sou · GXB399 · 2010-01-01 00:00:00 — De förordar i stället en ersätt- ning utifrån hur länge de har varit placerade. Ersättningsbeloppet skulle bestämmas genom att beräkna den lön de borde ha haft under sin placeringstid. De flesta tvingades arbeta hårt under hela placeringen. Föreningens modell skulle innebära ett klart högre belopp i ersättning. Det har uppskattats till nära per individ.35 Den danska regeringen har valt att ge bidrag till en förening för f.d. barnhemsbarn, Landsforeningen Godhavnsdrengene för att göra en undersökning om barn som varit placerade i barnhem under 1960- talet. Syftet med undersökningen är enligt deras hemsida att upp- lysa offentligheten om de förhållanden som barn på barnhem levde under, för att få en ursäkt och upprättelse.36 Den leds av cand mag, fra Omsorgsmuseet i . Hon har en grupp, bestående av forskare och ledamöter i styrelsen, till sin hjälp. Det planeras också att knyta en referensgrupp till utredningen. 35Avsnittet bygger på information från samtal med anställd vid premiärministerns sekretariat . Sekretariatet for börnehjemsundersögelsen. Tillgänglig (). sändes TV-dokumentären of Fear i den irländska televisionen. Den beskrev vanvård av barn på barnhem, s.k. Industrial Schools, som i huvudsak drevs av katolska kyrkan för barn från tidig skolålder till vuxen ålder. Dokumentären fick stort utrymme i media. Den första uppmärksamheten ledde till att många fler personer som varit utsatta för vanvård kontaktade media och berättade om sina erfarenheter. Flera personer började också med hjälp av jurister att driva olika ärenden om upprättelse och ersättning gentemot ansvar- iga för irländska barnhem. bad den irländske premiärministern offentligt om ursäkt för vad de drabbade hade varit utsatta för. 3.5.2Två organisationer för utredning och ersättning Som en följd av premiärministerns ursäkt tog regeringen ini- tiativ till bildandet av The Commission to Inquire into Child Abuse, (CICA). Kommissionens uppdrag var att ta emot redogörelser från dem som ansåg sig ha vanvårdats inom barnavården. bildades ()med uppdrag att handlägga ekonomiska ersättningar. Vid pågick liknande processer i och . Samma religiösa grupperingar som fanns på visade sig också ha varit inbland- ade i övergrepp i barnhem på andra håll i världen. CICA (The Commission to Inquire into Child Abuse) Två delar i arbetet Kommissionen skulle granska vanvård som hade inträffat på insti- tutioner –1999. Kommissionen hade dock befogen- het att sträcka ut dessa ramar att omfatta såväl tiden före som efter . hade CICA inrättats med två självständiga kom- mittéer; The Investigation Committée (IC) och The Confidential (CC) En sökande fick välja att träffa en av de två kom- mittéerna.37 Den sökande kunde antingen redogöra för sina erfarenheter i en intervjusituation med CC eller för IC som beskrivs här nedan. Rapporten från CC fick inte identifiera den intervjuade, en anklag- ad person eller en utpekad institution.38 CC:s intervjuer startade och pågick . De utfördes av fyra kvinnliga socialarbetare. Sammanlagt hördes över tusen personer som hade varit placerade – 2000.39 I den andra grenen av CICA, (IC) redogjorde man för sina erfaren- heter i en situation som liknade en rättegång. De 20 institutioner som hade flest anmälningar mot sig valdes ut för granskning. Varje insti- tution fick utse en representant att föra sin talan.40 Den sökande fick möta denna representant och i vissa fall en enskild utpekad för- övare. Den sökande kunde få relevansen i sin historia ifrågasatt av den anklagades advokater. Det kunde vara upp till 20 personer när- varande vid en sådan rättegång. Målet ledde inte till ett domslut, men väl en skriftlig rapport i varje enskilt ärende där det slogs fast om det var troligt att övergrepp hade skett, eller inte. När tiden för anmälan gick ut hade 3 149 personer hört av sig till CICA:s båda kommittéer. Av dessa valde 1 192 per- soner att träffa CC och 1 957 att träffa IC.41 arbete presenterades kommissionens