sou · GYB319 · 2010-02-23 00:00:00 — Kvinnor har ägnats speciella avsnitt i boken på tillsammans av boksidorna. Detta borde rimligtvis inte innebära att de övriga enbart behandlar män och mäns villkor. Hur och när, och i vilken omfattning tas kvinnor upp i huvudtexten utanför de särskilda kvinnoavsnitten? Namngivna kvinnor utan genusperspektiv Min genomgång av det utrymme som ägnats kvinnor, namngivna som anonyma, i huvudtexten utanför specialavsnitten visar att omnämnandet av kvinnor omfattar sammanlagt cirka fyra och en halv sida.3 Det måste betraktas som blygsamt. Tillsammans med de nio sidorna för de särskilda kvinnoavsnitten, blir detta 13,5 sidor eller av huvudtextens 351 sidor. De flesta omnämnanden gäller namngivna kvinnor, framför allt regenter. För de nordiska länderna ges störst utrymme åt drottningarna . I den allmänna historien ägnas störst utrymme åt av (genomgående nämnd tillsammans med sin make och medregent av ), , , den stora, och . Relativt stort utrymme får också dArc. Sammanlagt står namngivna kvinnor för något mer än tre sidor, eller nästan tre fjärdedelar av den plats kvinnor fått i huvudtexten utanför specialavsnitten om kvinnor. Påpekas bör att inte någonstans läggs ett genusperspektiv eller jämställdhetsperspektiv på de namngivna kvinnorna. Regerande drottningars benägenhet att förbli ogifta kunde ha lämpat sig för en sådan analys, liksom det förhållandet att , som blev regerande svensk drottning 1718 överlämnade makten till sin make. Utrymmet för anonyma kvinnor, kvinnor i allmänhet, som uttalat behandlas i huvudtexten i Människan genom tiderna, blir därmed försvinnande litet, något mer än en sida. Ser man närmare på hur de nämns, tycks den betydelse de ges stå i proportion till den ringa uppmärksamheten. Ofta nämns de tillsammans med och i 3 Jag har räknat rader och relaterat dem till ett sidomfång, som normalt är 87 rader (sidorna är tvåspaltiga). Beräkningen får ses som ungefärlig. En kvinna kan till exempel nämnas som bondens hustru, och tas då med. När det gäller beteckningen bondens familj har jag försökt låta sammanhanget bestämma. Givetvis kan också något omnämnande av kvinnor ha undgått mig, och fyra och en halv sida får ses som ett minimital. SOU 2010:10 genom tiderna relation till män: Även hustrun och barnen deltog i arbetet (s. 46), står det om bondens arbetsdag . För svensk del kan man läsa, att Kvinnorna arbetade tillsammans med männen, men också i hushållet (s. 84). Temat om kvinnans arbete i jordbruk som en pendang till mannen återkommer också längre fram. För att familjen skulle klara uppehället måste även hustrun och barnen arbeta (s. 202), liksom att Kvinnor och barn tvingades ofta bidra till försörjningen (s. 251). Här är vi på det industrialiserande och kvinnors arbete relateras fortfarande till mannen/husbonden samt har en sorts undantagsstämpel, fastän nästan alla kvinnor ju genom tiderna alltid arbetat i produktionen. Också i andra sammanhang nämns kvinnor som en pendang till män. Under rubriken och deras betydelse, talas det inledningsvis om munkar och nunnor, men därefter faller nunnorna bort, och det är enbart munkar som ägnar sig åt studier, kopierar böcker och odlar upp ödemarker (s. 52–53). I ett avsnitt om Clunyrörelsen nämns nunnor men i samband med att många munkar och nunnor blev mer intresserade av ett behagligt liv i klostret än ett liv i fattigdom och kyskhet (s. 53). När klostren i behandlas nämns nunnor inte överhuvudtaget. Under rubriken sprider kultur får man veta, att munkar grundade Alvastra och kloster, odlade upp mark, spred kunskaper i jordbruksteknik, anlade klosterträdgårdar och bedrev sjukvård, och att klostren blev centra för studier och lärdom (s. 86). Av nunneklostren nämns det mäktiga bara i förbigående i en marginalnotis om den heliga (s. 89). Detta innebär också att boken förbigår den stora tillströmningen av kvinnor till kloster och religiösa kvinnosamfund , liksom alla de kvinnor som var mäktiga abbedissor i dessa kloster, och deras