sou · GYB386 · 2010-11-30 00:00:00 — Det kan dels röra sig om praktisk erfarenhet och utbildning som direkt är kopplad till befattningens innehåll, dels ledar- skapsutbildningar m.m. En gemensamt ansvar som åligger samtliga parter att driva, såväl arbetstagaren, den civila arbetsgivaren och För- svarsmakten är att uppnå en balans där alla parter kan få fördelar av den dubbla anställningen. 11.6Ytterligare konsekvenser av införandet av det nya personalförsörjningssystemet för Försvarsmakten Utredningen konstaterar att ytterligare konsekvenser kommer att inträffa på en rad olika områden i samband med införandet av det nya personalförsörjningssystemet för Försvarsmakten. Dessa kon- sekvenser är inte direkt kopplade till utredningens förslag, men är viktiga att uppmärksamma. 11.6.1Vissa försäkrings- och ersättningsfrågor Utredningens bedömning: Utredningen finner i likhet med regeringen i prop. 2009/10:160 att Försvarsmakten bör fortsätta sina ansträngningar att göra försäkrings- och ersättningsförhål- landen tydliga för personalen i internationella militära insatser. Det är i första hand parterna på det statliga avtalsområdet som har att pröva frågor om försäkringslösningar och skadeersätt- ning för personalen vid sådana insatser. Utredningen vill understryka vikten av att parterna inom det statliga avtalsområdet tar detta ansvar och gör ansträngningar för att kartlägga de svårigheter som förekommer samt inleder förhandlingar för att lösa dessa. Regeringen anger i prop. 2009/10:160 s. 174 att en utgångspunkt när det gäller personalen i internationella militära insatser, liksom i alla andra sammanhang i samhället, är att den enskilde har ett eget ansvar för att värna sin hälsa. Den enskilde ansvarar därför för sitt eget försäkringsskydd, framförallt vad gäller olycksfalls- och livför- När det gäller internationella militära insatser kompliceras dock frågan av att försäkringsbolagen ofta har s.k. force majeure- klausuler i sina försäkringsavtal. Följden kan bli att försäkrings- bolaget inte betalar ut någon ersättning till försäkringstagaren. Detta innebär i sin tur att skyddet för den enskilde måste ordnas på annat sätt. Regeringen anger dock i propositionen att staten har ett ansvar för den personal man sänder ut i internationell verksamhet. Utredningen konstaterar att de flesta försäkringsbolag har sådana force majeure-klausuler som regeringen nämner samt att även de flesta banker har sådana i sina s.k. bolåneförsäkringar som faller ut vid dödsfall. Vissa klausuler i bolåneförsäkringar gör dock undantag för internationella militära insatser som har sin grund i ett mandat från så att ersättning faller ut om dödsfall inträffar under en sådan insats. Det är enligt utredningens mening inte acceptabelt att den enskilde arbetstagaren och dennes familj ska stå utan skydd för det fall denne skadas eller avlider under en internationell militär insats. För den enskilde arbetstagaren är det dock, med tanke på hur de allra flesta försäkringsvillkor är utformade, en omöjlighet att teckna en försäkring som erbjuder ett reellt skydd vid tjänstgöring i en sådan insats. Statens riskgaranti regleras nu i förordningen (1999:569) om utlandsstyrkan. Från kommer statens riskgaranti att regleras i förordningen (2010:651) om Försvarsmaktens perso- nal vid internationella militära insatser. I förordningen framgår att staten lämnar en riskgaranti, som är ett dödsfalls- och invaliditets- kapital, för anställda i Försvarsmakten som fått en arbetsskada enligt definitionen i lagen (2010:449) om Försvarsmaktens perso- nal vid internationella militära insatser. och arbets- tagarorganisationerna träffade ett avtal som kom- pletterade riskgarantin, Avtalet om ersättning vid olycksfall och dödsfall under utlandstjänstgöring. Detta avtal gäller tills vidare med en ömsesidig uppsägningstid och är inte upp- sagt. I förordningen (2010:651) om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser regleras också förmåner vid sjuk- dom eller skada. Vid sjukdom eller