rapport . De inledande raderna i konklusionerna kan ses som en rubrik för deras slutsatser. Physical and emotional abuse and neglect were features of the institutions. (Fysisk och känslomässig för- summelse var kännetecknande för institutionerna).42 Även sexuella övergrepp hade förekommit på många institutioner. Skolor drevs i avskildhet av en ledning med hård kontroll, som ofta styrde över Third Interim Report. Commission to Inquire into Child Abuse (CICA) 2003, s. 1. Third Interim Report. Commission to Inquire into Child Abuse (CICA) 2003, s. 37. CICA Report Vol.III Confidential Committe, 2009, s. 10. CICA Report Vol.I Investigation Committe, 2009, s. 3. Third Interim Report, Commission to Inquire into Child Abuse (CICA) 2003, s. 12. CICA Report Executive Summary, 2009, s. 19. såväl barn som personal med en oresonlig och förtryckande discip- lin.43 Kommissionen konstaterade dessutom att utbildningsminister- iet hade haft en undfallande och foglig inställning till de olika reli- giösa församlingar som drev institutionerna. Den inställningen gjorde att tillsynen och styrningen av institutionerna inte skedde på det sätt som det borde ha gjorts.44 Kommissionen gav flera rekommendationer, bland annat inrättan- det av ett minnesmärke. Inskriptionen skulle vara den ursäkt som premi- ärministern uttryckte i sitt tal . Dessutom skulle landet erkänna att vanvården kunde inträffa på grund av bland annat ett misslyckat system och en misslyckad politik.45 Kommissionen föreslog utbildning och psykologisk stöd till de utsatta. Man skulle också fortsätta att hjälpa de drabbade med att hitta sina ursprungsfamiljer. Kommissionen föreslog också åtgärder för att förhindra att övergrepp och försummelse ska kunna inträffa i den nutida barna- vården: Barnavården ska vara barncentrerad, med ett barnper- spektiv. En nationell syn på barnavården ska bli grundläggande och den ska ständigt utvärderas.46 () inrättades 2002. I samma lag som låg till grund för RB angavs också i vilka insti- tutioner de sökande skulle ha varit placerade för att vara berättigade till ekonomisk kompensation.47 Myndigheten har 2009 cirka 50 anställda. RB betalar ekonomiska ersättningar till människor som har blivit utsatta för vanvård. CICA Report Executive Summary, 2009, s. 19. CICA Report Executive Summary, 2009, s. 19. CICA Report Executive Summary, 2009, s. 19. CICA Report Executive Summary, 2009, s. 19. 47Irish Statute Book. 644/2002. Residential Institutions Redress Act. 2002 (Section 33). ansöka om ersättning. Då hade RB fått 14 584 ansökningar. De ansökningar som återstår kommer att behandlas under 2009.48 För bedömningen av ersättningsnivåerna finns ett graderings- schema. Utgångspunkten är vilka personliga förluster en individ har gjort på grund av övergrepp och försummelse. Effekterna av upp- levelser och misshandel bedöms av en läkare. Därefter görs en hel- hetsbedömning av hur placering och eventuella medicinska effekter har påverkat den sökandes liv. Hela livserfarenheten vägs in i beslutet av ersättning. Övergrepp från vuxna och från andra barn på institutionen bedöms som likvärdiga ur ersättningssynpunkt. Den högsta ersättningen fastställdes till 300 000 , men i vissa fall har 360 000 utbetalats därför att det har handlat om extrem vanvård. Även avlidna har kunnat få ersättning som betalats ut till arvingarna. RB har fem olika nivåer för ersättning: Skada enligt den lägsta nivån ger ersättningsbelopp på upp till 50 000 . Därefter följer beloppen: 50– 100 000 , 100–150 000 , 150–200 000 och slutligen 200–300 000 . av de sökande har fått belopp på 50–100 000 .49 RB hade hanterat 13 190 ärenden.50 Totalt hade 78 745 miljoner betalts ut i ersättningar. Sex sökande hade inte godtagit sin ersättning. 754 ansökningar var återtagna, nekade eller gav inte ersätt- ning. Det genomsnittliga beloppet för de 12 436 ersättningarna var 63 320 . berättade några vuxna personer för media om övergrepp som de varit utsatta för inom barnavården i norra . Det ledde bland annat till flera polisutredningar. 