sou · GYB330 · 2010-05-04 00:00:00 — 29.grossist: varje fysisk eller juridisk person, med undantag för en systemansvarig för överförings- och distributionssystemet, som köper naturgas i syfte att återförsälja den inom eller utanför det system i vilket personen är etablerad. 30.långtidsplanering: naturgasföretags planering av leverans- och transportkapacitet på lång sikt för att kunna tillmötesgå efter frågan på naturgas i systemet, diversifiera källorna och säkra leveranserna till kunderna. 31.framväxande marknad: en medlemsstat i vilken den första kommersiella leveransen enligt det första långsiktiga avtalet för naturgasleveranser genomfördes än . 32.tillförlitlighet: både försörjningstrygghet i fråga om naturgas och teknisk säkerhet. 33.ny infrastruktur: en infrastruktur som inte färdigställts . 34.avtal om leverans av gas: ett avtal om leverans av naturgas, men som inte inbegriper ett gasderivat. 35.gasderivat: ett finansiellt instrument som anges i en av punk terna 5, 6 eller 7 i avsnitt C i bilaga I till och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instrument (1), och som avser naturgas. 36.kontroll: rättigheter, avtal eller andra medel som, antingen var för sig eller tillsammans och med hänsyn till alla faktiska eller rättsliga förhållanden, ger möjlighet att utöva ett avgörande inflytande på ett företag, särskilt genom a)äganderätt eller nyttjanderätt till ett företags samtliga till gångar eller en del av dessa, b)rättigheter eller avtal som ger ett avgörande inflytande på sammansättningen av ett företags organ och dessas voteringar eller beslut. ALLMÄNNA REGLER FÖR ORGANISATIONEN AV SEKTORN Skyldighet att tillhandahålla allmännyttiga tjänster och skyddet av kunderna Medlemsstaterna ska, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2, på grundval av sin institutionella organisation och med vederbörlig hänsyn till subsidiaritetsprincipen, se till att naturgas företag drivs i enlighet med principerna i detta direktiv för att uppnå en konkurrensutsatt, säker och miljömässigt hållbar natur gasmarknad, och de får inte göra någon diskriminerande åtskill nad mellan dessa företag när det gäller deras rättigheter eller skyldigheter. (1) EUT L 145, 30.4.2004, s. 1. 2.Medlemsstaterna får med beaktande fullt ut av tillämpliga bestämmelser i fördraget, särskilt artikel 86 i detta, för att tillgo dose det allmänna ekonomiska intresset ålägga företag som bedri ver verksamhet inom gassektorn att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, vilka kan avse tillförlitlighet, inbegripet försörjningstrygg het, leveransernas regelbundenhet, kvalitet och pris samt miljö skydd, inbegripet energieffektivitet, energi från förnybara energikällor och klimatskydd. Dessa åligganden ska vara klart definierade, transparenta, icke-diskriminerande och kontroller bara samt garantera att naturgasföretag i gemenskapen kan nå ut till nationella konsumenter på lika villkor. När det gäller försörj ningstrygghet, styrning av energieffektivitet och energiefterfrågan och för att uppfylla de miljömål och mål för energi från förny bara energikällor som avses i denna punkt får medlemsstaterna införa långtidsplanering, varvid hänsyn ska tas till att tredje part kan komma att ansöka om tillträde till systemet. 3.Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att skydda slutförbrukare och de ska särskilt se till att utsatta kunder får till räckligt skydd. Varje medlemsstat ska härvidlag definiera begrep pet utsatta kunder, varvid det kan hänvisas till energifattigdom och bland annat föreskrivas förbud mot avstängning av dessa kunder från leverans av gas i kritiska situationer. Medlemsstaterna ska se till att rättigheter och skyldigheter för utsatta kunder res pekteras. De ska framför allt vidta lämpliga åtgärder för att skydda slutförbrukare i avlägsna områden som är anslutna till gassyste met. Medlemsstaterna får utse en sistahandsleverantör för kunder anslutna till gasnätet. De ska säkerställa en hög konsumentskydds nivå, särskilt i form av transparenta avtalsvillkor, allmän informa tion och mekanismer för tvistlösning. Medlemsstaterna ska säkerställa att berättigade kunder i praktiken lätt kan byta till en ny gashandlare. Åtminstone när det gäller hushållskunder ska dessa åtgärder omfatta dem som anges i bilaga I. 4.Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder, såsom att utfärda nationella energihandlingsplaner, föreskriva om sociala förmåner för att utsatta kunder ska få den energiförsörjning de behöver eller stödja energieffektivitetsförbättringar för att åtgärda energifattigdom där sådan fastställts, också i samband med åtgär der mot fattigdom överlag. Sådana åtgärder ska inte hindra ett effektivt öppnande av marknaderna enligt vad som föreskrivs i artikel 37 eller en välfungerande marknad, och kommissionen ska i förekommande fall underrättas i enlighet med punkt 11 i denna artikel. Kommissionen ska dock inte underrättas om åtgärder som vidtas inom ramen för det allmänna socialförsäkringssystemet. 5.Medlemsstaterna ska se till att alla kunder som är anslutna till gasnätet har rätt att få sin gasförsörjning tillhandahållen av en gashandlare, under förutsättning att denne samtycker, oberoende av vilken medlemsstat gashandlaren är registrerad i, så länge gas handlaren följer gällande handels- och balansregler och försörj ningen tryggas. Därför ska medlemsstaterna vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att se till att administrativa förfaranden inte innebär något hinder för leveransföretag som redan är regist rerade i en annan medlemsstat. L 211/104 Europeiska unionens officiella tidning a)att om en kund under iakttagande av de avtalsenliga villko ren önskar byta gashandlare, den eller de berörda operatö rerna genomför detta byte , och b)att kunderna har rätt att erhålla samtliga relevanta förbrukningsuppgifter. Medlemsstaterna ska säkerställa att alla kunder garanteras de rät tigheter som avses i första stycket a och b på ett icke- diskriminerande sätt i fråga om kostnader, arbete och tidsåtgång. 7.Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att uppnå målen för social och ekonomisk sammanhållning, miljöskydd, däribland även metoder för att bekämpa klimatförändringar, samt försörjningstrygghet. Dessa åtgärder kan särskilt omfatta lämpliga ekonomiska stimulansåtgärder, där så är lämpligt med hjälp av alla tillgängliga nationella verktyg och gemenskapsverktyg, för underhåll och anläggning av nödvändig nätinfrastruktur, inbegri pet sammanlänkningskapacitet. 8.För att främja energieffektiviteten ska medlemsstaterna eller, om en medlemsstat föreskrivit detta, tillsynsmyndigheten starkt rekommendera att naturgasföretagen optimerar gasförbruk ningen, till exempel genom att tillhandahålla energiförvaltning, utveckla innovativa former för prissättning eller införa system med smarta mätare eller intelligenta nät, om det är lämpligt. 9.Medlemsstaterna ska se till att det inrättas gemensamma kontaktpunkter där konsumenterna kan få tillgång till all nödvändig information om sina rättigheter, gällande lagstift ning och tvistlösningsmöjligheter i händelse av en tvist. Dessa kontaktpunkter kan vara en del av allmänna konsumentupplysningsställen. Medlemsstaterna ska se till att det finns en oberoende mekanism, till exempel i form av en energiombudsman eller ett konsument organ, för att säkerställa effektiv behandling av klagomål och tvistlösning utanför domstol. 10.Medlemsstaterna får besluta att inte tillämpa bestämmel serna i artikel 4 i fråga om distribution i den utsträckning som til lämpningen av dessa rättsligt eller i praktiken skulle hindra naturgasföretagen från att fullgöra de förpliktelser som ålagts dem i det allmänna ekonomiska intresset, och i den mån som handelns utveckling inte påverkas i en sådan utsträckning att det skulle strida mot gemenskapens intressen. Gemenskapens intressen omfattar bland annat konkurrens när det gäller berättigade kun der i enlighet med detta direktiv och artikel 86 i fördraget. 11.Medlemsstaterna ska när de genomfört detta direktiv infor mera kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att full göra förpliktelserna att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, inklusive konsument- och miljöskyddsåtgärder, och om åtgärdernas eventuella inverkan på nationell och internationell konkurrens, oavsett om åtgärderna kräver undantag från detta direktiv eller ej. De ska därefter underrätta kommis sionen om eventuella ändringar av dessa åtgärder, oavsett om åtgärderna kräver undantag från direktivet eller ej. Kommissionen ska, efter samråd med berörda intressen ter, däribland medlemsstaterna, de nationella tillsynsmyndighe terna, konsumentorganisationer och naturgasföretag, fastställa en klar och kortfattad kontrollista för energianvändare, med prak tiska upplysningar om energianvändarnas rättigheter. Medlems staterna ska se till att gashandlarna eller de systemansvariga för distributionssystemet i samarbete med tillsynsmyndigheten vid tar nödvändiga åtgärder för att alla deras konsumenter ska få ett exemplar av kontrollistan för energianvändare och se till att den finns tillgänglig för allmänheten. 