sou · GXB315d2 · 2010-01-01 00:00:00 — The centre is an initiative by the Finnish Art Museums, which funds the work within its overall budget framework and which also applies for further project support from the Ministry for some parts of the activity. : a more closely-knit natural history network The Canadian consortium of natural history museums is another example of self-initiated development support to the sector. The federal in holds together an operation that is funded by twelve collaborating museums in the field of natural history. The consortium functions as a formalised network – an interface that prepares the way for closer cooperation in tour- ing exhibitions and other areas. It is also a door-opener to other actors such as the , which manages the coun- trys big national parks, and international organizations of rele- vance in the field. : joint research project on social tagging is another interesting consortium in which nine US art gal- leries are involved in a joint research project. The work was com- pletely funded in the first few years by the participating institu- tions, but has laterally been partly supported by . In this project, the participating institutions are trying to respond to the needs of young people and to new technological challenges. They have conducted pilot studies that examine how social tagging works in relation to art and art galleries. Social tagging is about interactivity and digital media: how can museums learn how users and visitors see, interpret and describe their pictures, and how can they use this knowledge in their communication with the public? Collaboration groups as negotiating partners for principals and unions In the , the former state-owned museums have com- bined in (Vereniging van rijksgesubsidieerde musea). This was initially a solution to the pressing need of an employers organisation that could negotiate with unions. Today, however, the Association has developed into an stakeholder for the biggest museums in the . The UK has an equivalent example of self-organisation in the GLLAM (Group for Large Local Authority Museums) in which about twenty major local authority museums came together to lobby on key issues, and the NMDC () which organises the major state-subsidised museums and enables them to act in concert, particularly with respect to their common principal, the DCMS. All of the countries visited by the Museum Coordinator have national museum associations. In general, they were formed in the early decades of the 20th century, and often organise individuals and institutions. Some museum associations also accept other members. In the UK, these may be consultancy and production companies in the sector, or in the , related public institutions such as zoos. The associations often play a key role in the interplay between the ministry, the institutions and other actors in the field. Most say that there is a high degree of organisation among museums. A number of countries have many, partly overlapping organiza- tions for museums. Federal systems like , and the are often also organized at state level. In other places, the museum organisations have developed along subject lines; this is true of , which until recently had three different museum associations focusing on art, natural history and cultural history. In many places, the national associations have a history of change. This is true of which a few years ago lost its government subsidy and had to rethink its entire existence. Formerly, the associations frequently had government assign- ments of the type that is normally the remit of public agencies. In until 1972, for example, was res- ponsible for allocation of government grants in the museum sector. Different types of membership fee The membership fees of the associations are differently structured in the different countries. The usual pattern is a flat rate for indi- vidual members and a higher, differentiated one for institutions. The museums charges are often calculated on the basis of their total assets or number of employees. The institutional fees can be in the range –2 500 () or DKK 2 500–50 000 (approximately 335- ) (). All the museum associations we visited have manned offices with an office manager/director, administrative staff and, often, an edi- torial office for the association magazine. The biggest offices are in the biggest countries, but even a small country like can have an office with 8–10 employees. Some receive big government grants, others do not In the UK and the , the associations fund their entire basic operation via their membership fees. In the Nordic countries we visited, and in as well as in , the budgets of the associations consist of government subsidies to varying degrees. One example of this is , which