sou · GXB368d2 · 2010-01-01 00:00:00 — Lag om stöd och skydd för barn och unga (LBU), del 2 11 Barns och ungas rätt till bistånd I direktiven finns inte något uttryckligt uppdrag att utreda reglerna för bistånd till barn och unga. Förslaget om en samlad lag har dock gjort det nödvändigt att överväga frågan om hur biståndet ska regleras. Inledningsvis redovisas gällande bestämmelser och rätts- läget när det gäller barns och ungas möjligheter till bistånd obero- ende av vårdnadshavarens samtycke. Därefter följer utredningens överväganden och förslag när det gäller behovet av en särskild biståndsbestämmelse för barn och unga och behovet av reglering i övrigt. Som en följd av ramlagskonstruktionen och principen om helhets- syn reglerar samma bestämmelse i socialtjänstlagen rätten till bi- stånd, oavsett människors ålder, situation eller hjälpbehov. Med stöd av bestämmelsen beslutas om rätten till såväl öppna insatser som insatser i form av frivillig placering utanför hemmet. Bestäm- melsens generella karaktär syftade, enligt lagens förarbeten,1 till att inte låsa rätten till bistånd till vissa yttre situationer eller vissa åtgärder. Genom kravet på individuellt anpassade insatser skulle också den upptrappning av åtgärder som utmärkte den tidigare lagstiftningen försvinna. Följden av förändringen blev också att möjligheten att överklaga utvidgades till att inte bara gälla ekono- misk hjälp utan alla former av bistånd. 1979/80:1, del A s. 181 ff. Barns och ungas rätt till bistånd Bestämmelsen i 4 kap 1 § SoL lyder: Den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodo- sedda på annat sätt har rätt till bistånd av för- sörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Den enskilde skall genom biståndet tillförsäkras en skälig levnads- nivå. Biståndet skall utformas så att det stärker hans eller hennes möj- ligheter att leva ett självständigt liv. Innebörden i biståndsbestämmelsen, när den tillämpas på barn och unga, är att dessa kan ha rätt till bistånd för sin livsföring enligt bestämmelsens första stycke. Av detta stycke framgår också att en individuell behovsprövning ska göras. I denna prövning ingår att bedöma om det föreligger ett behov och om det kan tillgodoses av den enskilde själv eller på något annat sätt. Behovsprövningen för- utsätter i princip en mer eller mindre omfattande utredning som underlag för prövningen. Andra stycket i bestämmelsen tar fasta på nivån på biståndet och hur det ska utformas, dvs. det ska nå upp till en skälig levnads- nivå och utformas så att det stärker hans eller hennes möjligheter att leva ett självständigt liv. Biståndet ska inte göra människor, däribland barn och unga, beroende av samhällets insatser utan syf- tar ytterst till självständighet. I den tidigare barnavårdslagen hade barnavårdsnämnden en skyldighet att vidta vissa åtgärder för att skydda barn och unga och tillgodose deras behov av omvårdnad. Mot dessa skyldigheter ansågs svara en rätt för barnet att i angivna situationer få bistånd genom samhällets försorg. Den förändring som SoL medförde i förhållande till barn och unga föranledde vissa kritiska synpunkter. I propositionen inför lagens införande redovisades att flera remiss- instanser, bl.a. JO, ansåg att den föreslagna lagen framförallt betonade föräldrarnas intressen och inte tillräckligt tillgodosåg barns och ungdomars rätt till skydd och stöd. Bland annat framför- des att det saknades en motsvarighet till den tidigare bestämmelsen i barnavårdslagen om skyldighet för nämnden att i vissa fall ta hand om barn för samhällsvård på föräldrarnas begäran eller med deras samtycke. Flera remissinstanser ansåg att biståndsparagrafen borde omformuleras eller att en särskild bestämmelse borde tas in, där det klart framgick att barn och unga i vissa situationer har rätt till vård och fostran genom samhällets försorg. Synpunkterna resulterade emellertid inte i någon förändrad formulering av biståndsparagra- fen. Däremot infördes en kompletterande bestämmelse om att Barns