1996 tillsattes The North Tillgänglig (). Tillgänglig (). Tillgänglig (). Child Abuse Tribunal of Inquiry. Kommissionen kom att ledas av . granskade barnavården – . gav 264 vitt- nen muntliga vittnesmål. 311 personer lämnade skriftliga redo- görelser om övergrepp. De intervjuade fick professionellt stöd i samband med intervjuerna. När rapporten blev offentlig fick de inter- vjuade samtalsstöd via telefon. Även deras anhöriga eller närstående kunde använda sig av stödet.51 I rapporten in care, konstaterade kommissionen att upp till 650 barn hade blivit utsatta för fysiska, sexuella och emotionella övergrepp. Barnen var för vanvården omhändertagna av två counties, Gwynedd and Clwyd.52 I rapporten namngavs 200 personer; utpekade förövare, dömda förövare liksom olika tjänstemän som kritiserades för bristfälliga insatser. De intervjuade var skyddade av sekretess. Utredaren gav sammanlagt 72 rekommendationer i sin rapport. Flera inriktades på hur man ska minimera risken att övergrepp sker i dagens barnavård i . I har det gjorts två utredningar om vanvård av barn i institutioner och fosterhem. Den ena, som vi återger erfarenheter från i det följande, handlar om ursprungsbefolkningens barn. Den andra utredningen har utrett vanvård i institutioner av barn som var placerade och . Storbri- tannien skickade också iväg omkring 7 000 barn från statliga institutioner till , där många av dem mötte samma öde som De glömda australierna. I slutskedet av arbetet med delrap- porten () bad den Australiensiske premiärministern de drabbade om ursäkt.53 Båda utredningarna har arbetat på ett lik- artat sätt. I fortsättningen beskrivs arbetet i utredningen om ursprungsbefolkningens barn. publishes report of North Child abuse Tribunal. Tillgänglig (), s. 2. publishes report of North Child abuse Tribunal. Tillgänglig () s. 2. A report on Australians who experienced institutional or out-of-home care as children. Commonwealth of , 2004. 3.7.1Bakgrund till utredningen om ursprungsbefolkningen Aboriginerna utgör av den totala befolkningen. De är från början inte en homogen grupp. fanns det ungefär en halv miljon aboriginer som levde i omkring 500 grupper med egna språk. är de omkring 390 000 personer. I och med att européerna kom till började samhället omhänderta barn till ursprungsbefolkningen med våld från sina för- äldrar.54 Det var framför allt av , som dessa omhändertaganden i stor skala ägde rum med tvång, hot eller under falska förespeglingar. Man räknar med att 100 000 barn tvångsomhändertogs och det innebar att flertalet aboriginiska familjer på något sätt berördes av detta.55 , skildes av samtliga barn till aboriginer från sina föräldrar.56 Barnen omhändertogs och placerades i barnhem och i fosterhem i vita familjer. Syftet med omhändertagandet var att barnen skulle assimileras in i det vita australiensiska samhället. Det fanns också ett rasbiologiskt syfte. Framför allt omhändertogs barn som hade en vit far och en aboriginisk mor.57 Barnen skulle lära sig europeiska värderingar och arbetsmoral. Som omhändertagna kunde de bli bestraffade om de talade sitt eget språk och ofta fick de aldrig mer se sina biologiska föräldrar eller familjer. Flickorna skulle arbeta som hushållerskor. Många blev utsatta för sexuella övergrepp av sin arbetsgivare. I de fall flickorna blev gravida togs barnen ofta ifrån dem. De institutioner som fanns för de aboriginska barnen var under- finansierade, vilket innebar att det fanns ont om mat och dålig till- gång till sjukvård. Många barn dog i förtid.58 Human Rights and Equal Opportunity Commission & Wilkie, , Bringing them home: report of the national inquiry into the separation of Aboriginal and Torres Strait children from their families, Human Rights and Equal Opportunity Com- mission, , 1997, kap 2. 55Ericson, , Rapport angående en eventuell för romer och re- sande/resanderomer i . , Delegationen för romska frågor Ju 2006:10 (), s. 40. 56Rapport från UD: Mänskliga rättigheter i , Tillgänglig ligarattigheter.gov.se/> (), s. 10. 