gets of its budget in the form of a subsidy from the Ministry. No comparable subsidy is paid to (). Free speech: does the funding method impact on the focus of the association? Government subsidies are viewed positively – or as completely natural – in the organisations in receipt of them. At the same time, there may be a risk that this will impact on the associations will- or opportunity to debate various issues. , which is dependent on government subsi- dies, steers clear of lobbying work and concentrates its energies on service to members. can put the views of museums directly to the government, but no longer publicly debates muse- ums policy. , on the other hand, claims that government funding does not prevent them from taking part in the debate. Project support for development A more clear-cut system is found in the UK in the shape of () which has an absolutely key role in the British museums sector. The association is an independent, high-profile actor that pursues its own agenda, but which also implements projects on the assignment of the DCMS and MLA. The MA applies for, and like most other museum associations (with or without subsidies) receives, project grants for specific tasks involving matters such as development activities, skills issues and information issues. Worthy of mention is the large project run by the MA for development of museums collections management. It has issued a number of reports, including Collections for the Future (2005), Making Collections Effective (2007) and Disposal Toolkit, (2008). There are also sector-based ini- tiatives that was undertaken to ensure better evaluation of the museums operations. The museums associations in and the have both taken part in the work of developing effective systems for self-assessment at the institutions. SOU 2009:15 Bilaga 13 Skills a priority for museum associations.... Skills supply and knowledge exchange are almost always a high pri- ority for the museums associations. These are issues that affect the entire sector and everyone who works in it. They also represent a field in which collaboration is essential, since no organisation can meet all its skills acquisition needs on its own. In many countries, the central body for museum issues has allo- cated overall responsibility for strategic skills issues to the national museum association. The Finnish museums association is able to reach two-thirds of the countrys museum employees each year. In , (), with the help of the , has been able to take over the former broad pro- gramme of professional development courses in everything from project management to artefact management and leadership. The British MA also handles skills issues: the association is responsible for supervision and development programmes for museum employees, and also runs projects for greater diversity in the field, programmes, and support to young people who will be the managers of tomorrow. Many countries, such as the , will soon see a wave of retirement in the museum sector. The museums association there is working in various ways to make the changeover process smoother, and to secure skills transfer from the oldest people in the sector to the younger ones. ...as are information issues Information dissemination is another key task for most museum associations. Almost all associations that we visited publish a magazine 4–6 times a year. Some countries also have a supplemen- tary monthly newsletter or similar. The Internet is another impor- tant channel for members and the public alike. The and the German Muse- ums Association are two associations that also run publishing operations, publishing reports and pamphlets of interest to the sector but not profitable enough to be published by commercial publishing houses. International exchange of ideas The countries visited represent a spectrum of more and less open and outward-looking approaches in the museum sector. Since the sector in each country is small, our view is that there is a great need of broader international contact interfaces. This applies not least within specialised expert fields such as archaeology or glass conservation. The chance to communicate with colleagues in other countries, and learn from their experiences, is mainly limited by language bar- riers. It is not difficult for Swedes to keep up to date with developments in the English-speaking world; numerous reports, guides and strategy discussions are available online for those who can read English. Swedish actors, on the other hand, seldom make their experiences available to an international circle of interested colleagues. The same often applies to other representatives of small languages, although there is one exception: the . The : spreading the word internationally Generally