vore bra om det fanns en instans som bevakade kulturarvsinstitutionernas intressen och problem i det här sammanhanget. i är ett universitetsmuseum. Det skapades och hette då Arkiv för dekorativ konst. Vi samlar på skisser och modeller till offentlig konst. är museet avknoppat från som en gång skapade museet. Med de stora och speciella samlingar vi har med skisser som ska berätta och skisser om konstverkens födelse känner vi att detta är ett museum som har byggts upp i forskningssyfte. Vi vill gärna återanknyta museet till forskningen. Jag hoppas att vi kan göra det tillsammans. Sedan vill jag visa min glädje över att access-tjänsterna fick fort- sätta. Man ligger ofta efter när det gäller arkiv, bevarandefrågor och digitalisering, så pengarna kommer verkligen till användning. Vidare hoppas jag att frågan om entréavgifter blir fortsatt utredd. Det är en central fråga för oss som arbetar med att nå en bred och stor publik. Sist vill jag säga att jag har arbetat på kommunala institutioner . Det är viktigt att de kommunala museerna också uppmärk- sammas. Kommunerna har en aktiv kultursektor, och jag arbetade där kände vi oss ganska övergivna. Det kommunala har stor betydelse när det gäller kulturpolitik, museer och att möta en bred publik. , Kommunala museers samarbetsråd Jag vill tala om ungdomarna. De flesta museer har i uppdrag att prioritera barn och ungdomar. Det är ungefär som att få pensio- närer att åka vattenskidor. Många lokala museer samarbetar med skolor, men dessa är svåra att jobba med. De har sina scheman och sina studiedagar och de hinner inte. Skolor använder ofta museerna på samma sätt som man reser till en teaterföreställning. Man åker dit som ett evenemang. De använder inte museerna som den kun- skapskälla de egentligen är. Vi måste få till stånd samarbeten där museerna är en kunskapskälla. För att lyckas med det måste museerna arbeta mycket i sam- tiden. Hemma i försökte jag få till stånd ett samarbete med . Då fick jag ett nekande svar med motiveringen att de bara sysslade med samtiden. Det visar en inställning till museerna som om de vore dammiga och mossiga. Det lokal- historiska är kolossalt viktigt. På har vi inrättat ett lokalhistoriskt institut som samarbetar med i . Vi håller korta kurser i lokalhistoria och får hjälp från när det gäller forskningen. Jag tycker det är viktigt att museerna samarbetar åt båda hållen, både åt den akademiska världen och åt skolans värld. Allt för att skapa sammanhang och samband. Vi samarbetar också med nio andra museer på och med universitetsmuseet på Trondsö. När vi åker dit på möten reser vi i , och när vi åker därifrån reser vi i till. Avståndet gör det svårt att samarbeta. Regionalpolitiken måste vara en väldigt stark faktor när det gäller museers samarbete. I finns det ungefär 70 museer. Då är det ganska lätt att samarbeta och gå till var- andra och utbyta erfarenheter. Vi på landsorten har inte den möjlig- heten, och det bör man beakta. Vi har fått fantastiskt många olika inspel till . Det visar vilken bred verksamhet som bedrivs inom museisektorn. har från begärt ordet. Kommer du att plocka bort saker från bruttolista eller lägger du till? Varken eller, egentligen. Jag skulle vilja höja ett varningens finger i det här. Det handlar om uppdragets principiella syfte: att frigöra resurser till museernas kärnverksamhet. Det ska ske genom ökad samordning. Det är naturligtvis ett vällovligt och bra syfte, men jag vill ändå varna för att samordning och samverkan kostar både tid och kraft. Det finns inga gratismål. När man ska gå in i ett sådant arbete måste man göra analyser, teckna avtal, genomföra och följa upp. Utvärdera, förändra och för- nya, och så börjar det om igen i en cirkelrörelse. Samverkan kostar framför ledningsresurser – resurser som är rätt hårt belastade, inte minst i kommittéerna. Jag ägnar redan mycket av min tid åt olika former av samråd och samverkan. Nyckeln till framgång i det här arbetet kan vara att försöka avgränsa uppdraget.