och ungas rätt till bistånd socialnämnden i nära samarbete med hemmen ska sörja för att barn och ungdom som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och det stöd som de behöver och, om hänsynen till den unges bästa motiverar det, vård och fostran utanför det egna hem- met (5 kap. 1 § SoL).2 11.3.1Barnets behov bedöms utifrån risk- och skyddsfaktorer Den nuvarande biståndsbestämmelsen i SoL utgår ifrån att rätten till bistånd prövas i förhållande till en enskild persons behov. Utvecklingen har också gått i riktning mot att det är barnets behov som är utgångspunkten vid biståndsprövningen, även om insatserna kan behöva ges till föräldrarna eller familjen som helhet. Utifrån barnets behov av insatser ska familjen erbjudas bistånd. Vad som ska anses vara barnets eller den unges behov kan på ett allmänt plan sägas följa av . Barn har rätt till omvård- nad, trygghet och en god fostran. De ska vidare behandlas med akt- ning för sin person och egenart och får inte utsättas för kroppslig bestraffning eller annan kränkande behandling. Barnet ska också få den tillsyn som behövs med hänsyn till dess ålder, utveckling och övriga omständigheter och få tillfredsställande försörjning och utbildning (FB 6 kap. 1 och 2 §§). Den utredning som föregår ett biståndsbeslut syftar till att kartlägga de risk- och skyddsfaktorer som finns hos barnet självt, i familjen, i närmiljön och på samhällsnivån och hur dessa faktorer samspelar. Det betyder att man inte bara kan se till problem och missförhållanden för att bedöma barnets behov av bistånd utan att också identifiera kompenserande och skyddande faktorer. Såväl barnets egna resurser och dess sårbarhet som i vilken grad det nät- verk som omger barnet är tillräckligt skyddande måste uppmärk- sammas. Varaktigheten i de problem som har uppmärksammats, allvarlighetsgraden, orsaker och konsekvenser för barnet eller den unge måste också klarläggas och vägas samman. Beroende på pro- blemens allvarlighetsgrad kan det vara nödvändigt att fortlöpande under utredningen bedöma barnets behov av skydd. 1979/80:1, del A, s. 181 och s. 257 f; , L. m.fl. 1991, s. 200. Barns och ungas rätt till bistånd Behov och risk är centrala begrepp i sammanhanget. Om de grundläggande behoven inte tillgodoses riskerar barnet att fara illa. Alla interventioner i relation till barn ska dessutom ta sin utgångs- punkt i principen om barnets bästa. I etableras alltmer ett synsätt där risker och riskbedömning betonas. Riskbegreppet har länge varit centralt i de länder som har mer utpräglade barnskydds- system. Ett sådant system tenderar generellt sett att betona det dysfunktionella i en familj och att begränsa samhällets insatser till enbart uppenbara skyddsbehov. Nämnas kan att , som tidi- gare har karaktäriserats av en inriktning på barnskydd, numera eftersträvar en utveckling i riktning mot familjestöd, som anses karaktärisera den svenska barn- och ungdomsvården.3 Riskbedömningar handlar om att försöka förutse framtida ris- ker, både , för barnets utveckling och välfärd. Riskbedömningsinstrument av olika slag har utvecklats, framförallt internationellt, för att på ett enhetligt och formaliserat sätt identi- fiera kännetecken på såväl risker som skyddande faktorer. De instrument som finns ger emellertid begränsad vägledning för att bedöma prognosen i varje enskilt fall. Det finns också risker med att förlita sig i alltför hög grad på instrumentet som underlag för beslut. Själva riskbedömningen måste kombineras med annan information. I används ännu så länge inte standardiserade riskbedömningsinstrument i någon större utsträckning. i socialt arbete (IMS) vid arbetar med att undersöka kvaliteten på de instrument som används internationellt för att bedöma risker för barn vid upprepad vanvård och övergrepp.4 11.3.2Barnperspektiv vid ekonomiskt bistånd till familjer Barn som växer upp i familjer med svag ekonomi är överrepresente- rade inom flera områden där barn kan ha problem, även om orsaks- sambanden är oklara. Svag familjeekonomi samvarierar med barn- misshandel och mobbning. Barnavårdsutredningar berör främst fattiga och marginaliserade familjer. Att få sitt barn omhändertaget är vanligare bland ensamstående kvinnor som har låg utbildning, inte förvärvsarbetar eller har ett okvalificerat arbete. Barn, vars mamma fått ekonomiskt bistånd i följd, har tre– 3Socialstyrelsen 2009a, s. 21. 