sou · GYB365 · 2010-10-13 00:00:00 — Annan anställning som läkare än för allmän- eller specialiseringstjänstgöring kräver specialistkompetens eller kompetens som allmänpraktiserande läkare (). Social- styrelsen kan om särskilda skäl föreligger medge undantag från den bestämmelsen. Vid anställning av vikarie för läkare kan myndigheten medge att annan person anställs om denne i huvudsak bedöms kunna fullgöra uppgifterna. Behörig till anställning som barnmorska, psykolog, psykoterapeut, sjukgymnast, sjukhusfysiker eller sjuksköterska är den som har legi- timation för yrket. En psykolog är behörig även då han eller hon genomgår föreskriven praktisk tjänstgöring som krävs för legitima- tion. kan medge undantag vid anställning av vikarie. I förordningen finns bestämmelser om hur tjänster som läkare ska kungöras och tillsättas. 2009/10:210 s. 140 f. 2.1.5Förordningen om behörighet till vissa anställningar inom folktandvården m.m. Förordningen innehåller bestämmelser om behörighet till vissa anställ- ningar inom folktandvården och om hur sådana anställningar ska ske. Behörig till anställning som tandläkare under specialiserings- tjänstgöring är den som har legitimation som tandläkare och har utövat allmän tandläkarpraktik under . Det finns även bestämmelser om anställningstid för sådan tjänstgöring och om anställ- ning av chef vid en enhet för specialisttandvård. regleras i huvudsak i socialtjänstlagen (2001:453). Bestämmelser om tvångsvård finns i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) och lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) ger rätt till vissa sär- skilt angivna insatser för personer med omfattande och varaktiga funktionsnedsättningar. I lagen slås fast att samhällets socialtjänst på demokratins och soli- daritetens grund ska främja människors ekonomiska och sociala trygghet, jämlikhet i levnadsvillkor och aktiva deltagande i samhälls- livet. ska vidare, under hänsynstagande till människans ansvar för sin och andras sociala situation inriktas på att frigöra och utveckla enskildas och gruppers egna resurser. Verksamheten ska bygga på respekt för människors självbestämmanderätt och integritet. Insatser inom ska vara av god kvalitet. För utförande av socialnämndens uppgifter ska det finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet. Kvaliteten i verksamheten ska systema- tiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. insatser för den enskilde ska utformas och genom- föras tillsammans med honom eller henne och vid behov i sam- verkan med andra samhällsorgan och med organisationer och andra föreningar. När en åtgärd rör ett barn ska barnets inställning så långt det är möjligt klarläggas. Hänsyn ska tas till barnets vilja med beaktande av dess ålder och mognad. Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Med försörjning avses medel för att klara mat, hyra och andra levnadsomkostnader. Livsföring i övrigt omfattar allt annat som har betydelse när det gäller att bedöma om en människa har en skälig levnadsnivå. Valet av åtgärder kommer här att bero på för- hållandena i det enskilda fallet. Bistånd kan således ges genom stöd och hjälp i hemmet, förordnande av en kontaktperson, beredande av vård i familjehem eller i hem för vård eller boende, anvisande av plats i ett etc. Det finns särskilda bestämmelser för olika grupper – barn och unga, äldre människor, människor med funktionsnedsättning, miss- brukare, anhörigvårdare och brottsoffer. ska utan dröjsmål inleda utredning av det som har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda en åtgärd av nämnden. När det gäller en utredning av om nämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd finns särskilda föreskrifter som gör det möjligt för nämnden att ta de kontakter som behövs och i samband därmed lämna ut annars sekretessbelagda uppgifter. Utred- ningen ska i sådana fall bedrivas skyndsamt och vara klar . När någon behöver vårdas i ett hem för vård eller