skada som medför nedsatt arbetsförmåga i insatsen har den anställde rätt till bibehållna anställningsförmåner. Denna rätt gäller till dess att tjänstgöringen i insatsen skulle ha avslutats. Vidare anges att statens tjänstegrupplivförsäkring, avtalet om ersättning vid person- skada (PSA), och statliga pensionsbestämmelser ska tillämpas för den som är anställd i Försvarsmakten och tjänstgör i en internatio- nell militär insats. För en mer detaljerad redogörelse för ersättning vid olycksfall och arbetssjukdom hänvisas till regeringens proposi- tion 2009/10:160 s. 175–179. Utredningen föreslår inga föränd- ringar i dessa avseenden. Utredningen delar regeringens bedömning att det i första hand är parterna inom det statliga avtalsområdet som har att diskutera försäkringslösningar och ersättningsfrågor på området. Det nya personalförsörjningssystemet kan komma att innebära nya utma- ningar i dessa aspekter då det för en stor del av personalen kommer att finnas en ytterligare arbetsgivare, den civila arbetsgivaren, och eventuella försäkringar och pensioner som den enskilde arbetstaga- ren har genom denna anställning kan komma att komplicera bilden ytterligare. Utredningen vill understryka vikten av att en kartlägg- ning görs av de svårigheter som kan förekomma för den enskilde så att denne och dennes familj kan erhålla ett fullgott försäkrings- skydd och fullgod ersättning vid skada eller dödsfall. Detta ansvar åvilar i första hand Försvarsmakten som arbetsgivare. Utredningens bedömning: Gruppbefäl, soldater och sjömän kommer som statligt anställda att omfattas av Pensionsavtal för arbetstagare hos staten m.fl. (PA 03). Det kan finnas anledning att överväga om gruppbefäl, soldater och sjömän ska omfattas av någon ytterligare rätt till pensionsintjänande. Utformning av pensioner är en fråga för parterna på det stat- liga avtalsområdet. Som arbetstagare har man normalt sett flera olika pensionsavtal. Alla arbetstagare omfattas för det första av den allmänna pensionen som består av inkomstgrundad ålderspension eller garantipension och premiepension. På den svenska arbetsmarknaden finns därut- över fyra stora pensionssystem och några små. De stora pensions- systemen på den svenska arbetsmarknaden är PA 03 (pensionsavtal för arbetstagare i staten), KAP-KL (tjänstepension för anställda inom kommun och landsting), ITP (tjänstepension för privat- anställda tjänstemän) och Avtalspension SAF-LO (tjänstepension för privatanställda arbetare). Dessa system är reglerade genom kol- lektivavtal. Alla som anställs i Försvarsmakten omfattas automatiskt av statens pensionsavtal PA 03. Utredningen noterar att övergångs- bestämmelser från PA-74 gäller för vissa yrkesofficerare. Av 1 § p. 2 i PA 03 följer vidare att arbetstagare i Försvarsmaktens reserver inte omfattas av avtalet. Om en reservofficerare tar en vanlig anställning i Försvarsmakten omfattas han eller hon däremot av PA 03. Den statliga tjänstepensionen omfattar avgiftsbestämda pensio- ner; individuell ålderspension och kompletterande ålderspension och förmånsbestämda pensioner; ålderspension, sjukpension, efter- levandepension och intjänad pension. Vad gäller de avgiftsbestämda ålderspensionerna tillgodoräknas arbetstagaren fortlöpande avgifter beräknade på utbetald lön i anställningen, dels för individuell ålderspension, dels för komplet- terande ålderspension. Tillgodoräkningen för den individuella ålders- pensionen och den kompletterande ålderspensionen sker fr.o.m. den månad då arbetstagaren fyller och längst t.o.m. den månad då denne uppnår pensionsåldern. För förmånsbestämd ålderspension krävs att man arbetar av heltidstjänstgöring och pensionsgrundande tjänstetid tillgodoräknas tidigast fr.o.m. den kalendermånad då arbetstagaren fyller och längst t.o.m. kalendermånaden före den månad då arbetstagaren fyller . För att omfattas av den förmånsbestämda ålderspensionen krävs en månadslön på . De anställda i staten har en av de högsta utbildningsnivåerna på den svenska arbetsmarknaden. Av de