57Ericson, , Rapport angående en eventuell för romer och re- sande/resanderomer i (), s. 40. 58Ericson, , Rapport angående en eventuell för romer och re- sande/resanderomer i (), s. 42. Kommissionen genomförde hearings i alla större städer samt i många regioner och mindre samhällen. De ekonomiska resurserna räckte inte till att söka upp varje plats där det fanns ursprungsbe- folkning och andra som ville bli hörda. Offentliga vittnesmål togs emot från bland annat enskilda som utsatts för tvångsförflyttning, adoptiv- och fosterföräldrar, ursprungsbefolk- ningens organisationer, representanter för olika nationella och regio- nala parlament, från kyrkan och enskilda medborgare. Många män- niskor och organisationer gav både skriftliga och muntliga redogör- elser till utredningen.59 Behov av stöd under och efter vittnesmålen Många efterfrågade både personligt och psykologiskt stöd under och efter processen. Intervjuerna reaktiverade traumatiska upp- levelser. Mötet med okända människor vid intervjun var också en stressfaktor. Både intervjupersoner och läkare vittnade om den stress det innebar för de drabbade att konfronteras med sina traum- atiska upplevelser. Kommissionen anlitade en socialarbetare och en psykolog med aboriginskt ursprung för att stödja de intervjuade. Kommissionen hade också stöd från lokala aboriginska hälso- och sjukvårdsen- heter under sina besök ute i landet. Många intervjuade betonade att deltagandet i utredningen hade bidragit till en läkningsprocess. Mycket av det arkivmaterial som hade kunnat styrka vittnesmålen hade blivit förstört. Utredarna använde sig av självständiga informations- källor när det var möjligt. Kommissionens upptäckter, slutsatser och rekommendationer hade stärkts av tyngden i den stora mängd information som utredningen baserats på.60 av de tvångsomhändertagna barnen hade varit placerade på mer än ett ställe (institutioner och/eller fosterhem). Många barn fick höra att de var oönskade, förskjutna eller att deras föräldrar var döda. Många fick höra att föräldrarna var värdelösa. Bringing them home, 1997, kap. 1. Bringing them home, 1997, kap. 1. De flesta intervjuade hade fått lära sig att allt aboriginskt var värdelöst.61 De berättade om fattigdom, hunger, bestraffningar och inlåsningar. Både pojkar och flickor, av de inter- vjuade, hade utsatts för sexuella övergrepp. De genomförda tvångsförflyttningarna tillsammans med fysiskt och psykiskt våld samt sexuella övergrepp gav negativa konsekvenser senare i livet.62 Kommissionen beskrev behandlingen av de aboriginska barnen i termer av folkmord. Den hänvisade till FN:s konvention mot folk- mord. Att med tvång föra över barn från en folkgrupp till en annan med syfte att utplåna den ursprungliga folkgruppen inkluderas i begreppet folkmord.63 Fortsatt insamlande av vittnesmål Kommissionen var medveten om att många människor av olika anledningar inte hade fått eller kunnat lämna sina vittnesmål. De menade att en läknings- och försoningsprocess dock krävde att man skulle fortsätta att ta emot och spela in vittnesmål och att detta måste göras på ett sätt som utifrån den intervjuandes syn- punkt blir så bra som möjligt. Kommissionen lyfte också fram ett förslag om ett inrättande av ett nationellt arkiv med syfte att ta emot muntliga berättelser från aboriginerna.64 Kommissionen beräknade att det var uppemot 100 000 barn som hade tvångsomhändertagits.65 Detta stred mot såväl FN:s konven- tion mot folkmord som mot brittisk common law samt att abori- Bringing them home, 1997, kap. 10. Bringing them home, 1997, kap. 11. Bringing them home, 1997, kap. 13. Bringing them home, 1997, kap. 1. Bringing them home, 1997, kap. 1. Utredningar i omvärlden SOU 2009:99 giner och deras barn hade utsatts för systematisk rasdiskri- minering.66 Kommissionen lämnade detaljerade förslag på hur samhällets olika myndigheter och förvaltningar ska bemöta och omhänderta barn och ungdomar till aboriginer. Kommissionen