boende eller i ett familjehem, ska en plan (s.k. vårdplan) upprättas för den vård som socialnämnden avser att anordna. För barn och unga ska en plan (s.k. genomförandeplan) upprättas över hur vården ska genomföras för de barn och unga som vårdas i ett hem för vård eller boende eller i ett familjehem. Handläggning av ärenden rörande enskilda samt genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling ska dokumenteras. Förvaltningslagens bestämmelser om rätt att meddela sig muntligen, att få del av uppgifter, att få motiverade beslut m.m. gäller i ärenden om myndighetsutövning inom . har tillsyn över . Tillsynen innebär gransk- ning av att verksamheten uppfyller krav och mål enligt lagar och andra föreskrifter samt beslut som har meddelats med stöd av så- dana föreskrifter. Inom ramen för tillsynen ska lämna råd och ge vägledning, kontrollera att brister och missförhållanden avhjälps, förmedla kunskap och erfarenheter som erhålls genom till- synen och informera och ge råd till allmänheten. Grundläggande är att den som bedriver verksamhet som står under tillsyn på begäran är skyldig att lämna de upplysningar och det material som rör verk- samheten som myndigheten behöver för sin tillsyn. Föreläggande med vite får meddelas och har rätt att inspektera verksamhet samt att tillfälligt omhänderta handlingar m.m. Polis- assistans får användas för att kunna genomföra en inspektion. Var och en som får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd bör anmäla detta till nämnden. Myndigheter vars verksamhet berör barn och ungdom samt andra myndigheter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet, och krimi- nalvården samt deras anställda är skyldiga att genast anmäla till socialnämnden om de i sin verksamhet får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd. Detsamma gäller dem som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som berör barn och unga eller annan yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet inom hälso- och sjuk- vården eller på område. Särskilda bestämmelser om anmälningsskyldighet gäller för dem som är verksamma inom familje- rådgivning och för . De som är verksamma inom omsorger om äldre eller om människor med funktionshinder ska vaka över att dessa får god omvårdnad och lever under trygga förhållanden samt att den som får känne- dom om ett allvarligt missförhållande är skyldig att anmäla detta till socialnämnden. Motsvarande gäller inom yrkesmässigt bedriven verk- samhet där anmälan ska göras till den som är ansvarig för verksam- heten. Fr.o.m. är var och en som fullgör uppgifter inom skyldig att rapportera om missförhållanden eller påtagliga risker för missförhållanden, till berörd nämnd eller, i yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet, till den som bedriver verk- samheten. Rapporteringsskyldigheten uppkommer redan om någon kan komma i fråga för en insats, alltså inte enbart om han eller hon redan beviljats en insats. Tystnadsplikt gäller för den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som avser insatser enligt socialtjänstlagen samt den som är eller har varit verksam inom en- skild familjerådgivning. I den offentliga verksamheten gäller sekretess- lagen. 2.2.2Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade Lagen är en rättighetslag som ska garantera personer med omfatt- ande och varaktiga funktionsnedsättningar goda levnadsvillkor samt att de får den hjälp de behöver i det dagliga livet och att de kan på- verka vilket stöd och vilken service de får. Lagen ger rätt till vissa särskilt angivna insatser för dem som omfattas av lagen. Den är ett komplement till andra lagar på område och innebär inte någon inskränkning i de rättigheter som andra lagar ger. Den sökande har därmed frihet att välja om han eller hon vill ansöka om insatser enligt den lagen eller enligt exempelvis socialtjänstlagen, förutsatt att båda lagarna är tillämpliga i det aktuella fallet. Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade gäller alla som om- fattas av de i lagen särskilt preciserade personkretsarna. Den om- fattar dock inte funktionsnedsättningar som beror på normalt åld- rande. Insatserna avser rådgivning och annat personligt stöd som fram- för allt ges av landstingen och insatser i form av biträde av per- sonlig assistent eller ekonomiskt stöd till skäliga kostnader för sådan assistans, ledsagarservice, biträde av kontaktperson, avlösarservice i hemmet, korttidsvistelse utanför det egna hemmet och korttids- tillsyn för skolungdom utanför det egna hemmet i anslut- ning till skoldagen samt under lov. Boende i familjehem eller bo- stad med särskild service för barn eller ungdomar som behöver bo utanför föräldrahemmet, bostad med särskild service för vuxna eller annan särskilt anpassad bostad för vuxna är också insatser enligt lagen. Var och en som fullgör uppgifter enligt lagen ska vaka över att de personer som får insatser får gott stöd och god service och lever under trygga förhållanden. Den som uppmärksammar eller får kän- nedom om ett allvarligt missförhållande som rör en enskild som får insats enligt lagen är skyldig att genast anmäla detta till social- nämnden, eller vid enskild verksamhet till den som är ansvarig för verksamheten. Om missförhållandet inte avhjälps utan dröjsmål ska nämnden anmäla förhållandet till tillsynsmyndigheten. Fr.o.m. är var och en som fullgör uppgifter inom verksamhet enligt LSS skyldig att rapportera om missförhållanden eller påtag- liga risker för missförhållanden, till berörd nämnd eller, i yrkes- mässigt bedriven enskild verksamhet, till den som bedriver verk- samheten. Rapporteringsskyldigheten uppkommer redan om någon kan komma i fråga för en insats, alltså inte enbart om han eller hon redan beviljats en insats. har tillsyn över verksamhet enligt lagen och dess uppgifter och befogenheter motsvarar vad som anges i socialtjänst- lagen. I lagen finns även regler för handläggning och dokumentation. 2.2.3Lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga Insatser inom för barn och unga ska som utgångs- punkt göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare. Den som är kan dock i vissa fall be- redas vård enligt LVU om det kan antas att behövlig vård inte kan ges den unge med samtycke av den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne och, när den unge har fyllt , av honom eller henne själv. Förutsättningarna för sådan tvångsvård är att det på grund av fysisk eller psykisk misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i om- sorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att den unges hälsa eller utveckling skadas. Vård ska också beslutas om den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en på- taglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. I det senare fallet får vård dessutom beredas även den som har fyllt 18 men inte , om sådan vård är lämpligare än annan vård med hänsyn till den unges behov och personliga förhållanden i övrigt och det kan antas att behövlig vård inte kan ges med den unges samtycke. Beslut om vård med stöd av LVU meddelas av länsrätten efter ansökan av socialnämnden. får dock besluta att den som är omhändertas, om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård med stöd av LVU och rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för den unges hälsa eller utveckling eller till att den fortsatta utredningen kan försvåras eller vidare åtgärder hindras. Ett beslut om omhänder- tagande måste inom underställas länsrättens prövning. För vård av unga som behöver stå under särskilt noggrann till- syn finns det särskilda ungdomshem. Dessa hem drivs av som under vissa förutsättningar har särskilda befogenheter att inskränka den unges rörelsefrihet m.m. I LVU finns också bestämmelser om förebyggande insatser i form av att socialnämnden beslutar att den som är ska hålla regelbunden kontakt med en särskilt kvalificerad kontaktperson eller delta i behandling i öppna former inom . 