anställda inom statlig sektor hade eftergymnasial utbildning. En majoritet av dessa har en utbildning som är eller längre. På arbetsmarkna- den i stort var andelen med eftergymnasial utbildning . Utbildningsnivån i staten är alltså generellt högre än på arbets- marknaden i stort (Statistik om staten, . Detta har medfört att antalet anställda i staten som är vid anställningstillfället är förhållandevis lågt. Att personer inte omfattas av de avgiftsbestämda ålderspensionerna och att personer inte omfattas av den förmånsbestämda ålderspensionen har därför inte varit ett stort problem. Det har rört ett litet antal personer och särlösningar har troligen kunnat hittas för dessa arbetstagare genom exempelvis lokalt avtalade tjänstepen- sioner (t.ex. Kåpan Extra). Försvarsmakten kommer i det nya personalförsörjningssystemet att ha ett stort antal anställda gruppbefäl, soldater och sjömän som är . Det kommer således att finnas en stor grupp arbetstagare i staten som inte omfattas av de avgifts- bestämda och förmånsbestämda pensionsförmånerna i PA 03. Det kan mot denna bakgrund finnas anledning att överväga om just denna grupp arbetstagare ska omfattas av någon ytterligare rätt till pensionsintjänande, exempelvis att också avgiftsbestämd och för- månsbestämd pension tjänas in redan från det första anställnings- avtalet med oavsett ålder. Frågeställningarna kring PA 03 är för parterna på det statliga avtalsområdet att lösa. Utredningen anser dock att detta kan vara något som påverkar attraktiviteten på anställningar som gruppbefäl, soldater och sjömän . En annan fråga är att tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän som har en civil arbetsgivare kan komma att tillhöra två pensionssystem, exempelvis ITP och PA 03. Hur detta ska lösas rent praktiskt med t.ex. inbetalning av avgifter till de två pensions- systemen är även det en fråga för parterna på det statliga avtals- området. Utredningens bedömning: Mot bakgrund av att de närmare förutsättningarna för de tjänstgörande arbetstagarna i Försvarsmakten ännu inte är helt klarlagda och att frågan om huruvida tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän i Försvarsmakten kommer att omfattas av arbetslöshetsförsäk- ringen är komplicerad bör denna fråga utredas närmare. Försvarsmakten kommer i det nya personalförsörjningssystemet att ha ett stort antal anställda, framförallt gruppbefäl, soldater och sjömän. Utredningens förslag har syftat till att ge denna grupp en så trygg anställning som möjligt, trots anställningsformen som tidsbegränsat anställd. En utgångspunkt för utredningens förslag har varit att den nya gruppen arbetstagare i Försvarsmakten, så långt det är möjligt, ska passa in i systemet på svensk arbetsmark- nad. Utredningen har mot denna bakgrund föreslagit så lite sär- reglering av denna grupp arbetstagare som möjligt. inte bortses ifrån att denna grupp arbetstagare kommer att ha sär- skilda villkor och förutsättningar. Utredningen ser i detta samman- hang att anställningarna som tjänstgörande gruppbefäl, sol- dater och sjömän kan komma att påverka rätten till arbetslöshets- ersättning. Regler om bisyssla och deltidsersättning i arbetslöshetsförsäkringen Som arbetslöshetsförsäkringens regler är utformade kan en arbets- lös under vissa förutsättningar inneha en bisyssla utan att denna bisyssla påverkar rätten till arbetslöshetsersättning. Enligt 39 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring () avses i lagen med bisyssla sådant arbete i anställning eller närings- verksamhet som den sökande före arbetslöshetens inträde utfört vid sidan av sin heltidssysselsättning. För att en anställning ska anses som bisyssla får inkomsten från anställningen i genomsnitt inte överstiga ett belopp som motsvarar 6 grundbelopp . Av 39 a § framgår att vid beräkning av dagpenningbelopp ska hänsyn inte tas till sådan bisyssla under förutsättning att bisysslan inte utvidgas under arbetslösheten och inte hindrar per- sonen från att anta ett lämpligt heltidsarbete. Om inkomsten