religiösa, vetenskapliga, kulturella och politiska insatser. I fråga om lärdom förbigår man också, som redan nämnts, kvinnors studier, forskning och undervisning vid de italienska universiteten alltifrån deras grundande . Mannens perspektiv gäller även när andra områden tas upp. Typisk är också aktningen för kvinnan och lovsången till den romantiska kärleken mellan man och kvinna, heter det om riddarna (s. 49). Om jesuiterna berättas, att de koncent- rerade sin verksamhet på högre ämbetsmän, hovmän, kapitalister och deras kvinnor (s. 203). Det berättas också om folkliga, religiösa rörelser mot medeltidens slut, där män och kvinnor försökt leva som lärt (s. 79). Att dessa rörelser ofta hade en radikal jämställdhetssyn nämns dock inte. Däremot tas jämställdheten upp i några andra fall, så i ett par rader i en presentation av : Mellan könen rådde jämställdhet, en för antiken mycket radikal tanke (s. 25). längre fram i tiden presenteras , och där påpekas: Men hans radikala uppfostringsidéer gällde inte för flickor. De skulle uppfostras till att bli goda hustrur och uppoffrande mödrar. (s. 165). Här kunde ha funnits plats för genmäle mot kvinnosyn: A Vindication of the Rights of Women (1794) eller varför inte publicerade långa dikt Fruentimrets försvar, riktad direkt mot ett uttalande av . Den samhällskritiska litteraturen berörs längre fram och där heter det, att den ifrågasatte kvinnornas roll, synen på äktenskap och sexualitet, och att i författare som och avslöjade samhällets dubbelmoral. Här kunde med fördel kvinnliga författare ha nämnts, till exempel , , och . I en kommentar till , som ju bröt upp ståndssamhällets privilegiesystem i och i princip gav män likhet inför lagen, påpekas att kvinnans ställning däremot försämrades: Mannen fick rättslig myndighet över hustru och barn, en regel som gällde in (s. 184). Tyvärr motsägs detta påpekande direkt på nästa sida, där det står att läsa, att när införde Code Civil i alla erövrade områden och lydstater innebar det, att alla blev lika inför lagen (s. 185). Det motsägs för övrigt också tidigare i texten, där det heter: När privilegiesystemet försvann blev alla lika inför lagen (s. 178). Kvinnors livsvillkor berörs också i korthet på några andra ställen, till exempel att ensamstående kvinnor ofta är fattiga, både förr och i nutid (s. 302). Unga kvinnors flytt från landet till städerna karakteriseras som en befrielse för dessa kvinnor. Lättnader i hushållsarbetet påpekas. Vattenkvarnarna befriade kvinnorna från den tunga uppgiften att mala mjöl, heter det om medeltiden (s. 58) och om sägs det: Elektriciteten revolutionerade hemarbetet till stor glädje för alla kvinnor som återvänt till hemmen från krigsindustrin (s. 262). Först när kvinnors arbete flyttas ut ur hushållet, eller när hushållet teknifieras blir alltså kvinnors arbete synligt. Ett par korta glimtar av kvinnors omfattande arbete i industrin finns, och då om den som typiskt kvinnlig uppfattade textiltillverkningen. Man får veta att kvinnor och barn i utgjorde tre fjärdedelar av arbetskraften i spinneriindustrin (s. 202). När den flygande skytteln uppfanns, berättas det också, krävdes det tio spinnerskors arbete för att förse en vävare med ullgarn (s. 197). Men kvinnors arbete i industri, gruvor och hantverk i övrigt finns inte med. Pigor förekommer på ett par ställen. Barnmorskor, en lika central som allmän kvinnlig yrkeskategori, nämns däremot inte. Att kvinnor arbetade i fabriker framkommer också av att en lag i förbjöd dem att arbeta mer än (s. 219). Detta ses i boken som en viktig social reform. Om andra sociala reformer ges dock mera begränsade upplysningar. P-pillrets betydelse för kvinnor nämns i korthet (s. 298). I ett avsnitt med rubriken påpekas, att jämställdheten blivit en viktig ideologisk fråga och man anger, att allt fler kvinnor lämnade hemarbetet och sökte sig ut på arbetsmarknaden (s. 328). Där finns också upplysningar om barnbidrag, moderskapspenning och rätt till barnledighet. Men väsentliga