sou · GXB390 · 2010-01-01 00:00:00 — Härigenom föreskrivs att 2 § förordning (2007:1161) med instruktion till ska ha följande lydelse. 2 § huvuduppgifter är att 2.svara för farledshållning och vid behov inrätta nya farleder, 3.tillhandahålla sjöräddnings- och flygräddningstjänst, 4.svara för isbrytning, 5.verka för att sjöfartens påverkan på miljön minimeras, 6.svara för sjögeografisk information inom ansvarsområde (sjökartläggning), 7.svara för samordning av sjögeografisk information inom , 8.redovisa och dokumentera gränser till havs samt svara för skötsel och tillsyn av dessa gränsers utmärkning, 9.svara för beredskapsplanläggning i fråga om sjötransporter, 10.årligen göra en utvärdering av den svenska sjöfartens konkurrenssituation inom ramen för verkets näringspolitiska uppgifter, 11.verka för att hänsyn tas till funktionshindrade personers behov inom sjöfarten, 12.planlägga, samordna och genomföra kultur- och fritidsverksamhet för sjöfolk i enlighet med bestämmelserna i konventionen (nr 163) om sjömäns välfärd till sjöss och i hamn, (VTS), (VTS), (SRS), (SRS), System), och 14. svara för övervakning och 14. svara för övervakning och SOU 2009:90 Författningsförslag – Övervakningsdirektivet lämpliga åtgärder vidtas för att lämpliga åtgärder vidtas för att se till att fartyg deltar i och se till att fartyg deltar i och (VTS), (VTS), (SRS), system (SRS), och trafiksepare- ringssystem (FRS) och trafik- ringssystem (TSS), och separeringssystem (TSS). för att alla nöd- vidtas för att se till att fartyg anmäler sig och lämnar de systemet (FRS) som följer av och tillse att FRS svarar mot och rådets direktiv /17/EG 2002/59/EG och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i fartygssäkerhetsförordningen (2003:438) Härigenom föreskrivs i fråga om fartygssäkerhetsförordningen (2003:438) dels att 6 kap. 8 a § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf 2 kap. 8 § av följande lydelse. skrifter om anmälnings- och 2 § 5 e fartygssäkerhetslagen. som i övrigt följer av fartygs- som i övrigt följer av fartygs- styrelsen anser nödvändiga, eller styrelsen anser nödvändiga, eller som begärs av en medlemsstat som begärs av en medlemsstat som kan utgöra en risk för utgöra en risk för sjösäkerheten, människor eller miljön. Vid en sådan kontroll skall Vid en sådan kontroll ska avseende fästas vid om avseende fästas vid om 1. fartyget har varit inblandat i en olycka eller ett tillbud som har påverkat fartygets säkerhet eller äventyrat sjösäkerheten, 2. fartyget inte har uppfyllt 2. fartyget inte har uppfyllt de anmälnings- och rapporte- de anmälnings- och rapporte- SOU 2009:90 Författningsförslag – Övervakningsdirektivet ringsskyldigheter som följer av direktiv /59/EG av den 27 2002/59/EG om inrättande av ett ett övervaknings- och informa- tionssystem för trafik i gemen- tionssystem för trafik i gemen- skapen och om upphävande av skapen och om upphävande av rådets direktiv /75/EEG. rådets direktiv /75/EEG, samt 2009/17/EG 2002/59/EG inrättande av ett övervaknings- sjötrafik i gemenskapen, 3. fartyget inte har följt tillämpliga bestämmelser om ruttsystem och sjötrafikinformationstjänst (VTS), 5. fartyget har vägrats tillträde till hamnar i stater inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller anmälts i enlighet med bilaga I.1 till rådets direktiv /21/EG av om hamnstatskontroll av fartyg, senast ändrat genom och rådets direktiv /84/EG, 6.fartyget inte har anmält, eller saknar, intyg om försäkring eller finansiell säkerhet enligt gemenskapslagstiftningen och internationella regler, eller 7.fartyget enligt en rapport från lots eller hamn uppvisar uppenbara avvikelser som kan äventyra sjösäkerheten eller innebära en miljörisk. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (1980:789) om åtgärder mot förorening från fartyg Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1980:789) om åtgärder mot förorening från fartyg att det ska införas en ny paragraf, 2 a §, i 7 kap. av följande lydelse. Transportstyrelsen ska vara behörig myndighet för mottagande av fartyg i behov av assistans i enlighet med artikel 20–20 b i och rådets direktiv /17/EG av om ändring av direktiv /59/EG om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen. Transportstyrelsen ska fullgöra de uppgifter som följer av artikel 20 a och 20 b i detta direktiv i samråd med och . Med fartyg i behov av assistans avses, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna Internationella sjöräddningskonvention, ett fartyg i en situation som kan medföra förlust av fartyget eller fara för miljön eller sjöfarten. Denna förordning träder i kraft . 1Utredningens uppdrag och arbete Utredningen har fått i uppdrag att föreslå hur följande fem EU- direktiv ska införlivas i svensk rätt: 2009/15/EG om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (klassdirektivet), 2009/16/EG om hamnstatskontroll (hamnstatskontrolldirektivet) 2009/17/EG om ändring av direktiv /59/EG om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen (övervakningsdirektivet), 2009/18/EG om grundläggande principer för utredning av olyckor i sjötransportsektorn (olycksutredningsdirektivet), samt 2009/21/EG om flaggstatsförpliktelser (flaggstatsdirektivet). Vidare har utredningen fått i uppdrag att föreslå hur den internationella sjöfartsorganisationens (IMO) kod avseende internationell standard och rekommendationer för olycksfallsutredningar vid sjöolyckor (MSC-MEPC.3/Circ.2) samt den kod för undersökning av dödsfall i samband med olyckor, som antogs genom resolution (MSC. 255 (84)), på lämpligt sätt kan genomföras i svensk rätt. Slutligen har utredaren ålagts att se över om och rådets förordning (EG) nr 391/2009 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och Utredningens uppdrag och arbete utövar tillsyn av fartyg (klassförordningen) behöver kompletteras med nationella föreskrifter. Genom tilläggsdirektiv från regeringen har beslutats att utredningen i fråga om direktiv /16/EG och direktiv /17/EG samt därtill relaterade frågor ska lämna in ett delbetänkande , medan övriga delar i utredningens uppdrag ska redovisas . I det här delbetänkandet redovisas den del av uppdraget som rör direktiv /16/EG (hamnstatskontrolldirektivet), direktiv /17/EG (övervakningsdirektivet) och direktiv /21/EG (flaggstatsdirektivet). I fråga om genomförandet av regelverket kring skyddade platser i enlighet med övervakningsdirektivet ska utredningen särskilt beakta hur möjligheterna att handla effektivt i samband med mottagande av fartyg i nöd kan förbättras. I den mån oklarheter kan komma att uppstå om ansvarsfördelningen mellan olika myndigheter till följd av direktivens och bör utredaren lämna förslag till hur ansvaret mellan myndigheterna bör fördelas och regleras. I detta sammanhang ska utredaren särskilt se över ansvarsfördelningen mellan Transportstyrelsen och i fråga om ansvaret för SafeSeaNet. Frågan om vilken myndighet som bör vara nationell kontaktpunkt ska belysas. Förslag till sådana författningsförslag som utredaren anser nödvändiga för att åstadkomma önskad effektivisering ska redovisas. Vidare ska utredaren se över hur ansvaret för den rapportering som ska ske enligt de aktuella direktiven bör regleras. Utredaren ska under arbetet samråda med Transportstyrelsen, , , , samt övriga berörda myndigheter och organisationer. Vidare ska utredaren samråda med Statskontoret som har regeringens uppdrag att analysera verksamhet och finansiering (Fö2009/477/SSK). Regeringens direktiv (dir. 2009:42) och tilläggsdirektiv (dir. 2009:78) återges i sin helhet i bilaga 1 och 2. Utredningens uppdrag och arbete Utredningen höll sitt första sammanträde och har därefter