1.När det krävs tillstånd (t.ex. licens, tillåtelse, koncession, samtycke eller godkännande) för uppförande eller drift av natur gasanläggningar, ska medlemsstaterna eller den behöriga myndig het som de utser bevilja tillstånd att anlägga och/eller driva sådana anläggningar, rörledningar och tillhörande utrustning inom sitt territorium i enlighet med punkterna 2–4. Medlemsstaterna eller av dem utsedd behörig myndighet får också, på samma villkor, bevilja tillstånd att leverera naturgas och bevilja tillstånd för grossister. 2.Om medlemsstaterna har ett tillståndssystem ska de fast ställa objektiva och icke-diskriminerande kriterier, som ska upp fyllas av företag som ansöker om tillstånd för att anlägga och/eller driva naturgasanläggningar eller som ansöker om tillstånd att leverera naturgas. De icke-diskriminerande kriterierna och förfa randena för att bevilja tillstånd ska offentliggöras. Medlemssta terna ska se till att tillståndsförfaranden för anläggningar, rörledningar och tillhörande utrustning vid behov beaktar projek tets betydelse för den inre naturgasmarknaden. 3.Medlemsstaterna ska säkerställa att skälen för avslag på ansökan om tillstånd är objektiva och icke-diskriminerande och att de meddelas den sökande. Skälen för sådana avslag ska med delas kommissionen för kännedom. Medlemsstaterna ska införa ett förfarande som ger den sökande möjlighet att överklaga ett avslag. 4.För att kunna utveckla områden som har börjat bli försörjda, och för effektiv drift i allmänhet och utan att det påver kar tillämpningen av artikel 38, får medlemsstaterna avslå en ansökan om ytterligare tillstånd att anlägga och driva rörlednings system för distribution inom något visst område efter det att sådana ledningssystem har byggts eller föreslagits bli byggda inom detta område och om befintlig eller föreslagen kapacitet inte är mättad. Europeiska unionens officiella tidning L 211/105 Medlemsstaterna ska se till att frågor som rör försörjningstrygg het övervakas. Vid behov får medlemsstaterna överlåta denna uppgift till de tillsynsmyndigheter som avses i artikel 39.1. Denna övervakning ska i synnerhet omfatta balansen mellan tillgång och efterfrågan på den inhemska marknaden, förväntad framtida efter frågan, ytterligare kapacitet som planeras eller håller på att anläg gas, samt nätens kvalitet och underhållsnivå samt åtgärder för att täcka efterfrågetoppar och hantera brister i leverans från en eller flera gashandlares sida. De behöriga myndigheterna ska offentliggöra en rapport i vilken resultaten av övervakningen av dessa frågor och de åtgärder som vidtagits eller planerats ska anges; rapporten ska därefter genast överlämnas till kommissionen. 1.För att säkerställa försörjningstryggheten på den inre mark naden för naturgas ska medlemsstaterna samarbeta i syfte att främja regional och bilateral solidaritet. 2.Detta samarbete ska omfatta situationer som leder till eller som på kort sikt troligen kommer att leda till allvarliga avbrott i leveranserna som påverkar en medlemsstat. a)samordning av de nationella åtgärder för krissituationer som nämns i artikel 8 i rådets direktiv /67/EG av om åtgärder för att säkerställa en tryggad naturgasförsörjning (1), b)identifiering och, vid behov, utveckling eller uppgradering av sammanlänkningar av el- och naturgasnät, c)villkor och praktiska metoder för ömsesidigt stöd. 3.Kommissionen och de övriga medlemsstaterna ska hållas informerade om sådant samarbete. 