uppgifter om reformer med centralt jämställdhetsinnehåll saknas, som till exempel införande av särbeskattning, föräldraförsäkring, pappamånader, daghemsutbyggnad, fri abort, jämställdhetslagen och inrättandet av . Det får som konsekvens bland annat att den viktiga historiska förändring, som det innebar när det blev naturligt för fäder att ta ansvar för och vårda små barn, förbigås med tystnad. Här liksom i övrigt i boken saknas en problematisering av manlighet, hur synen på den förändrats och vad ökad jämställdhet innebär för män. I Människan genom tiderna är jämställdhet något som enbart berör kvinnor. Kvinnors avsaknad av politiskt inflytande och rösträtt nämns på några ställen. Det framhålls, att den första amerikanska konstitutionen enbart gav vita män rösträtt (s. 174). Likaså betonas kvinnors politiska maktlöshet i före revolutionen. Genomförandet av allmän rösträtt noteras för (s. 255), (s. 256), (s. 256) och (s. 257). I en marginalnotis om kvinnorörelsen i nämns att allmän rösträtt där genomfördes . Kvinnorörelsen i tas däremot inte upp. Motsägande om kvinnors roll Skrivsättet, där det verkar som om spridda små stycken om kvinnor placerats in i en redan existerande text, medför att det finns direkta motsägelser mellan den beskrivning av kvinnors liv och arbete som ges i de speciella avsnitten om kvinnor och den som ges när kvinnor nämns i den övriga huvudtexten. I specialavsnitten framkommer att kvinnor i historien gjorde betydande insatser i jordbruket, att de hade viktiga positioner och utbildningsmöjligheter i klostren, att de kunde vara ensamma ägare till jordbruk, vara mästare inom hantverk och handel och ha politiska maktpositioner. Men dessa uppgifter har inte lämnat några avtryck i övriga huvudtexten, där alla dessa positioner självklart verkar ha innehafts av enbart män. Kvinnors ökade juridiska och ekonomiska rättigheter i berörs också i ett specialavsnitt, men lämnar få avtryck i huvudtexten. Utifrån specialavsnitten skulle man självklart ha förväntat att kvinnors livsvillkor, rättigheter, arbete och makt lämnats mer utrymme i huvudtexten. Där spelar kvinnor knappast någon roll, och ses, om de alls förekommer, så gott som genomgående ur manligt perspektiv. Detta mönster kvarstår, även om man tar med marginalnotiser, bilder och tidslinjer i beräkningen. Föga utrymme ägnas där åt kvinnor, och det manliga perspektivet framträder i kommentarer och texter. Exempelvis finns en bild som föreställer Det ljuva livet i sultanens harem . I centrum ser vi älsklingshustrun omgiven av uppvaktande haremsdamer (s. 127). Men vad haremsdamerna tänkte om sin fångenskap resoneras det inte om. I en annan bildtext heter det om den spanske conquistadoren Cortez, att när han kom till aztekerna fick han av hövdingen 20 unga flickor att roa sig med (s. 96). Hur roade dessa var, kommenteras inte. Det finns också bilder som blir en motsägelse till texten. Utan att det kommenteras i texten visar en bild från den franska lyxvarutillverkningen av silke enbart kvinnor, trots att enbart manliga vävare nämnts (s. 129). I själva verket var just sidentillverkningen, och också annan lyxvaruindustri i under SOU 2010:10 genom tiderna högmedeltiden, en kvinnlig specialitet med enbart kvinnliga mästare och arbetare.4 När nu 13,5 sidor, eller uttalat ägnats åt kvinnor i huvudtexten i Människan genom tiderna, blir det naturligt att fråga om de övriga cirka 337 sidorna och ägnats åt män eller om författarna där också ger rimligt utrymme åt människor = både kvinnor och män. Det är faktiskt och tyvärr ingen överdrift att svara ja på frågan om nästan all övrig huvudtext ägnas män, detta trots att det finns avsnitt som avser att ha en mer övergripande och allmän karaktär. I huvudtexten finns knappast någon sida, som inte behandlar män, namngivna eller inte, och det är nästan omöjligt att hitta någon sida, där en mer generellt syftande text ändå inte i praktiken omfattar enbart män. Kategorier som bönder, arbetare och medborgare identifieras som