hållit fem sammanträden, varav ett i internatform. Det samråd som utredningen är ålagd att ha med ovannämnda uppräknade myndigheter har skett genom utredningens experter, vilka i sin tur har uppmanats att förankra sina ståndpunkter i sina respektive myndigheter. Arbetet har bedrivits i nära samarbete med sakkunniga och experter, både vid de sammanträden som hållits och vid kontakter däremellan. Sekretariatet har deltagit i ett seminarium om införlivandet i nationell rätt av direktiven i tredje sjösäkerhetspaketet, som Europeiska kommissionen anordnat. Arbetet fortsätter i enlighet med direktiven. Fartyget förlisning utanför orsakade stora oljeutsläpp. Olyckan ledde till att EU påskyndade sitt arbete för att utarbeta en europeisk sjösäkerhetspolitik. efter olyckan antog kommissionen ett meddelande om säkerheten vid oljetransporter till sjöss. I meddelandet fanns förslag till konkreta åtgärder för att förhindra att liknande olyckor skulle kunna hända igen. Kommissionen föreslog reglering av tre huvudområden i en första omgång (det s.k. ): utvidgad hamnstatskontroll, skärpt kontroll av klassificeringssällskap samt utfasning av tankfartyg med enkelskrov. Dessa åtgärder ledde fram till tre rättsakter: och rådets direktiv /106/EG av om ändring av rådets direktiv /21/EG om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll), och rådets direktiv /105/EG av om ändring av rådets direktiv /57/EG om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed, samt och rådets förordning (EG) nr 417/2002 av om ett påskyndat införande av krav på dubbelskrov eller likvärdig konstruktion för oljetankfartyg med enkelskrov och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 2978/94. Det andra åtgärdspaketet, , som hade till syfte att få till stånd en varaktig förbättring av skyddet av europeiska vatten mot riskerna för olyckor och föroreningar till sjöss, presenterades . Åtgärderna avsåg tre områden, nämligen övervakning, kontroll och information på sjösäkerhetsområdet, upprättande av en ersättningsfond för skador till följd av oljeföroreningar i europeiska vatten samt inrättandet av en europeisk sjösäkerhetsbyrå som ska stödja kommissionen och medlemsstaterna med tillämpningen av EG-lagstiftningen på området och utvärdera verksamhetens resultat. Paketet omfattade ett förslag till direktiv och två förslag till förordning. Förslaget till förordning om upprättande av en ersättningsfond för skador på grund av oljeföroreningar ledde inte till någon lagstiftning. Kommissionens initiativ har resulterat i beslut om följande direktiv och förordning: och rådets direktiv /59/EG av om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen och om upphävande av rådets direktiv /75/EEG, samt och rådets förordning (EG) nr 1460/2002 av om inrättande av en europeisk sjösäkerhetsbyrå. inträffade ytterligare en svår fartygsolycka då oljetankern sjönk utanför den spanska kusten. Händelsen medförde att sjösäkerhetsarbetet inom EU ytterligare drevs framåt. Det tredje åtgärdspaketet, , innehöll både förslag till nya rättsakter och förslag till ändring i tidigare rättsakter. Förslagen har behandlats i såväl rådet som i . Efter ett förlikningssammanträde mellan kommissionen, rådet och parlamentet kunde rättsakter om fullgörande av flaggstatsförpliktelser, utredning av olyckor, ersättning till passagerare vid olyckor, fartygs skadeståndsansvar och finansiella säkerheter, informations- och övervakningsfrågor, klassificeringssällskap samt om hamnstatskontroll beslutas. De rättsakter som beslutats är: och rådets direktiv /15/EG av om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed, och rådets direktiv /16/EG av om hamnstatskontroll, och rådets direktiv /17/EG av om ändring av direktiv /59/EG om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i gemenskapen, och rådets direktiv /18/EG av om grundläggande principer för utredning av olyckor i sjötransportsektorn och om ändring av rådets direktiv /35/EG och och rådets direktiv /59/EG, och rådets direktiv /20/EG av om fartygsägares försäkring för sjörättsliga skadeståndsanspråk, och rådets direktiv /21/EG av om fullgörande av flaggstatsförpliktelser, och rådets förordning (EG) nr 391/2009 av om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg, samt och rådets förordning (EG) nr 392/2009 av om transportörens skadeståndsansvar i samband med olyckor vid passagerarbefordran till sjöss. har härefter kommit att kallas Tredje sjösäkerhetspaketet. och rådets direktiv /16/EG av om hamnstatskontroll (hamnstatskontrolldirektivet) har publicerats i Europeiska unionens tidning (L 131/57-100) och utgör en omarbetning av rådets direktiv /21/EG. I kommittédirektivet Genomförande av tredje sjösäkerhetspaketet (dir. 2009:42) ges utredningen i uppdrag att föreslå hur det omarbetade hamnstatskontrolldirektivet kan genomföras i svensk rätt. Det anges vidare att utredningen ska redovisa i vilken mån svensk rätt överensstämmer med hamnstatskontrolldirektivet och i förekommande fall lämna förslag till de författningsändringar som är nödvändiga för genomförande i svensk rätt. Hamnstatskontroll är den kontroll som hamnstatskontrollmyndigheten utför på ett utländskt fartyg enligt SOLAS 74 kap. 1 regel 19, MARPOL 73 artikel 5.2 och i enlighet med gällande EG-direktiv inom detta område.1 Transportstyrelsen är hamnstatskontrollmyndighet i (jfr 5 kap. 1 och 9 §§ fartygssäkerhetslagen (2003:364) och Transportstyrelsens föreskrifter och allmänna råd (TSFS 2009:2) om tillsyn inom sjöfartsområdet, s. 5). Genom omarbetning av det tidigare hamnstatskontrolldirektivet (95/21/EG) anpassas den nu gällande gemenskapslagstiftningen 1 International Convention for the Safety of Life at Sea, 1974 och International Convention for the Prevention of Pollution from ships, 1973. inom området till den revidering som genomförts inom ramen för Parisöverenskommelsen – det samförståndsavtal om hamnstatskontroll som undertecknades i (). Denna innehåller regler och riktlinjer för genomförandet av hamnstatskontroller, gäller mellan 27 länder och avser utländska fartyg som anlöper ländernas hamnar.2 Det omarbetade hamnstatskontrolldirektivet (2009/16/EG) innebär bl.a. ändringar i dagens inspektionskrav och stärker också gemenskapens möjligheter att hindra fartyg från att anlöpa gemenskapens hamnar. 3.3Jämförelse mellan det nya och det tidigare direktivet I avsnitt 3.5–3.16 nedan görs en jämförelse mellan rådets tidigare direktiv /21/EG i aktuell lydelse (med ändringar enligt 98/25/EG, 98/42/EG, 1999/97/EG, 2001/106/EG och 2002/84/EG) och och rådets nya direktiv /16/EG av om hamnstatskontroll. Redovisningen och jämförelsen i kapitlen har gjorts för att tydliggöra vilka ändringar/tillägg som har införts i det nya direktivet jämfört med det tidigare. Av pedagogiska skäl följer redogörelsen nedan, med vissa undantag, artiklarna i det nya hamnstatskontrolldirektivet i nummerordning. De bilagor som är knutna till det nya hamnstatskontrolldirektivet redovisas separat i avsnitt 3.16. En parallelluppställning mellan de båda ovan nämnda direktiven återges i detalj i bilaga 6. 2 , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och . 