4.Kommissionen får anta riktlinjer för regionalt samarbete i en solidarisk anda. Dessa åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv genom att komplettera det, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 51.3. Främjande av regionalt samarbete Medlemsstaterna liksom tillsynsmyndigheterna ska samar beta med varandra i syfte att integrera sina inhemska marknader på en eller flera regionala nivåer, som ett första steg mot skapan det av en helt liberaliserad inre marknad. I synnerhet ska tillsyns myndigheterna, om medlemsstaterna föreskrivit detta, eller medlemsstaterna främja och underlätta regionalt samarbete mel lan de systemansvariga för överföringssystemen, bland annat i gränsöverskridande frågor, för att skapa en konkurrensutsatt inre marknad för naturgas, verka för att lagar, föreskrifter och tekniska ramar är konsekventa och underlätta integrationen av de isolerade system som bildar så kallade gasöar, som fortfarande existerar i gemenskapen. Det geografiska område som omfattas av detta regionala samarbete ska omfatta samarbete inom geografiska områden i enlighet med artikel 12.3 i förordning (EG) nr 715/2009. Detta samarbete får omfatta andra geografiska områden. 2.Byrån ska samarbeta med de nationella tillsynsmyndighe terna och de systemansvariga för överföringssystem för att säker ställa att de olika regionernas regelverk är förenliga med målet att skapa en konkurrensutsatt inre marknad för naturgas. Om byrån anser att det krävs bindande regler för ett sådant samarbete ska den utfärda lämpliga rekommendationer. 3.Medlemsstaterna ska vid genomförandet av detta direktiv se till att de systemansvariga för överföringssystemen har ett eller flera integrerade system på regional nivå som omfattar två eller flera medlemsstater för kapacitetstilldelning och för kontroll av säkerheten för nätet. 4.Om vertikalt integrerade systemansvariga för överförings systemen deltar i ett samriskföretag som bildats i syfte att genom föra samarbetet, ska samriskföretaget upprätta och genomföra en övervakningsplan med åtgärder som ska vidtas för att förhindra diskriminerande och konkurrensbegränsande beteende. I övervak ningsplanen ska det anges vilka specifika skyldigheter de anställda har för att uppfylla målet att utesluta diskriminering och beteende som motverkar konkurrens. Planen ska underställas byråns god kännande. De övervakningsansvariga hos de vertikalt integrerade systemansvariga för överföringssystemen ska oberoende av andra kontrollera att planen följs. Tillsynsmyndigheterna, om medlemsstaterna föreskrivit detta, eller medlemsstaterna ska se till att tekniska säkerhetskriterier definieras och att det utarbetas och offentliggörs tekniska regler, i vilka de lägsta tekniska konstruktions- och driftkraven för anslut ning till systemet av LNG-anläggningar, lagringsanläggningar, andra överförings- eller distributionssystem och direktledningar fastställs. Dessa tekniska regler ska säkerställa att systemen är driftskompatibla, och de ska vara objektiva och icke- diskriminerande. Byrån får vid behov utfärda lämpliga rekom mendationer för att dessa regler ska bli förenliga med varandra. Dessa regler ska anmälas till kommissionen i enlighet med arti kel 8 i och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för infor mationssamhällets tjänster (2). (1) EUT L 127, 29.4.2004, s. 92. (2) EGT L 204, 21.7.1998, s. 37. L 211/106 Europeiska unionens officiella tidning ÖVERFÖRING, LAGRING OCH LNG Åtskillnad av överföringssystem och systemansvariga för överföringssystem (TSO) Medlemsstaterna ska se till att följande gäller . a)Varje företag som äger ett överföringssystem ska agera som systemansvarig för överföringssystemet. b)Samma person(er) får inte i)direkt eller indirekt utöva kontroll över ett företag som bedriver produktions- eller leveransverksamhet och direkt eller indirekt utöva kontroll över eller någon rät tighet gentemot en systemansvarig för överföringssys tem eller ett överföringssystem, eller ii)direkt eller indirekt utöva kontroll över en systemansva rig för överföringssystem eller över ett överföringssys tem och direkt eller indirekt utöva kontroll över eller någon rättighet gentemot ett företag som bedriver produktions- eller leveransverksamhet. c)Samma person(er) får inte, för en systemansvarig för överfö ringssystem eller för ett överföringssystem, utse ledamöter till styrelsen, tillsynsorganet eller organ som juridiskt företräder företaget, och direkt eller indirekt utöva kontroll över eller någon rättighet gentemot ett företag som bedriver produktions- eller leveransverksamhet. d)Samma person får inte vara ledamot i styrelsen, tillsynsorga net eller organ som juridiskt företräder företaget för både ett företag som bedriver produktions- eller leveransverksamhet och en systemansvarig för överföringssystem eller ett överföringssystem. De rättigheter som avses i punkt 1 b och c ska i synnerhet omfatta a)rätten att rösta, b)befogenheten att utse ledamöter till styrelsen, tillsynsorganet eller organ som juridiskt företräder företaget, eller c)rätten att inneha ägarmajoriteten. 