män med namn, sammanhang och använda pronomina. Också när man talar om människor eller medborgare, identifieras dessa oftast som just män. När kvinnor finns i huvudtexten är det, som nämnts, huvudsakligen som bihang till män, vanligast hustrur. Också i specialavsnitten om kvinnor inte bara nämns män utan de citeras också i större omfattning än kvinnor. Betydande delar av boken behandlar krig, och här är det uteslutande manligt. Kvinnors insatser för samhällenas överlevnad, att det överhuvudtaget fanns något att återvända till när krigen var slut, tas inte upp, trots att det finns forskning på området att tillgå. Samma förhållande gäller när man behandlar , under det juridiska, ekonomiska och politiska genombrottet för kvinnor, som ju i stort sett lämnas därhän. Här är åter koncentrationen till krigen i deras egenskap av just krigsförlopp och krigsföring påfallande. Det är med andra ord inte någon överdrift att påstå att bokens 351 sidor till allt övervägande del ägnas åt mäns historia, och att historien ses ur mäns perspektiv. Man kan faktiskt vid läsningen ibland undra om det överhuvudtaget har funnits några kvinnor . Men författarnas intention var ju att skriva om människor av kött och blod, människan själv – som samhällsvarelse och individ, och att utifrån denna grunduppfattning belysa historiens 4 , m.fl., Kvinnenes kulturhistorie, I, Universitetsforlaget, , 1985, s. 262. ekonomiska, sociala, politiska och kulturella aspekter (s. 3). Granskningen av boken utifrån dessa intentioner ger till resultat, att i den utsträckning författarna anser, att också kvinnor är människor, har man misslyckats. Av det fåtal kvinnor som kan sägas tillhöra en också gammaldags normal historiebokskanon, är dessutom flera utelämnade eller snävt behandlade. Heliga , en av den svenska medeltidens dominerande gestalter, ägnas tre rader i huvudtexten plus en marginalnotis (s. 89). Hennes dotter , som genomförde grundandet av nämns inte. För 1600-talet uppges att riksämbetsmännen var förmyndarregering under långa omyndighet (s. 149). Men ordförande för förmyndarregeringen var änkedrottning , som för övrigt också senare deltog i förmyndarstyrelsen för sin sonson . nämns , men hans betydligt mer inflytelserika och politiskt aktiva maka finns inte med. Hon försökte ju till och med genomföra en statskupp . Hon kunde också lika väl som sin son försvarat en kulturell position i boken. Bland annat grundade hon och lät bygga . är en annan mindre färgstark kung med en mera intressant maka, , vars politiska dagbok också kunde ha varit värt ett omnämnande. Avsaknaden av har jag nämnt, men kunde lika väl ha försvarat en plats som och . Också , som framställde brännvin ur potatis och därför som första kvinna blev invald i , tillhör gängse kunskap om svenskt 1700-tal. För 1800-tal och 1900-tal finns som nämnts inte någon svensk kvinna namngiven i Människan genom tiderna. Här skulle det föra för långt att ta upp alla de namn som normalt borde finnas med. Men med utgångspunkt i det litet märkliga faktum att inte ens nämns , kan man urskilja ett större mönster i dessa utelämnanden. Det innebär nämligen också, att varken , rösträtt, eller andra kvinnoorganisationer – politiska, fackliga eller ideella – finns med. ägnas den västeuropeiska och nordiska demokratiseringsprocessen stort intresse, alltifrån skildringen av ståndssamhällets fall och de moderna politiska ideologiernas framväxt till genomförandet av rösträtt för alla män. Den allmänna rösträttens genomförande däremot anges när det gäller västvärlden endast för de nordiska länderna och . I stora delar av genomfördes den ju inte förrän efter , men detta nämns inte. Det verkar som om författarnas intresse för demokratiseringsprocessen avstannar när alla män i fått rösträtt. Utelämnandet av kvinnor i skildringen av demokratiseringsprocessen kan iakttas från början. De stora ideologierna presenteras i ett särskilt avsnitt och omfattar liberalismen, inklusive socialliberalismen, konservatismen, socialismen