från bisysslan efter arbetslöshetens inträde överstiger ett belopp som motsvarar 6 grundbelopp ska hela det överskjutande beloppet dras av från dagpenningen. Enligt 7 § förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring lämnas arbetslöshetsersättning under sammanlagt längst 75 ersätt- ningsdagar för veckor som en person utför eller deklarerar deltidsarbete. Resterande ersättningsdagar i perioden får endast användas för veckor då personen inte utför eller deklarerar något arbete. Deltidsbegränsningen påverkar inte den totala ersättningsperiodens längd. Det kan därför finnas ersätt- ningsdagar kvar när deltidsbegränsningen nås, vilket innebär att den arbetssökande kan fortsätta att uppbära ersättning de veckor han eller hon inte arbetar. tjänstgörande arbetstagares i Försvarsmakten rätt till arbetslöshetsersättning De allra flesta tjänstgörande arbetstagare i Försvarsmakten kommer att ha en civil anställning parallellt med anställningen i Försvarsmakten. Tanken är att den civila anställningen ska vara dessa arbetstagares huvudsysselsättning. Vissa tjänstgörande arbetstagare kommer dock inte att ha en civil anställning, en del kommer att vara studerande och andra kommer att vara arbetslösa, i vart fall i perioder, parallellt med anställningen i Försvarsmakten. På vissa sätt påminner de tjänstgörande arbetstagarna i Försvarsmakten om deltidsanställda brandmän. En tjänst som del- tidsanställd brandman är i normalfallet indelad i jourtid, utryck- ningar, övningar och materielvård. Det är två omständigheter som skiljer en tjänst som deltidsbrandman från ett vanligt extraarbete; att brandmannen måste befinna sig inom ett visst tidsavstånd från brandstationen samt att brandmannen, vid larm under arbetstid, måste lämna sin huvudarbetsplats för att delta i utryckningen. De exakta förutsättningarna för hur tjänstgörande grupp- befäl, soldater och sjömän ska tjänstgöra i Försvarsmakten är ännu inte kända. Försvarsmakten har ännu att pröva systemet i praktiken och innan detta skett är det svårt att förutsäga hur den exakta tjänstgöringen kommer att se ut, hur länge den varar vid varje till- fälle och med vilken frekvens den kommer att ske. Tjänstgöringen kommer dessutom att skilja sig åt mellan de enskilda arbetstagarna. En av förutsättningarna för att få en anställning godkänd som bisyssla är att bisysslan utförts vid sidan av ett heltidsarbete . Den som inte arbetat heltid vid sidan av tjänst- göringen som tjänstgörande gruppbefäl, soldat eller omfattas därmed inte av bisysslebestämmelsen. Vad gäller frågan om bisyssla konstaterar utredningen att den omständigheten att anställning som tjänstgörande officer, gruppbefäl, soldat eller inte skulle godkännas som bisyssla enligt arbetslöshetsförsäkringen skulle kunna innebära en reellt försämrad rekryteringssituation för Försvarsmakten och en osä- kerhetsfaktor för den enskilde arbetstagaren som vid arbetslöshet från sin civila anställning kanske måste säga upp sin anställning som tjänstgörande i Försvarsmakten. Deltidsbegränsningen innebär att en arbetssökande har en begränsad tid som deltidsarbete får utföras Om den arbetssökande därefter inte hittat ett heltidsarbete har denne två val, antingen säga upp sin deltids- anställning och söka arbete på heltid med bibehållen arbetslöshets- ersättning eller att fortsätta arbeta deltid utan arbetslöshetsersätt- ning. Detta innebär att tjänstgörande arbetstagare i För- svarsmakten inte kan erhålla arbetslöshetsersättning när deltids- begränsningen är uppnådd. Enligt vad utredningen erfar kommer de tjänstgörande arbetstagarna i Försvarsmakten inte att ha jourtid på det sätt som de deltidsanställda brandmännen har. Det kan dock förekomma tidsperioder med beredskap vilket i viss mån kan jämföras med jourtid. Det är utredningens mening att problem kan komma att uppstå med en tjänstgörande soldat som har beredskap och då måste kunna inställa sig inom , och därmed inte anses stå till arbetsmarknadens förfogande. Mot bakgrund av att de närmare förutsättningarna för de tjänstgörande arbetstagarna i Försvarsmakten ännu inte är helt klarlagda och att frågan om huruvida tjänstgörande grupp- befäl, soldater och sjömän i Försvarsmakten kommer att omfattas av arbetslöshetsförsäkringen är komplicerad bedömer utredningen att den bör utredas närmare. 