2.2.4Lagen om vård av missbrukare i vissa fall En person med missbruksproblem ska beredas vård oberoende av eget samtycke under de förutsättningar som anges i lagen om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). Tvångsvården ska syfta till att, genom behövliga insatser motivera den som missbrukar så att han eller hon kan antas vara i stånd att frivilligt medverka till fortsatt behandling och ta emot stöd för att komma ifrån sitt missbruk. Tvångsvård ska beslutas om någon till följd av ett fortgående miss- bruk av alkohol, narkotika eller flyktiga lösningsmedel är i behov av vård för sitt missbruk och vårdbehovet inte kan tillgodoses enligt socialtjänstlagen eller på något annat sätt. Härutöver krävs för att tvångsvård ska kunna ske att han eller hon till följd av missbruket utsätter sin fysiska eller psykiska hälsa för allvarlig fara, löper en uppenbar risk att förstöra sitt liv eller kan befaras komma att all- varligt skada sig själv eller någon närstående. Länsrätten beslutar om beredande av tvångsvård. Tvångsvård lämnas genom så kallade LVM-hem vilka är särskilt avsedda att lämna sådan vård. anvisar efter anmälan av socialnämnden plats i ett LVM-hem. Mål och ärenden enligt LVM ska handläggas skyndsamt. är bundet av internationella överenskommelser och av lag- stiftning inom EU som har betydelse för flera av de frågor som in- går i utredningens uppdrag. 2.3.1Den nordiska överenskommelsen om en gemensam arbetsmarknad för viss hälso- och sjukvårdspersonal Inom finns överenskommelser om en gemensam arbetsmarknad. ingicks en överenskommelse mellan , , och om godkännande av vissa yrkesgrupper för verksamhet inom hälso- och sjukvården och inom veterinärväsendet. Denna överenskommelse justerades och har- moniserades med genom en ny överenskommelse 1993, som även innefattar . Överenskommelsen trädde i kraft och är alltjämt gällande.15 Den omfattar 21 yrken inom hälso- och sjukvårdssektorn samt veterinäryrket. Överenskommel- sen är tillämplig på yrkesutövare som tillhör någon av yrkesgrupperna och som är medborgare i något av de fördragsslutande länderna. Huvudregeln i överenskommelsen innebär att den som har legi- timation eller auktorisation att utöva reglerat yrke i ett nordiskt land ska ha rätt att få behörighet även i annat nordiskt land. Överens- kommelsen innebär att erkännande ska ske enbart på grundval av utbildning om yrket är reglerat i det mottagande landet men inte i utbildningslandet. upprätthåller dock inte kravet på med- borgarskap. Det räcker att man har legitimation eller motsvarande behörighetsbevis för yrket från ett annat nordiskt land. 2.3.2Lagstiftning inom ramen för den europeiska unionen (EU) Den gemensamma marknaden inom EU grundar sig på de fyra fria rörligheterna för personer, tjänster, varor och kapital. Dessa rättig- heter regleras i EUF-fördraget16. En förutsättning för att en gemen- sam arbetsmarknad ska kunna fungera är att medlemsstaterna ömse- sidigt godkänner yrkesutbildningar och därtill knuten behörighet 15SÖ 1994:2 Nr 2 Överenskommelse om nordisk arbetsmarknad för viss hälso- och sjukvårds- personal och veterinärer. 16Romfördraget kallas för EUF-fördraget som erhållits i en annan medlemsstat. Reglering av erkännande av yrkeskvalifikationer i EU/EES finns i EG-direktiv /36/EG. har genom medlemskapet i EU åtagit sig att tillämpa regler om ömsesidigt erkännande av kompetensbevis. I direktivet17 definieras reglerat yrke som: -yrkesverksamhet där det genom lagar och andra författningar direkt eller indirekt krävs bestämda yrkeskvalifikationer för till- träde till eller utövande av verksamheten eller någon form av denna eller -om användande av en yrkestitel är förbehållet den som innehar en viss yrkeskvalifikation. Man skiljer i definitionen på att utöva ett yrke och att enbart an- vända en skyddad yrkestitel. I det första fallet är endast den be- hörig att utöva yrket som har de bestämda