föreslog att begreppet kompensation skulle tolkas som gottgörelse och föreslog att grunden för en sådan skulle bygga på the van Boven Principles, en guide för omfattningen av en gottgörelse.67 Enligt ska en gottgörelse innehålla: 2.garantier för att något inte ska upprepas När det gällde en ekonomisk kompensation eller skadestånd till de drabbade rekommenderade kommissionen dels ett minimibelopp för alla som hade blivit tvångsomhändertagna och dels ett extra belopp för de som hade drabbats av en särskild skada.68 Regeringen avsatte 1997/98 pengar till projekt för aboriginer, vilka motsvarade en del av de rekommendationer som fanns i kom- missionens rapport. Det handlade bland annat om medel till olika former av stöd och terapi, centra för att hjälpa drabbade att söka sina rötter, kulturellt stöd, föräldrastödsprogram och stöd till pro- jekt om muntlig historia.69 bad genom sin premiärminister landets aboriginer och de förlorade generationerna om ursäkt. Den australiensiska regeringen tog det fulla ansvaret för de övergrepp och missgärningar som beslutsfattare och myndighets- personer på olika nivåer hade utsatt ursprungs- befolkningen för.70 Rapport angående en eventuell för romer och re- sande/resanderomer i () s. 44. Bringing them home, 1997, Appendix 9. 68Ericson, , Rapport angående en eventuell för romer och re- sande/resanderomer i (), s. 45. 69Ericson, , Rapport angående en eventuell för romer och re- sande/resanderomer i (), s. 45. 70Lintner, , bad aboriginer om ursäkt, (). När det gäller personliga ekonomiska ersättningar är det två regeringar som på federal nivå har avsatt medel till ekonomisk kompensation för offren; 2006 och Western 2007.71 I finns det en ursprungsbefolkning som består av tre grup- per; inuiter, indianer och mestiser. Deras levnadsförhållanden och möjligheter att tillvarata sina rättigheter är generellt sämre än de som gäller för den övriga befolkningen.72 Ursprungsbefolkningen är i förhållande till den övriga befolkningen överrepresenterad i statistiken när det gäller bl.a. arbetslöshet och självmord och de är missgynnade när det gäller frågor om utbildning och levnadsför- hållanden. Ansvaret för frågor som rör ursprungsbefolkningen ligger på federal nivå.73 inrättades ett skolsystem med internatskolor, Indian Residential schools. Det var olika kyrkor som tillsammans med staten var ansvariga för skolorna. Därefter övertog staten ensam ansvaret. Systemet fanns kvar ända in . Den sista skolan stängdes . Skolornas huvudsyfte var att kristna ursprungsbefolkningen, göra dem till bönder samt att integrera dem in i det övriga sam- hället.74 Barnen till ursprungsbefolkningen tvingades att bo på internatskolorna. Tvånget togs bort 1948, men i praktiken fanns det kvar genom de hot om framför allt ekonomiska 71Ericson, , Rapport angående en eventuell för romer och re- sande/resanderomer i (), s. 46. 72Rapport från UD: Mänskliga rättigheter i . Tillgänglig , s. 9. 73Rapport från UD: Mänskliga rättigheter i . Tillgänglig , s. 10. , , The Indian Residential Schools Truth and Reconciliation Com- mission Legal and Legislative Affairs Division. Parliamentary information and research service of the library of parliment. PRB -48E, 2009. Tillgänglig (), s. 6. sanktioner, som riktades mot föräldrar som inte sände sina barn till skolorna.75 The Indian Residential Schools educational system was a cooperative effort between the Canadian government and church organizations that saw perhaps more than 150 000 Aboriginal children taken to boarding schools, miles away from their families, to be civilized´, educated, and converted to Christianity.76 Barnen fick inte prata sitt eget språk eller praktisera sin egen tro. Kon- takten med familjerna var bristfällig under placeringarna. Det skedde psykiska, fysiska och sexuella övergrepp på barnen. Skolorna var över- fyllda, hade dåliga sanitära förhållanden och brist på medicinsk vård. Det ledde till en hög dödlighet bland barnen, i bland annat tuberkulos. På vissa internatskolor