12.1Förslag till lag (XXXX:XX) om vissa arbetstagare i Försvarsmakten I denna lag finns särskilda bestämmelser om arbetstagare som är anställda som gruppbefäl, soldater och sjömän i Försvarsmakten. Bestämmelserna i 6 kap. om rätt till ledighet och skydd för anställ- ning och i 7 kap. om rätt till studieuppehåll och anstånd med studier gäller även reservofficerare. Bestämmelserna i 8 kap. om internationella militära insatser och i 9 kap. om disciplinansvar vid tjänstgöring i sådana insatser gäller alla anställda i Försvarsmakten vid tjänstgöring i en internationell militär insats. Dessa bestämmelser gäller inte för den som är lokalt anställd av Försvarsmakten i insatsområdet. Av första stycket följer att lagens bestämmelser ska tillämpas på arbetstagare som är anställda som gruppbefäl, soldater och sjömän i Försvarsmakten. I paragrafens andra stycke anges att bestämmelserna i 6 kap. om rätt till ledighet och skydd för anställning och i 7 kap. om rätt till studieuppehåll och anstånd med studier även gäller reservofficerare. Av tredje stycket följer att bestämmelserna i 8 kap. om tjänst- i internationella militära insatser och i 9 kap. om disciplin- ansvar vid tjänstgöring i internationella militära insatser är tillämp- liga på alla anställda i Försvarsmakten vid tjänstgöring i en sådan insats. För anställda som har sin anställning i Försvarsmakten även när de inte tjänstgör i en internationell militär insats är bestämmel- serna endast tillämpliga som den anställde tjänstgör i insatsen. Startpunkt för den aktuella tjänstgöringen följer för sådan personal av Försvarsmaktens besked vid verkställighet av insats. Både civila och militära befattningshavare omfattas av bestämmel- serna under förutsättning att det föreligger ett anställningsförhål- lande mellan den enskilde och Försvarsmakten och att det är fråga om sådan tjänstgöring som faller inom ramen för bestämmelserna. Personal som tjänstgör i insatsområdet, men inte är anställd av Försvarsmakten, utan har ett anställningsförhållande med en annan myndighet eller är uppdragstagare, omfattas inte av bestämmel- serna. Bestämmelserna ska inte heller tillämpas på den som är lokalt anställd av Försvarsmakten i insatsområdet. Se också förarbetena till lagen (2010:449) om Försvarsmaktens personal vid internatio- nella militära insatser (LFIM) som träder i kraft (prop. 2009/10:160 s. 145–147 och s. 212). Ett insatsområde utgörs av det geografiska område som följer av Försvarsmaktens beslut om verkställighet av den internationella militära insatsen. Förslaget behandlas i avsnitt 7.2. Ett avtal som innebär att arbetstagares rättigheter enligt denna lag upphävs eller inskränks är ogiltigt i den delen. Avvikelser från lagen kan dock göras på sätt som framgår av 3 §. Lagen är i princip tvingande till arbetstagares förmån. Lagen utgör inte hinder mot avtal om bättre förmåner för arbetstagaren. Avvi- kelser från lagen får göras genom kollektivavtal i enlighet med vad som framgår av 3 §. Förslaget behandlas i avsnitt 7.3. Genom ett kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation får göras avvikelser från denna lag i fråga om 1.anställningens längd (4 kap. 2 §), utom beträffande den maxi- mala sammanlagda anställningstiden, 2.försökstidens längd vid försöksanställning (4 kap. 3 §), 3.uppsägningstider (4 kap. 5 § andra och tredje stycket), 4.kvalifikationstid för ledighet (6 kap. 6 och 7 §§), 5.tidpunkten för en arbetstagares anmälan om ledighet (6 kap. 8 och 9 §§), 6.möjligheten att skjuta upp en arbetstagares ledighet (6 kap. 10 § första stycket), 7.tidpunkten för en civil arbetsgivares besked att om att ledigheten skjuts upp (6 kap.10 § andra stycket), 8.tidpunkten för en arbetstagares