yrkeskvalifikationer som krävs (med eller utan formell legitimation/auktorisation). I det andra fallet kan även personer som inte har yrkeskvalifikationerna utöva yrket. Dessa har dock inte rätt att använda den skyddade yrkes- titeln. Inom oreglerade yrken finns inga formella hinder avseende yrkes- kvalifikationen att utöva sitt yrke i en annan medlemsstat. Inom reglerade yrken är det en förutsättning att yrkesutövaren fått sina kvalifikationer från utbildningsstaten erkända i den mottagande staten. Som exempel kan nämnas att en tandläkare med licens från måste söka svensk legitimation innan han eller hon kan arbeta som tandläkare i . I sammanhanget kan poäng- teras att det är yrkeskvalifikationer som omfattas av bestämmel- serna, erkännande enligt direktivets bestämmelser kan inte ske enbart med stöd av utbildningsbevis. I direktivet finns bestämmelser för prövning enligt ordningen för obligatoriskt och automatiskt erkännande (sektorsordningen), den så kallade generella ordningen och om tillfälligt tillhandahållande av tjänster. Benämningarna sektorsordningen och den generella ord- ningen kommer av tidigare gällande sektorsdirektiv och generella direktiv för olika yrken, som upphörde att gälla. Prövningen enligt sektorsordningen och den generella ord- ningen beskrivs nedan. Beslut ska fattas skyndsamt i ansöknings- 17 art. 3 punkten 1a ärenden enligt direktivet, och senast . Om kom- pletteringar krävs kan tiden förlängas.18 Direktivet är införlivat i svensk rätt i 7 kap. FYHS och Social- styrelsens föreskrifter (2007:23) om erkännande av yrkeskvalifika- tioner inom hälso- och sjukvården. Apotekare, barnmorska, läkare, specialistläkare, sjuksköterska, tand- läkare och specialisttandläkare är yrken som regleras enligt sektors- ordningen. Minimikraven på utbildningen för dessa yrken har har- moniserats och anges för respektive yrke i direktivet. Till exempel krävs utbildning till sjuksköterska med ansvar för all- män hälso- och sjukvård, se art. 31 och studier på heltid på högskolenivå för grundläggande tandläkarutbildning, se art. 34. I bilaga V till direktivet finns tabeller med de titlar och referens- datum för respektive medlemsstat, som motsvarar yrkeskvalifika- tionerna. Referensdatum anger som medlems- staten garanterar att utbildningen motsvarade minimikraven i direk- tivet. Vid prövningen granskar den mottagande medlemsstaten om de bevis om yrkeskvalifikationer den sökande uppvisar motsvarar de titlar som anges i bilagan till direktivet. Enligt huvudregeln kan den som har ett bevis på yrkeskvalifika- tion från en medlemsstat, erhålla erkännande i annan medlemsstat. I vissa fall krävs dock tillägg i form av intyg om så kallade förvärvade rättigheter. Så kan vara fallet om utbildningen är äldre än det referens- datum som anges i bilaga V eller om utbildningen kan anses jäm- ställd med dem i bilagan. De förvärvade rättigheterna kan vara att yrkesutövaren har utövat yrket i ursprungsstaten. Den generella ordningen tillämpas vid prövningen av yrkeskvali- fikationer för de övriga 16 reglerade yrkena inom hälso- och sjuk- vården i . Ordningen tillämpas även i de fall sektorsordningen inte är tillämplig. Prövningen går till så att om yrkesverksamheten är jämförbar i utbildnings- respektive den mottagande staten, jämförs utbildning- 18 art. 51. ens längd och innehåll. Om väsentliga skillnader finns i utbildningen, tex. om den är kortare eller saknar vissa moment, får den mot- tagande staten kräva att den sökande vidtar kompensationsåtgärder. Kompensationsåtgärder kan vara antingen ett lämplighetsprov eller en anpassningsperiod om maximalt . Vid prövningen ska den så kallade proportionalitetsprincipen tillämpas, dvs. om den sökande har yrkeserfarenhet från hemstaten kan detta kompensera för brister i utbildningen och den mottagande staten blir av den anledningen förhindrad att kräva kompensationsåtgärder. Om yrket inte är reglerat i den sökandes hemland kan den mot- tagande