3.4.1Ett utökat bemyndigande till Transportstyrelsen Utredningens förslag: Transportstyrelsen ges ett utökat bemyndigande genom att det i 6 kap. fartygssäkerhetsförordningen (2003:438) införs bestämmelser om att Transportstyrelsen dels är behörig myndighet enligt det nya hamnstatskontrolldirektivet, dels ska fullgöra de uppgifter som enligt det nya hamnstatskontrolldirektivet ska fullgöras av . En kompletterande ändring görs även i 7 kap. 6 § 2 fartygssäkerhetslagen (2003:364). Ändringar och tillägg i hamnstatskontrolldirektivet kan medföra ändringar och tillägg i svensk rätt. Utredningen har haft som utgångspunkt att endast det som enligt regeringsformen kräver lagform ska regleras i lag medan behov av annan reglering ska tillfredställas genom reglering i förordning eller myndighetsföreskrifter. Att lägga många bestämmelser på föreskriftsnivå har den fördelen att dessa lättare kan ändras och kompletteras när så blir aktuellt. Av praktiska skäl har utredningen därför funnit skäl att närmare undersöka möjligheterna att i en större omfattning än låta eventuell kompletterande författningsreglering ske genom ändring i förordning och myndighetsföreskrifter. Nedan följer därför en genomgång av vilka regler inom svensk rätt som reglerar hamnstatkontroll. I 5 kap. 1 § fartygssäkerhetslagen (2003:364, FSL) anges avseende tillsynsmyndigheter att Transportstyrelsen, om något annat inte anges, utövar tillsyn enligt denna lag och föreskrifter meddelade med stöd av lagen, bl.a. när det gäller fartyg och deras utrustning, drift, lastning, lossning och säkerhetsorganisation. Av 5 kap. 4 § första stycket FSL framgår angående tillsynsförrättningar följande. Den tillsyn som anges i 1 § utövas vid tillsynsförrättningar. Sådana förrättningar utförs som besiktningar, inspektioner, värdstatskontroller eller rederikontroller. Av andra stycket tredje meningen i samma paragraf framgår att inspektioner görs när en tillsynsmyndighet finner att det är motiverat. Enligt 5 kap. 9 § FSL sker tillsyn av utländska fartyg genom inspektion. Den tillsyn av ett utländskt fartyg, som sker vid en hamnstatskontroll, är således enligt svensk rätt att betrakta som en inspektion. Av första stycket andra meningen i 5 kap. 9 § FSL framgår vidare följande beträffande utländska fartyg. När det gäller förhållanden som omfattas av certifikat, skall inspektionen begränsas till granskning av fartygets certifikat eller motsvarande handlingar enligt 7 kap. 3 §, om det inte finns grundad anledning att anta att fartyget, dess utrustning eller säkerhetsorganisation avviker från uppgifterna i certifikaten eller handlingarna i något väsentligt avseende. Denna begränsning gäller inte om föreskrifter har meddelats med stöd av 7 kap. 6 § 2. Normalt sett ska det således vara fråga om en certifikatskontroll men begränsningen faller bort om föreskrifter har beslutats enligt 7 kap. 6 § 2 FSL. Av sistnämnda paragraf framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om bl.a. 2. undantag från den begränsning som anges i 5 kap. 9 § första stycket under förutsättning att det följer av rådets direktiv /21/EG av om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll), senast ändrat genom och rådets direktiv /84/EG. Transportstyrelsen har i 6 kap. 7 § fartygssäkerhetsförordningen (2003:438, FSF) givits bemyndigande att meddela föreskrifter om sådana undantag som avses i 7 kap. 6 § 2 FSL vid tillsyn över utländska fartyg. Transportstyrelsen har utfärdat följande föreskrifter i 9 kap. 4– 8 §§ i Transportstyrelsens föreskrifter och allmänna råd (TSFS 2009:2) om tillsyn inom sjöfartsområdet. 4 § Ett utländskt fartyg ska hållas tillgängligt för hamnstatskontroll när Transportstyrelsen så kräver. 5 § Ett utländskt fartyg som ingår i någon av de fartygskategorier som anges i avsnitt 1 i bilaga 2 ska hållas tillgängligt för en utökad inspektion om det har gått mer än 12 månader sedan den senaste utökade inspektionen ägde rum i en hamn i en stat som har undertecknat . Den utökade inspektionen omfattar vad som anges i avsnitt 2 i bilaga 2. 6 § Befälhavaren eller den som är ansvarig för fartygstransporten enligt 5 § ska lämna de uppgifter som anges i avsnitt 3 i bilaga 2. Uppgifterna ska lämnas till FRS. Uppgifterna ska ha inkommit senast före den beräknade ankomsttiden till anlöpshamnen eller innan fartyget lämnar föregående hamn om resan väntas ta . Fartyg som inte anmäls enligt första stycket ska hållas tillgängliga för en utökad inspektion i anlöpshamnen. 