4Socialstyrelsen 2009a, s. 28. Barns och ungas rätt till bistånd fyrfaldigt högre risk att bli placerad i dygnsvård än andra barn.5 hävdar att mycket talar för att sambanden mellan uppväxtvillkor, t.ex. ekonomi, och olika typer av sociala och psykologiska problem hos barnen, är multifaktoriella. Ekonomiskt bistånd och fattigdom bör således betraktas som två riskfaktorer i mängden. Orsak och verkan kan gå i båda riktningarna. Det finns dock ett visst stöd i forskning att brist på ekonomiska resurser dels kan vara en extra belastning och stressfaktor som påverkar barnet, dels att resursbrist som sådan kan innebära att familjer får mindre möjligheter att ge barnen stimulans av olika slag. pekar på samstämmiga forskningsresultat avseende barn i lågstatusfamiljer. Dessa löper genomgående större risker än andra barn. Det gäller allt från dödlighet och längdtillväxt till psykosoci- ala problem och skolproblem. I en avhandling8 om barns vardag i familjer med knapp ekonomi, som bygger på intervjuer med barn och deras föräldrar, framkommer att barnen påverkas både i relation till andra barn och i relation till föräldrarna. När det gäller relationen till andra barn så handlar det om att inte kunna delta i den allmänna livsstilen. Barn tar ekonomiskt ansvar och samarbetar i förhållande till den ekono- miska situationen men det blir också påfrestningar i relationen mellan föräldrar och barn. Barnen väljer olika strategier, antingen att anpassa sig eller på olika sätt försöka påverka situationen. Länsstyrelsernas tillsyn och uppföljningar har sammantaget visat att barnperspektivet generellt sett inte uppmärk- sammas i handläggningen av ekonomiskt bistånd. I en gemensam rapport konstateras att det ligger i barnets intresse att de vuxna får bästa möjliga stöd att bli självförsörjande. Vid långvarigt behov av ekonomiskt bistånd ska det finnas en tydlig koppling i utredningen till hur familjens ekonomiska villkor påverkar barnet. Ledningens ansvar och engagemang för att integrera ett barnperspektiv i hand- läggningen av ekonomiskt bistånd är av central betydelse. Det inne- bär ett ansvar för att kommunens riktlinjer anger hur barnperspek- tivet ska tillämpas, att handläggare ges tillräcklig delegation att vid behov kunna ge bistånd på en högre nivå eller till livsföring i övrigt samt att personalen får nödvändig utbildning, stöd, hjälp- 5Socialstyrelsen och länsstyrelserna 2003; 2006d. 6Lundström, T. & , S. 2000. 7Lagerberg, C. & , D. 8Harju, A. Barns och ungas rätt till bistånd medel och rutiner för att uppmärksamma barnen och dokumentera barnperspektivet på ett systematiskt sätt.9 I allmänna råd om ekonomiskt bistånd anges exempel på hur barnperspektivet kan tillämpas i utredningar om ekonomiskt bistånd. Högre belopp kan beviljas föräldrar om det är en förutsättning för att barn ska kunna delta i fritidsaktiviteter, koloni- eller lägervistelse. I tillhörande handbok beskrivs närmare hur ett barnperspektiv kan iakttas, bl.a. att barnet ska göras synligt i utredningen om ekonomiskt bistånd. Man hänvisar särskilt till som uttalade vikten av att barns behov utreds när det gäller familjer med ett långvarigt bidragsmottagande. Hur stor vikt som ska läggas vid barnets situation vid bedömningen måste, enligt , bedömas från fall till fall.10 Inom ramen för det forskningsprojekt som nämnts tidigare om barn i familjer med knapp ekonomi har frivilligorganisationernas roll uppmärksammats. Ideella organisationer har framfört att de märker en tydlig ökning av barnfamiljer bland sina hjälpsökande. En av orsakerna uppges vara att blivit mer restriktiv med att betala ut ekonomiskt