och nationalismen, sammanlagt fyra sidor med flera underavdelningar. Ett enda omnämnande av ideologiernas förhållande till kvinnor finns, när det i samband med och socialliberalismen nämns, att man ville utveckla folkundervisningen och förbättra kvinnans ställning (s. 204). I övrigt lyser kvinnorna med sin frånvaro – när det gäller hade det varit enkelt att nämna hans skrift om kvinnors frigörelse (översatt till svenska), och hans krav 1867, att kvinnor skulle få rösträtt. Också hans hustru kunde ha nämnts. Hon påverkade ju honom mycket, var hans medförfattare och gav själv ut skriften . Det mest slående är dock att kvinnorörelsen inte finns med som ideologi i presentationen. Den engelska kvinnorörelsen presenteras i en marginalnotis längre fram, det är allt. Hela den svenska kvinnorörelsen med alla dess företrädare från , , , och framåt, liksom de politiska kvinnoförbunden och fackföreningarna saknas. Inget om kvinnliga politikers betydelse Inte heller finns någon redogörelse för de olika stegen i först den ogifta, sedan den gifta kvinnans emancipation. Efter omnämnandet av den allmänna rösträttens genomförande lämnas inga upplysningar om kvinnor i svensk politik, varken om de första få kvinnorna i , eller om de första kvinnliga statsråden. Utelämnandena gäller ända fram till den nutid, när kvinnor har vunnit rimlig representation i såväl riksdag och regering. Det finns många namn att nämna, till exempel , , , , , och . Den betydelse kvinnliga politiker haft för flera olika politikområden, bland dem de som gäller jämställdhet och barns förhållanden, finns heller inte med. Kvinnornas inträde på andra områden i samhällslivet kunde också med fördel ha beaktats, liksom deras kulturella och ideologiska verksamhet – och är ett par prominenta exempel. Kvinnors endast gradvis utökade rättigheter till utbildning, alltifrån folkskola till universitet och yrkesverksamhet på olika områden, är också en historia att berätta som går ända in i nutid. Det dröjde länge, innan kvinnor vann rätten att bli till exempel poliser eller präster. Här finns också många pionjärer att nämna. Området vetenskapliga upptäckter ägnas stort utrymme, trots det är till exempel inte . Men viktigast av de samhällsområden som försvinner i framställningen är nog barnen. Barn nämns sällan, i så fall främst som barnarbetare och där ofta som pendanger till kvinnor. En marginalnotis tar också upp det barnkorståg som påven organiserade . Men barns liv och överlevnad, vård och uppväxtförhållanden finns inte behandlade, flickors och pojkars olika villkor inte heller. När kvinnor som långt fram i tiden hade ensamansvar för barnens vård utelämnas, försvinner också barnen ur historien. Ensamma kvinnor nämns på ett par ställen, men de historiskt hårda förhållandena för ogifta mödrar och utom äktenskapet födda barn tas inte upp. Lärarhandledning Människan genom tiderna Jag har också översiktligt gått igenom lärarhandledningen till Människan genom tiderna.1 Den omfattar 207 sidor i fem olika avdelningar: Att undervisa i historia kurs A (s. 3–21), Historisk metod (s. 23–28), Studieuppgifter (s. 29–90), Fördjupningsuppgifter (s. 91–150) och Historiska kartor (s. 151–207). Lärarhandledningen uppvisar i stort samma manliga överrepresentation och manliga världsbild som läroboken. Att undervisa i historia kurs A Den inledande avdelningen Att undervisa i historia kurs A presenterar bokens uppläggning, diskuterar kursplanen, ger anvisningar för planering av kursen tillsammans med eleverna och tar slutligen upp redovisningsformer. Kvinnor, män och jämställdhet berörs på ett ställe i kommentarer till kursplanen. Man påpekar där att kursplanen understryker vikten av att i undervisningen ta upp det relativa i historieskrivningen genom att peka på olika grupperingars skilda perspektiv på historien: män och kvinnor, olika generationer, olika samhällsklasser osv..2 Här erinrar författarna om att kursplanen tidigare tagit upp betydelsen av att se historieskrivningens tidsbundenhet, och hävdar att kursplanen är just ett exempel på denna. Jag kan här inte låta bli att fråga mig om författarna också något reflekterat över sin egen tidsbundenhet och hur den ser ut. Lärarhandledningens förslag på tänkbara ämnen för olika redovisningsformer är av intresse för en jämställdhetsgranskning. 