underrättelse om återgång i arbete (6 kap. 11 § andra stycket), och 9.den tid en civil arbetsgivare har rätt att skjuta upp en arbets- tagares återgång i arbetet (6 kap. 11 § tredje stycket). Av bestämmelsen framgår i vilka avseenden avvikelser från lagen får göras genom kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation. Begreppet central arbetstagarorga- nisation har samma innebörd som i lagen (1976:580) om medbe- stämmande i arbetslivet (MBL). Avvikelser får göras från anställningstidens längd, dock inte från de maximala sammanlagda anställningstiderna för kontinuerligt och tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän som regleras i 4 kap. 2 §. Det är således möjligt att sluta ett kollektivavtal om hur ett anställningsavtal enligt lagen får vara. Efter lagens ikraftträdande är det dock inte möjligt att sluta ett kollektivavtal om att tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän ska kunna vara tidsbegränsat anställda . Det är då inte heller möjligt att kollektivavtala om möjligheten att vara anställd som kontinuerligt tjänstgörande gruppbefäl, soldat eller . Försökstidens längd får kollektivavtalas. Parterna har således möjlighet att kollektivavtala både om längre och kortare försöks- tider. Vad gäller uppsägningstiderna är det fullt möjligt att träffa kol- lektivavtal om andra uppsägningstider än de som anges i lagen. Avvikelser får göras från regleringen om kvalifikationstider, tid- punkten för arbetstagarens anmälan om ledighet, möjligheten för den civila arbetsgivaren att skjuta upp ledigheten och den civila arbetsgivarens underrättelse om att ledigheten skjuts upp. Avvikande regler om tidpunkten för arbetstagarens underrät- telse om återgång i arbete och den tid som arbetsgivaren har möj- lighet att skjuta upp arbetstagarens återgång i arbete får också bestämmas genom kollektivavtal. Förslaget behandlas i avsnitt 7.3. Tillämpning av vissa lagar I fråga om arbetstagare som är anställda enligt denna lag tillämpas, avseende deras anställning i Försvarsmakten, inte följande bestäm- melser i lagen (1982:80) om anställningsskydd -4 § första stycket (anställningsavtal gäller tills vidare, avtal om tidsbegränsad anställning, domstols förklaring om tillsvidareanställ- ning), -5 § (avtal om tidsbegränsad anställning för allmän visstids- anställning, vikariat, säsongsarbete och arbetstagare som fyllt samt övergång till tillsvidareanställning allmän visstids- anställning eller vikariat i sammanlagt ), -6 § (tidsbegränsad provanställning), -11 § (uppsägningstid), -16 § andra stycket (innehållet i besked att tidsbegränsad anställ- ning inte kommer att fortsätta), -31 § (besked om att avbryta en provanställning eller avsluta en provanställning utan övergång i en tillsvidareanställning och varsel till lokal arbetstagarorganisation), -36 § (domstols förklaring om tillsvidareanställning), -38 § första stycket andra meningen (arbetstagares skadestånds- skyldighet vid brott mot uppsägningstid enligt 11 §). För arbetstagare som är anställda enligt denna lag gäller 15 § lagen (1982:80) om anställningsskydd. Bestämmelsens första stycke anger de bestämmelser i lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS) som inte tillämpas på den som är anställd enligt lagen avseende dennes anställning i För- svarsmakten. Uppräkningen är uttömmande. De bestämmelser som inte räknas upp är således tillämpliga. Genom andra stycket görs 15 § LAS, om besked om att en tids- begränsad anställning inte kommer att fortsätta, tillämplig för arbetstagare som är anställda enligt denna lag. Bestämmelsen i 15 § LAS ska således tillämpas för arbetstagare som är anställda enligt lagen. Förslagen behandlas i avsnitt 7.4.1 och 7.7.2. För den som är anställd i Försvarsmakten och tjänstgör i en interna- tionell militär insats ska arbetstidslagen (1982:673) och 12 § semes- terlagen (1977:480) inte gälla. Förslaget överensstämmer med den nuvarande regleringen i lagen (1999:568) om utlandsstyrkan (LUF) och regleringen i LFIM som träder i kraft .