bistånd till resor, sommarlovsaktivi- teter m.m.11 11.4Barns och ungas rätt till bistånd oberoende av vårdnadshavarens samtycke 11.4.1Vårdnadsansvaret och barnets beslutskompetens I vilken utsträckning barnets vilja ska kunna påverka ett beslut hör ihop med vårdnadshavarens ansvar och bestämmanderätt. Ett barn företräds i princip av sin vårdnadshavare. Av föräldra- balken framgår att det är vårdnadshavarens ansvar att tillgodose barnets behov. Vårdnadshavaren har både rätt och skyldighet, enligt 6 kap. 11 § FB, att bestämma över en underårigs personliga angelägenheter. Av förarbetena till den aktuella bestämmelsen framgår att vårdnadshavaren, i takt med barnets stigande ålder och utveckling, ska ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. Det går inte att ange någon bestämd åldersgräns för när barn bör tillfrågas och ha ett avgörande inflytande, utan en bedöm- 9Socialstyrelsen och länsstyrelserna 2003. 10SOSFS 2003:5; 2003. 11Intervju med forskaren i Dagen . Barns och ungas rätt till bistånd ning får göras i varje enskilt fall. Bedömningen av barnets s.k. beslutskompetens är beroende av frågans komplexitet, situationens karaktär samt varje barns individuella förutsättningar. I förarbetena nämns enkla och vardagliga frågor som rör barnets personliga för- hållanden som exempel på frågor som barnet själv kan bestämma om. Enligt förarbetena ska vårdnadshavaren vidare inte vara för- hindrad att sätta sig över barnets vilja i de fall barnets bästa kräver det. Barnets behov att frigöra sig från sina föräldrar får inte med- föra överdrivna hänsynstaganden till barnets önskemål. Vårdnads- havaren får inte, enligt förarbetena, avbörda sig sitt ansvar för bar- net genom att låta det själv bestämma i en omfattning som det inte är moget för.12 11.4.2Barn kan ansöka om bistånd Ett barn kan först formellt ansöka om bistånd och få denna prövad. Däremot kan en begäran om hjälp från ett barn medföra att kan behöva inleda utredning om barnets situation och behov. Men även om utredningen skulle leda fram till att det föreligger behov kan inte erbjuda och bevilja biståndsinsatser till ett barn , om vårdnads- havaren inte samtycker. Det följer av bestämmelser om vårdnadsansvaret. Även om barn har möjlighet att ansöka om bistånd är möjligheten att bevilja bistånd begränsad, om inte vårdnadshavaren samtycker. En kontaktperson kan dock utses, oberoende av vård- nadshavarens samtycke, om barnet själv begär eller samtycker till det (3 kap. 6 § tredje stycket SoL). Det finns ingen rättspraxis som tydliggör om barnets beslutskompetens kan motivera insatser för- utom kontaktperson. Regeringsrätten har i en dom13 uttalat att en socialnämnd inte kan bevilja ett barn bistånd i form av vistelse i familjehem mot vårdnadshavarens vilja, med motiveringen att det skulle strida mot grundläggande bestämmel- ser om vårdnadshavarens ansvar och bestämmanderätt. Enligt JO kan barnets intresse få företräde framför vårdnads- havarens bestämmanderätt under vissa omständigheter, beroende på biståndets slag, men också utifrån situationens art. Det gäller i nödsituationer, när kommunens roll som ytterst ansvarig blir aktu- 1981/82:168, s. 23 och s. 72; Prop. 1994/95:224, s. 35 och 54. 13RÅ 1983 2:18. Barns och ungas rätt till bistånd ell, exempelvis när barn rymmer eller kastas ut hemifrån utan att LVU-förhållanden råder.14 När det gäller andra biståndsinsatser till barnet än familjehemsplacering, t.ex. ekonomiskt bistånd, behöver de inte innebära någon inskränkning i vårdnadshavarens bestäm- manderätt över barnet15. 