speaking, the is an outward-looking coun- try. It lies at a linguistic crossroads and has a reputation for being secular, liberal and individualistic. This general openness is also noticeable in the culture sector, and decision-makers take steps to promote international contacts and exchange of ideas. Since 1999, the has had a special organisation (SICA) that is responsible for assisting in contacts and promoting exchanges between artists and cultural organisations in the and other countries. A large amount of cultural policy material produced in the is translated into English. The is thus an example of a small linguistic area that can share its experiences, and actively open itself up to the international museum world, by pub- lishing reports and other material in a world language. In the museum sector, the Dutch have also taken an part in a number of major programmes, such as that involving loans (Collections Mobility) and disposal. The is an exam- ple of how a small country can set the agenda by disseminating its results and reports in English. They also pay attention to what is SOU 2009:15 Bilaga 13 happening in other countries, and the international debate on museum issues also finds its echo in the . Some NGOs are also involved in international cooperation. , the Network of , is an independent network of museum associations. supports European museums in their aim to learn from each other by net- working and co-operation and shows them ways to participate in the existing European cultural policies in its function as an infor- mation channel between European institutions and museums. Further, the EU supports some important networks and collabo- ration projects in the museums sector. ICOMs international committees are another important con- tact interface for museum employees in different specialist fields. Commitment, however, is unevenly distributed among countries and language areas. Of thirty international committees, four are led by North American countries, one by and the remaining 25 by European countries. Some collaboration is also channelled between the national sector organisations in various countries, and examples of this exist in the Nordic region. visited by the Swedish Museum Coordinator inquiry 2007- 2008 Canadian (), (), , , (NGC), , Danska , Danska Kulturarvsstyrelsen, , Organisationen (), , , utvecklingsenheten, Statens konstmuseum, Utveckling och samhällsrelationer (KEHYS), /kehys , Kulturelle Angelegenheiten, /sen/kultur Staatliche Museen zu , Stiftung Preußischer Kulturbesitz, Institut für Museumsforschung, /ifm Deutscher Museumsbund e.V., , Cultuur en Wetenschap (OCW) - , Culture and Science, Erfgoed Nederland - , Erfgoedinspectie - State Inspectorate for Cultural Heritage, Mondriaan Stichting - , Museumvereniging - , (VRM), Kultur- och kirkedepartement (KKD), , Media & Sports (DCMS), Museums, (), (), (NMD), Arts & Business, British Museum, (), (), steve (the art museum social tagging projekt), I finns flest friluftsmuseer i världen, i förhållande till folk- mängd. Eftersom de är fördelade över hela , täcker de till- sammans in berättelser om stad och landsbygd, hav och fjäll, själv- hushåll och industri, byggnadstraditioner, djur, växter och miljö. Friluftsmuseerna har unika kvaliteter och förutsättningar som särskiljer dem från andra museer. Till deras särart hör att de är tredimensionella och fullskaliga med hus och odlingslandskap. De lockar en bredare publik än vanliga museer – fler icke-akademiker, fler män och fler barn. Specifikt är också att de ofta spelar en väsentlig roll i regionernas ekonomiska tillväxt, i egenskap av turistattraktioner. Friluftsmuseernas potential som miljöer för lärande, upplevelser och bevarande av utrotningshotad kunskap är mycket stor. Med sin speciella blandning av natur och historia erbjuder de arenor för sam- hällsdiskussion och tjänar som brobyggare mellan generationer, kulturer och samhällsgrupper. I finns 27 större friluftsmuseer. Dessutom finns uppskattningsvis 1 400 hembygdsgårdar, som bedriver någon form av museal verksamhet och som i hög grad ser friluftsmuseerna som förebilder och kunskapsresurser. Friluftsmuseerna är ibland fristående, ibland en del av ett större museum. De drivs i form av stiftelser, kommun- eller landstings- förvaltningar, föreningar eller aktiebolag. Det mest välbesökta frilufts- museet är i , med ca 1,4 miljoner besök . Ute i landet kan nämnas i med drygt 200 000 besök , och Jamtli i med cirka 180 000 besök . De 27 större svenska friluftsmuseerna är medlemmar i den riks- täckande samarbetsorganisationen som bildades . 