7 § Fartyg som har genomgått värdstatskontroll och godkänts är undantagna från de utökade inspektioner som avses i artikel 7.4 i direktiv /21/EG. 8 § Ett utländskt fartyg ska vid sjöfart inom Sveriges sjöterritorium ha certifikat eller motsvarande handlingar samt övriga handlingar ombord som framgår av direktiv /21/EG, ICLL, MARPOL 73/78, SOLAS 1974, STCW 1978 eller andra internationella överenskommelser. Bemyndigandet i 6 kap. 7 § FSF har enligt vad som sägs i tillsynsföreskriftens ingress dock inte åberopats. Utredningen gör i denna del följande överväganden Transportstyrelsen har, som redovisats ovan, i viss begränsad omfattning tidigare utfärdat föreskrifter avseende hamnstatskontroll. En genomgång av det nya hamnstatskontrolldirektivet ger vid handen att sådana föreskrifter även skulle kunna omfatta andra delar av de bestämmelser som tillkommit i hamnstatskontrolldirektivet, framför allt avseende de artiklar i direktivet som berör innehållet i och formerna för en inspektion m.m. Mot bakgrund härav föreslås som en grundläggande bestämmelse en kompletterande författningstext som innebär att Transportstyrelsen direkt åläggs att vid de inspektioner av utländska fartyg som är hamnstatskontroller, följa hamnstatskontrolldirektivet. Eftersom Transportstyrelsen härigenom, genom bestämmelser om bemyndiganden åläggs genomföra hamnstatskontroller av utländska fartyg i enlighet med de förfaranden och procedurer som hamnstatskontrolldirektivet anger, blir det endast ett begränsat antal artiklar som måste bli föremål för separat reglering i FSL och FSF till följd av det omarbetade hamnstatskontrolldirektivet. Utredningen föreslår därför att det ska införas nya bestämmelser i där det anges dels att Transportstyrelsen är behörig myndighet enligt direktiv /16/EG, dels att Transportstyrelsen ska fullfölja de uppgifter som enligt direktiv /16/EG ska fullgöras av . Utöver ändringarna i FSF bör även göras en justering av 7 kap. 6 § 2 FSL angående hänvisningen till det nya hamnstatskontrolldirektivet. 3.4.2Krav på polisiära och straffprocessuella åtgärder Utredningens bedömning: Utredningen konstaterar att straffbestämmelserna i fartygssäkerhetslagen (2003:364) omfattar i direktivet aktuella anlöpsförbud och nyttjandeförbud. Polisens befogenheter och befogenheter i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning är därmed tillämpliga i dessa delar. Inför ett genomförande av det nya hamnstatskontrolldirektivet i svensk rätt väcks frågor som rör verkställigheten av reglerna. Medlemsstaterna förutsätts inte enbart kunna fatta beslut om förbud och förelägganden utan också kunna framtvinga efterlevnad av dessa med stöd av, där sådant behov föreligger, polisiära och straffprocessuella åtgärder. Enligt utredningens uppfattning finns det skäl att se på denna frågeställning separat. Enligt 5 kap. 1 § andra stycket fartygssäkerhetslagen (2003:364, FSL) utövas, när det gäller inspektion enligt 5 kap. 8 §, tillsyn även av i den utsträckning som Transportstyrelsen beslutar i samråd med . När utövar tillsyn är vissa bestämmelser i lagen (1982:395) om medverkan i polisiär över- vakning (LKP) tillämpliga. Dessa bestämmelser ger rätt att vidta polisiära och straffprocessuella åtgärder vid misstanke om brott mot FSL. Den tillsyn utför omfattar emellertid inte inspektion/hamnstatskontroll av utländska fartyg (jfr tillkännagivande (SJÖFS 2006:30) om medverkan vid tillsyn av fartyg). Det blir således inte aktuellt att i samband med tillsyn av ett utländskt fartyg kan framtvinga efterlevnad av förelägganden och förbud. 8 kap. 1 § FSL innehåller straffbestämmelser bl.a. för den som bryter mot ett nyttjandeförbud eller ett anlöpsförbud.