11.4.3Ekonomiskt bistånd till barn och unga Det finns inget som hindrar att barn i övre tonåren, som av olika anledningar inte bor med föräldrarna, på egen hand ansöker om ekonomiskt bistånd. Utgångspunkten är dock att vårdnadshavare har skyldighet att tillgodose barnets behov tills det fyller . När det gäller barns försörjning sträcker sig som regel föräldrarnas ansvar längre. Går barnet i skolan är föräldrarna nämli- gen underhållskyldiga som grundutbildningen pågår, dock längst till dess barnet fyller (7 kap. 1 § FB). Föräldrarnas underhållsskyldighet gäller oavsett om barnet bor hemma eller i eget boende och bör normalt betrakta den unge som en del av föräldrarnas hushåll.16 Regeringsrätten har dessutom i ett flertal domar bedömt att unga vuxna, som är och har avslutat sin skolgång, är tillförsäkrade en skälig lev- nadsnivå genom att de får bo kvar i sina föräldrahem. Endast i undantagsfall, dvs. om det finns starka sociala skäl, har ungdomar som vill flytta hemifrån ansetts ha rätt till bistånd till boendekostnad.17 Om föräldrarna inte försörjer sitt barn bör socialnämnden, enligt allmänna råd, i första hand försöka få föräld- rarna att fullgöra sin underhållsskyldighet. Om det inte lyckas bör nämnden kunna ge ekonomiskt bistånd direkt till barnet, utifrån barnets ålder och mognad. Att utan medgivande från vårdnadshava- ren bistå barnet ekonomiskt bör dock vara en åtgärd som endast bör användas i undantagsfall.18 I om eko- nomiskt bistånd ges exempel på sådana undantagssituationer, näm- ligen att det finns en mycket stark konflikt mellan barn och föräld- rar som innebär att barnet inte bör bo kvar i hemmet eller vara 14JO 1989/90, s. 219. 15JO 1996/97, s. 252. 16Socialstyrelsen och länsstyrelserna 2003 17Socialstyrelsen och länsstyrelserna 2003, s. 53, med ref. till RÅ 1997 ref. 79 I-III och RÅ 1997 not 243. 18SOSFS 2003:5, s. 19; JO 1989/90, s. 219. Barns och ungas rätt till bistånd beroende av föräldrarna.19 Ett exempel kan vara flickor som lever under hot och tvång i familjer med starkt patriarkala värderingar. 11.4.4Ungdomsgrupper som behöver uppmärksammas Det förekommer att ungdomar är i behov av stöd och hjälp till sin försörjning till följd av att de av olika skäl inte längre bor med sina föräldrar och inte heller är placerade genom . På upp- drag av utredningen har beskrivit två grupper av ungdomar som befinner sig i denna sårbara situation, dels ung- domar som rymmer eller kastas ut hemifrån, dels ungdomar som lämnar familjehem och hem för vård eller boende20. Den sist- nämnda gruppens situation behandlas längre fram i utredningen. En tredje grupp ungdomar har tidigare nämnts, nämligen de som inte kan bo kvar hemma på grund av hedersrelaterat våld och för- tryck. Situationen för gruppen unga som rymmer eller kastas ut hem- ifrån till följd av allvarliga relationsproblem i förhållande till föräld- rarna har uppmärksammats genom en aktuell undersökning, som genomförts på uppdrag av . Studien baserar sig på en enkätundersökning bland ca 3 000 elever i årskurs 2 vid 18 gymna- sieskolor i olika delar av landet. Av undersökningen framgår att av ungdomarna varit med om ett uppbrott hemifrån och att två tredjedelar uppger att orsaken var negativa upplevelser i relation till en eller båda föräldrarna. av de som var placerade i familjehem eller HVB hade rymt eller kastats ut hemifrån. Ungdomar som lever i splittrade familjer hade i högre utsträckning erfarenhet av uppbrott, men det verkade inte vara förändringen i sig som var orsaken utan hur relationerna mel- lan ungdomar och föräldrar påverkades av de förändrade familje- förhållandena. anser, bl.a. utifrån resultatet av stu- dien, att konsekvenserna av det rådande familjeperspektivet i soci- altjänstens arbete behöver belysas och att det behöver utredas hur barnsrättsperspektivet kan stärkas. Vidare föreslår att bör ges i uppdrag att se över ruti- ner när det gäller omhändertagande enligt LVU av ungdomar på grund av brister i hemmiljön. Man menar att flera olika boendelös- 19JO 1989/90, s. 219, och länsstyrelserna 2003, s. 102, med hänvisning till Meddelandeblad 6/02. 