var dödligheten uppemot 50 %.77 När barnen fick komma hem till sina familjer hade de i de flesta fall förlorat sin kulturella identitet och ofta sitt språk. Uppskatt- ningsvis 70 000–80 000 av ursprungsbefolkningens barn är överlevande från internatskolorna.78 började tidigare elever från internatskolorna berätta om övergrepp som de hade utsatts för under vistelsen på skolorna. Flera berättelser publicerades i media och några skade- ståndsmål öppnades. Den kanadensiska regeringen inrättade 1991 en kommission, Royal Commission on Aboriginal Peoples (RCAP), med uppdrag att undersöka hur situationen för ursprungsbe- folkningen i förhållande till majoritetsbefolkningen skulle kunna bli mer jämbördig. Kommissionens rapport , Report of the Royal Com- mission on Aboriginal Peoples, lyfte bland annat fram problemet med internatskolorna.79 75Ericson, , Rapport angående en eventuell för romer och re- sande/resanderomer i , (). The Indian Residential Schools Truth and Reconciliation Com- mission, 2009. The Indian Residential Schools Truth and Reconciliation Com- mission, 2009, s. 7. The Indian Residential Schools Truth and Reconciliation Com- mission, 2009, s. 79Ericson, , Rapport angående en eventuell för romer och re- sande/resanderomer i . (), s. 47. Regeringens svar på kommissionens rapport antog regeringen en handlingsplan80 och bad om ursäkt till dem som i skolorna hade utsatts för misshandel och sexuella övergrepp. En fond etablerades (), som fick att använda till olika lokala stödpro- jekt för och tillsammans med tidigare internatskolelever.81 Ett nytt departement hos den federala regeringen etablerades 2001, Indian Residential Schools Resolution (IRSRC). En uppgift blev att förhandla fram en uppgörelse mellan regeringen och alla som lämnat in skadeståndskrav. presen- terades en process (Alternative Dispute Resolution Process, ADR) för att man skulle nå en uppgörelse utanför domstolarna och som skulle ge psykologiskt stöd och kompensation till de tidigare elev- erna på internatskolorna som hade varit utsatta för olika former av fysiska, psykiska och sexuella övergrepp.82 Representanter för ursprungsbefolkning (Assembly of First Nations, AFN) svarade med att lämna en rapport i vilken de uttryckte vad de ansåg krävdes för att man skulle nå en rättvis uppgörelse. Bland annat krävde man ett schablonbelopp för alla offer/överlevande på för man har bott på en internatskola och därutöver för varje ytter- ligare år, en tidigare utbetalning till äldre offer/överlevare, inrättan- det av en , en fond för stöd och helande, en fond till stöd för minnesceremonier och andra initiativ för att min- nas det förflutna, samt en mer allomfattande och rättvis process för att behandla skadeståndsanspråk.83 Gathering Strength: Canada´s Aboriginal Action Plan. Minister or Indian Affairs and Northern Development , 2000. Tillgänglig (). 81Ericson, , Rapport angående en eventuell för romer och re- sande/resanderomer i . (), s. 47. 82Ericson, , Rapport angående en eventuell för romer och re- sande/resanderomer i . (), s. 47. 83Ericson, , Rapport angående en eventuell för romer och re- sande/resanderomer i . (), s. 48. nådde företrädare för och den kanadensiska reger- ingen en uppgörelse där ursprungsbefolkningens samtliga krav fanns med. Det innebar bland annat att de drabbade hade tiller- känts både individuella skadestånd och kollektiva gottgörelser. Alla som kan styrka att det har varit placerade på en federalt driven Indian residential school i har rätt till en individuell ersätt- ning. En ansökan kan göras fram . etablerades en sannings- och som ska undersöka och ta upp vittnesmål om erfaren- heterna från internatskolorna. bad den kanadensiska premiärministern offentligt ursprungsbefolkningen och de 80 000 överlevande från internatskolorna boende i om ursäkt.84 84 ber urbefolkning om ursäkt, (). 4Vanvård ur ett historiskt perspektiv Utredningen kartlägger vanvård av barn över , . Synen på hur barn bör behandlas och uppfostras har förändrats .