staten kräva intyg om att den sökande har utövat yrket på heltid . Den som temporärt och tillfälligt vill utöva reglerat yrke i en annan medlemsstat ska anmäla detta till den mottagande staten. Till an- mälan ska bifogas bevis om laglig etablering i ursprungsmedlems- staten. Prövningen av ansökan ska ske skyndsamt, beslut ska fattas . I utfärdas en tillfällig legitimation till dem som ansöker om att temporärt och tillfälligt utöva sitt yrke här.19 Ett direktiv om gränsöverskridande hälso- och sjukvård, eller patient- rörlighetsdirektivet är under förhandling.20 I förslaget till direktiv föreslår Kommissionen nya regler för gränsöverskridande hälso- och sjukvård. Gemensamma principer för hälso- och sjukvårds- systemen, särskilda regler för gränsöverskridande sjukvård och euro- peiskt hälso- och sjukvårdssamarbete är de områden direktivet ska reglera. I första hand är avsikten att den inre marknaden ska utvecklas genom tydligare regelverk för patienters rätt till ersättning för planerad vård i andra EU-länder. Huvudregeln enligt förslaget är att patienter har rätt till ersättning för planerad vård i andra EU- länder om samma eller liknande vård hade ersatts i patientens hem- land (staten där patienten är försäkrad). 197 kap. 11b§ FYHS. 20KOM (2008) 414 slutlig. Förslag till Europarlamentets och rådets direktiv om tillämp- ningen av patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård. bestämmelser om att vården måste vara säker och av god kvalitet samt att förfarandena för ersättning av kostnader ska vara tydliga och öppna. Principerna om allmängiltighet, tillgång till vård av god kvalitet, rättvisa och solidaritet ska beaktas inom ramen för patient- rörligheten. : Den europeiska arbetskraften inom vården21 har som ambition att beskriva de utmaningar som EU:s hälso- och sjukvårdspersonal står inför och som är gemensamma för alla medlemsländer. Ett annat syfte är att skapa debatt om dessa frågor inom EU. Bakgrunden till grönboken finns i Europeiska kommissionens hälso- och sjukvårdsstrategi som antogs och som offentliggjordes i vitboken . I denna vitbok föreslås en ny strategi för hur EU ska ta itu med utmaningar som bl.a. hot mot hälsan, pandemier, bördan av livsstilsrelaterade sjuk- domar, ojämlik fördelning och klimatförändring i ett utvidgat EU med 27 medlemsstater.22 Syftet med strategin är att verka för god hälsa i ett åldrande genom att främja god hälsa under hela livet, skydda medborgarna från hot mot hälsan och stödja dynamiska hälso- och sjukvårdssystem och ny teknik. Syftet med den nu aktu- ella grönboken är att så noggrant som möjligt beskriva de gemen- samma utmaningar som gäller EU:s arbetskraft inom vården. Som exempel nämns demografi (åldrande befolkning i allmänhet och åldrande arbetskraft inom vården), låg attraktivitet för arbeten inom vård och omsorg för den yngre generationen samt den ojämna rör- ligheten inom EU. Ett annat syfte med grönboken är att fastställa var kommissionen tror att man kan göra ytterligare insatser och starta en debatt om detta. I grönboken behandlas olika faktorer som påverkar EU-arbets- kraften inom vården samt de viktigaste frågorna som måste tas upp. Följande områden belyses särskilt i grönboken: demografi och främjandet av långsiktig tillgång till arbetskraft inom vården 21Socialutskottets utlåtande /09:SoU18. 22Jfr socialutskottets utlåtande /08:SoU10 Hälsostrategi för EU 2008–2013. rörlighet för vårdpersonal inom EU global migration av arbetskraften inom hälso- och sjukvård Kommissionen föreslår en rad möjliga områden för åtgärder under varje avsnitt, bl.a. att: bedöma nivåerna på utgifter för vårdpersonal ge vårdpersonalen bättre arbetsförhållanden se till att den tillgängliga vårdpersonalen används på ett mer effek- tivt sätt förstärka kapaciteten för förebyggande undersökningar hälsofrämjande och förebyggande av sjukdomar fokusera på fortbildning av vårdpersonal tillhandahålla ledarutbildning för vårdpersonal