20Höjer, I. & , Y. 2009, i bilaga till betänkandet. Barns och ungas rätt till bistånd ningar för ungdomar behövs för barn med olika stödbehov och att det behöver utredas hur ungdomar mellan som tvingas bryta upp från hemmet ska kunna studera på gymnasiet.21 11.5Utredningens överväganden och förslag Intentionerna vid införandet av en generell biståndsbestämmelse var i många avseenden relevanta. Biståndet bör inte vara knutet till en bestämd situation eller ange en särskild åtgärd. Den kan också finnas pedagogiska och praktiska fördelar med att alla familjemed- lemmars behov prövas enligt samma bestämmelse. leder den generella utformningen till att formuleringen upplevs inade- kvat när den tillämpas på barn och ungdomar som far illa eller ris- kerar att fara illa. Biståndet ska exempelvis tillförsäkra barnet en skälig levnadsnivå och stärka barnets möjligheter att leva ett självständigt liv. Formuleringarna är svåra att applicera på ett barns behov och situation, för såväl de som berörs av prövningen som för socialsekreteraren, som ska tillämpa bestämmelsen. Detta talar, enligt utredarens mening, för att en särskild bestämmelse om bistånd till barn och unga förs in i LBU. En särskild bestämmelse för bedömning av barns och ungas rätt till bistånd skulle kunna uppfattas försämra förutsättningarna för en helhetssyn på familjens behov. Helhetssyn är dock inte bara en organisatorisk princip utan framförallt ett synsätt i bedömningar av familjers situation och behov, vilket är en djupt förankrat i barn- och ungdomsvården. När den s.k. familjevårdsprincipen tillämpa- des, som innebar att en och samma socialsekreterare arbetade med familjens totala situation, tenderade barnens situation att under- ordnas de vuxnas problem och behov. Det har därför, utifrån ett barnperspektiv, varit en mycket medveten strävan att lyfta bort handläggningen av ekonomiska bistånd från barn- och ungdoms- vården. Utredningen har övervägt om ekonomiskt bistånd, som är direkt riktad till barn och unga, borde kunna utgå enligt den biståndsbestämmelse som föreslås i LBU, men har ansett att det skulle innebära oklarheter, med hänsyn till vårdnadshavarens för- sörjningsansvar. Däremot vill utredningen framhålla vikten av att Barns och ungas rätt till bistånd uppmärksamma att knapp ekonomi är en stressfaktor som i hög grad påverkar familjer och barn och bidrar till barnets utsatthet. Möjligheten för att tillgodose barns och ungas mate- riella behov, när det anses befogat, får inte vara beroende av hur kommunen organiserar hanteringen av olika former av bistånd, delegationsfrågor m.m. Av bakgrunden framgår att barn först får ansöka om bistånd och få ansökan prövad. Möjligheten att bevilja barn bistånd är därtill begränsad om vårdnadshavaren motsätter sig. Det finns lagligt stöd för att barn kan beviljas kontaktperson, oberoende av vårdnadshavarens samtycke, och att barn i övre ton- åren i undantagsfall kan beviljas ekonomiskt bistånd, exempelvis till eget boende. Det finns däremot inte stöd i rättspraxis för att bevilja bistånd till en familjehemsplacering, om inte vårdnadshavarna samtycker. För kan dock socialnämnden utifrån sitt yttersta ansvar i en nödsituation placera en ung person även om LVU inte är tillämplig. I övrigt råder osäkerhet om vilka möjlig- heter barn har att beviljas andra former av öppna insat- ser, oberoende av vårdnadshavarens samtycke. Utredningen anser att det är det rimligt att överväga om barn bör få större möjligheter att själva avgöra, när det gäller vissa former av bistånd i öppna for- mer. Utredningen föreslår således en ny bestämmelse om bistånd till barn och unga. Vidare föreslås en ny bestämmelse om bistånd till barn oberoende av vårdnadshavarens samtycke, som ersätter den nuvarande om kontaktperson till barn som fyllt obero- ende av vårdnadshavarens samtycke. Förslagen framgår i det föl- jande. 11.5.2Barns och ungas rätt till bistånd Utredningens bedömning: En särskild bestämmelse om bistånd till barn och unga är en naturlig konsekvens av ett ökat barnperspektiv och av att insatser direkt riktade till barn och unga har utvecklats . Utredningens förslag: Barns och ungas rätt till bistånd föreslås regleras i en särskild bestämmelse i LBU. Bistånd enligt denna lag ska alltid utgå ifrån barnets eller den unges behov men kan också ges till föräldrarna.