1997 beslutades om programförklaring och stadgar. Föreningen har som syfte att tillvarata medlemmarnas gemensamma intressen och att vara ett forum för erfarenhetsutbyte och samverkan. Ordförande är Jamtlis chef och sekreterare . FRI arrangerar varje höst en stor konferens där museerna diskuterar verksamhetsfrågor och beslutar vilka områden som är angelägna att lyfta . Dessutom distribueras FRI- bladet, ett digitalt samarbetsblad, ut till alla medlemmar . Friluftsmuseum som museityp är förmodligen mest originella bidrag till museikonceptets utvecklingshistoria i ett inter- nationellt perspektiv. i har en unik position. Grundat 1891 som ett av de absolut första friluftsmuseerna i världen blev det snabbt en förebild för liknande verksamheter i andra länder. I många av dem används an open-air museum och a som synonymer. varumärke är mycket starkt. Under det dryga sekel som gått, har ständigt uppdaterat innehållet i sina friluftsmuseer. Inspiration har bland annat hämtats från och , som främst under 1980- och 1990- talet utvecklade rollspel och så kallad re-enactment som metoder för kunskapsöverföring och publikt engagemang. har det anglo- saxiska initiativet mattats något. I , där verksamheten länge handlat om rent byggnads- och hantverksbevarande, professionaliseras och vidgas verksam- heten långsamt. I , och ses ett stigande intresse för att friluftsmuseerna ska vara allsidiga, turistiska besöks- mål som de ska fungera som kunskapsbanker för kultur- historia med fokus och framåt. I och finns exempel på satsningar inom kultur- historiskt lantbruk utifrån ett ekohistoriskt perspektiv, och i har man kommit långt med satsningar på 1900-talsmiljöer. , , är en självständig organisation under ICOM, Of hade ordförandeposten och har fortfarande en stark position i AEOM. I har några av de större friluftsmuseerna bildat ett nätverk, Nordiskt FRI, för erfaren- hetsutbyte och samverkan. Från deltar , Jamtli, Kulturen i och . Nätverkets två möten är högt prioriterade av alla berörda museer. har alltså alltjämt en stark position bland friluftsmuseer i världen. har i ett mål som lyder Målet är att fortsätta utveckla friluftsmuseets särskilda förutsätt- ningar att förmedla kulturarvet Regeringen har därmed redan identi- fierat att friluftsmuseerna har särskilda förutsättningar som är värda att utveckla. Om det i det här läget tillfördes resurser och samordning för de svenska friluftsmuseernas utveckling, skulle de kunna åstad- komma en större spridningseffekt av utbytet med friluftsmuseer i andra länder. skulle bättre kunna bibehålla sin ställning som världsledande på området. Ny och pågående forskning i har lämnat betydande bidrag till den internationella för- hållandevis unga forskningstraditionen om friluftsmuseerna. stora översiktsverk om friluftsmuseerna i ut- kom 2006. , , har historie- bruk som specialitet och har bland annat tagit upp historiebruk på friluftsmuseer. har skrivit en avhandling som jämför Jamtli Historieland och Medeltidsveckan på . I arbetar med en idéhistorisk avhand- ling om friluftsmuseer. har bland annat analyserat attitydförändringar hos deltagare i de experimentella pedagogiska verksamheterna På Flykt och Xpress. Både svensk och internationell forskning visar tydligt på de möjlig- heter som friluftsmuseerna rymmer, och behovet som finns att utveckla dessa. Friluftsmuseerna i har stora möjligheter att utveckla frilufts- museikonceptet, och en viktig position att bevaka internationellt sett. För att lyckas krävs dock samordnade resurser och ekono- miska möjligheter, både för att förverkliga projekt och idéer och för att utvärdera dem och forska kring resultaten. FRI har tagit flera viktiga steg mot att ta tillvara frilufts- museernas samlade potential. Nätverket samarbetar redan kring fort- bildning och erfarenhetsutbyte. har FRI även lyckats samla sig kring några större gemensamma satsningar som fram- tagandet av en policy för levande samlingar och påbörjandet av ett arbete kring byggnadsantikvarisk klassificering av kulturhistoriska miljöer på friluftsmuseer. Processerna kring denna typ av gemen- samt utvecklingsarbete är tröga, eftersom FRI:s verksamhet helt bygger på de deltagande museernas möjlighet att inom ramen för befintlig verksamhet avsätta tid och resurser. Detta är en stor begräns- ning för organisationen. Utan extra resurser finns en risk att FRI inte blir mer än en löst sammanhållen intresseförening för erfaren- hetsutbyte. Perioder med extra resurstilldelning visar hur fruktbart det kan vara experimentera och utvärdera på ett sätt som ordinarie verksam- hetsmedel inte tillåter. när Jamtli tilldelades det nationella uppdraget för museer 2003– 2005, när och Nordiskt FRI 2007 erhöll medel från Nordisk Kulturfond för en internationell konferens på om fram- tiden för friluftsmuseer med 96 deltagare från hela världen, när erhöll 2006 medel från Framtidens Kultur för Inre förändringar i takt med framtidens krav. när i samverkan med CBM/NAPTEK, RAÄ och NV arrangerade