1Berglund, , , Människan genom tiderna. Historia för gymnasiet. 2Berglund-Widding, s. 11. Lärarhandledning Människan genom tiderna uppsatser anges tre slag av lämpliga typer: berättande, utredande och argumenterande. Som exempel på berättande uppsatsämne ges En berättar, Med och mot en ny värld och En promenad i antikens . Då bör man kanske veta, att avsnittet Livet i kejsartidens i huvudboken enbart och uttalat handlar om den manlige romaren (Människan genom tiderna, s. 35–36). Som utredande ämnen föreslås Kyrkan , Upplysningsidéerna och det moderna och Nationalismens betydelse – också här koncentrerar sig huvudboken på manliga företrädare. Som argumenterande ämnen föreslås slutligen demokrati – ett föredöme för oss, – en utpräglad internationalist, – den viktigaste förändringen i människans historia (s. 19–20). Lämpliga ämnen för en estraddebatt exemplifieras med följande: Kontroversiella personer som eller , Klassiska forskningsproblem som fall och Olika historiesyn, idealism kontra materialism (s. 21). Dramatiseringar kan göras av ämnen som mordet på ; och diskussionerna på riksdag 1527; vid landstigningen på Usedom, ; i skyttegraven vid , ; tyska regeringens diskussioner efter skottet i , och slutligen svenska samlingsregeringens diskussioner 1941 (s. 21). Som ämne för en inlevelseintervju föreslås: En sjuklig och ledbruten får på sin ålders höst svara på frågor om sina äktenskap, sina barn, tillståndet i nationen och sin ungdoms äventyr (s. 21). Kanske hade ett drottningperspektiv här varit intressant? Detta särskilt som anklagats för att ta livet av sin första maka, av Sachsen-Lauenburg, och det också berättas att hans tredje maka som 16-åring kände stark motvilja inför äktenskapet med den då 56-årige kungen. Jag har här redovisat samtliga föreslagna ämnen, och det går enkelt att konstatera, att de inte innehåller något kvinnoperspektiv och att de också i stor utsträckning måste sägas stå för ett stereotypt mansperspektiv med inslag av våld. Lärarhandledning Människan genom tiderna Avdelningen Historisk metod visar ett liknande mönster, tvärs igenom de olika avsnitten med rubrikerna: Vad är historia?, Varför läser vi historia och Hur arbetar en historiker. Det inledande avsnittet är historiografiskt och nämner en rad prominenta namn, alla män (14 historieforskare och författaren ). Kunde inte åtminstone historikern ha funnit en plats här? I avsnittet om varför vi läser historia finns tre författarnamn – tre män (, och ). Särskilt intressant är kanske lärarhandledningens exemplifiering av litteratur/litterära gestalter som inspirerar till historieintresse. Här finns verkligen en kvinna: från utvandrarromaner. De övriga är män: , , , , kapten och . Som ytterligare incitament till historieintresse anges filmer om de spanska och engelska kaparkrigen och indiankrigen (s. 24-25). I avsnittet om hur en historiker arbetar nämns också några män: , i Isala, , , hans mördare och polismästare (s. 26). Två personer citeras: och (s. 27–28). Verk av femton historiker nämns i litteraturförteckningarna till avdelningen Historisk metod (s. 26, 28). En är kvinna: , professor i och faktiskt själv historisk, i och med att hon är den första kvinnliga professorn i historia i , utnämnd . Avdelningen Studieuppgifter, som är lärarhandledningens mest omfångsrika del, ger för hela boken förslag på dels faktafrågor, dels ämnen som kan användas för analys och diskussion (s. 29-90). Rubriker och underrubriker följer i det stora hela huvudboken. I inledningen till varje delavsnitt står så kallade nyckelord, dvs. begrepp och personer som är centrala för förståelsen av perioden eller företeelsen i fråga. Nyckelorden är sammanlagt närmare 900.