ett nationellt etnobiologiskt symposium 2008. För att med kraft kunna komma framåt behövs alltså särskilda utvecklingsmedel. De bör styras till två viktiga utvecklingsområden som skulle kunna kategoriseras som hårdvara och mjukvara. Med hårdvara avses här kulturhistoriska miljöer, med byggnader, interiörer, landskap och levande samlingar i form av växter och djur (domesticerade så väl som vilda populationer) och handlingsburen kunskap kopplat till dessa områden. Att på en begränsad yta visa en mångfald av kulturhistoriska miljöer, ge besökarna en fysisk upp- levelse av äldre tider och också chansen att prova på hantverk kopplat till tiden och miljön, ger friluftsmuseerna ett unikt sätt att möta sin publik. Friluftsmuseerna behöver experimentera, rekon- struera och vidmakthålla handlingsburen kunskap för att möta dagens och framtidens behov. Det äldre hantverkets bevarande och överlevnad har fått särskild uppmärksamhet i reglerings- brev . Vidare är Biologisk mångfald innefattande djur och växtliv ett område där samverkan blir allt viktigare kopplat till frågor runt hållbar utveckling där genbanksfrågan är en viktig del. Det vi här inbegriper i hårdvara är ett mycket brett ansvarsområde och en prioriteringsordning av insatserna blir därför nödvändig. Med mjukvara avses främst pedagogik, bemötande och tillgäng- lighet. Friluftsmuseerna är en plats för spännande och roliga upp- levelser och en funktionell, arena för samtal om värderingar och attityder. Friluftsmuseerna har stora möjligheter att med utgångs- punkt från allmänmänskliga behov ge insikt om och upplevelser av kultur- och naturhistoria i relation till samtiden och med sikte . Eftersom friluftsmuseerna lockar besökare från många olika skikt i samhället, gör det dem politiskt intressanta som en plats för samhällsdiskussion. Som lugna oaser kan friluftsmuseerna också fungera som socialt viktiga mötesplatser där utsatta grupper kan hitta stöd och gemenskap, där generationer kan mötas och där nya och gamla svenskar kan finna gemenskap. Vidare är förutsätt- ningarna för Svenska Friluftsmuseer att internationellt sprida bilden av och öka kännedomen om mycket stora. lockas många utländska gäster till svenska friluftsmuseer. Av gäster är från utlandet och hemsida har ca 1,8 mil- joner unika besök och antalet utländska besök ökar . Alla omnämnda områden har stora utvecklingsmöjligheter för framtiden. I syfte att ge friluftsmuseerna, via FRI, ordentlig utvecklingskraft bör ett utvecklingsuppdrag formuleras. föreslås vara det museum som håller i arbetet och blir ansvarig juridisk person. Arbetet ska ledas tillsammans med Jamtli. Det ena museet tar hand om utvecklingen av den ovan beskriva hårdvaran och det andra om mjukvaran. I nära samarbete med de övriga friluftsmuseerna kan experiment, forskning och annat arbete inklusive värdefull omvärlds- analys ske runt om i landet. med sin stora samling av kulturhistoriska miljöer, inklu- derande byggnader, interiörer, landskap, trädgårdar och djur, från hela landet, och med sina nätverk gällande husdjur, biologisk mång- fald samt bevarande och fortlevnad av handlingsburen kunskap utvecklar hårdvaran. Jamtli med sin långa erfarenhet av bemötande och kulturarvspedagogik utvecklar mjukvaran. De två museerna före- slås arbeta mycket nära varandra eftersom perspektiven, hård- respek- tive mjukvara, är starkt sammanvävda. Arbetet läggs även upp på bred front i samarbete med övriga friluftsmuseer via FRI. Arbetet organiseras enligt följande: En styrgrupp bildas, bestående av cheferna för och Jamtli samt en statlig representant som svarar för informationsflödet mellan den politiska nivån och museivärlden. Den sistnämnda möjliggör snabba uppdateringar kring vilka politiska frågor som är fruktbara för friluftsmuseerna att arbeta med. Staten får också lika snabba åter- kopplingar på hur utvecklingsarbetet fortskrider. Under styrgruppen anställs två projektledare för att leda utveck- lingsarbetet. Deras ansvarsområde blir omvärldsbevakning, samord- ning och igångsättande av experiment samt uppföljning och initi- ering av relevant forskning. Projektledarna ska givetvis också se till att resultaten sprids och kommer alla friluftsmuseerna till godo. Till projektledarna knyts varsin arbetsgrupp med deltagare från frilufts- museerna, högskola/universitet eller andra former av sakkunniga. Arbetsgruppens sammansättning kan variera och efter behov. FRI utgör det forum inom vilket de olika satsningarna och behoven diskuteras och beslutas. Vid höstmötet slår FRI gemen- samt fast vilka experiment som ska genomföras året därpå. Här redovisas också resultaten av experimenten, utvärderingarna och forskningen. När det gäller spridningen av resultaten av arbetet kommer detta även att ske via de nätverk som och Jamtli ingår i.