3.I punkt 1 b ska begreppet företag som bedriver produktions- eller leveransverksamhet omfatta det som avses med detta begrepp i och rådets direktiv /72/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för el (1), och termerna systemansvarig för över- föringssystem och överföringssystem omfatta systemansvarig för överföringssystem och överföringssystem i den mening som avses i det direktivet. 4.Medlemsstaterna får bevilja undantag från punkt 1 b och c till och med , under förutsättning att den syste mansvarige för överföringssystemet inte ingår i ett vertikalt inte grerat företag. 5.Den skyldighet som avses i punkt 1 a ska anses vara full gjord då två eller flera företag som äger överföringssystem har upprättat ett samriskföretag som för de berörda överföringssys temen fungerar som systemansvarig för överföringssystem i två eller flera medlemsstater. Inget annat företag får ingå i samriskfö retaget såvida det inte har godkänts som oberoende systemansva rig i enlighet med artikel 14 eller som en oberoende systemansvarig för överföring i enlighet med kapitel IV. 6.Vid tillämpningen av denna artikel ska, om den person som avses i punkt 1 b, c och d är medlemsstaten eller ett annat offent ligt organ, två separata offentliga organ som utövar kontroll över, å ena sidan, en systemansvarig för överföringssystemet eller över ett överföringssystem och, å andra sidan, över ett företag som bedriver antigen produktions- eller leveransverksamhet, inte anses vara samma person eller samma personer. 7.Medlemsstaterna ska se till att varken sådana kommersiellt känsliga uppgifter som avses i artikel 16, och som innehas av en systemansvarig för överföringssystemet som har ingått i ett ver tikalt integrerat företag, eller personal hos en sådan systemansva rig för överföringssystemet överförs till företag som bedriver produktions- eller leveransverksamhet. 8.Om överföringssystemet tillhör ett vertikalt integrerat företag, får en medlemsstat besluta att inte til lämpa punkt 1. I sådant fall ska den berörda medlemsstaten antingen a)utse en oberoende systemansvarig i enlighet med artikel 14, eller b)följa bestämmelserna i kapitel IV. Om överföringssystemet tillhör ett vertikalt integrerat företag, och det finns arrangemang som säker ställer att den systemansvarige för överföringssystemet faktiskt är mer oberoende än vad som föreskrivs i bestämmelserna i kapi tel IV, får medlemsstaterna besluta att inte tillämpa punkt 1. (1) Se sidan 55 i detta nummer av EUT. Europeiska unionens officiella tidning L 211/107 10.Innan ett företag godkänns och utses till systemansvarig för överföringssystem enligt punkt 9 i denna artikel, ska det cer tifieras i enlighet med de förfaranden som föreskrivs i artikel 10.4, 10.5 och 10. 6 i detta direktiv och i artikel 3 i förordning (EG) nr 715/2009, enligt vilken kommissionen ska kontrollera att befintliga arrangemang klart säkerställer ett mer effektivt obero ende för den systemansvarige för överföringssystemet än bestäm melserna i kapitel IV. 11.Vertikalt integrerade företag som äger ett överföringssys tem får inte i något fall hindras från att vidta åtgärder för att upp fylla villkoren i punkt 1. 12.Företag som bedriver någon av funktionerna produktions- eller leveransverksamhet får inte under några omständigheter kunna direkt eller indirekt ta kontroll över eller utöva någon rät tighet gentemot systemansvariga för överföringssystem med åtskild ägare i medlemsstater som tillämpar punkt 1. Utseende och certifiering av systemansvariga för överföringssystem (TSO) 1.Innan ett företag godkänns och utses till systemansvarig för överföringssystem ska det certifieras enligt förfarandena i punk terna 4, 5 och 6 i den här artikeln och i artikel 3 i förordning (EG) nr 715/2009. 2.Ett företag som äger ett överföringssystem och som av den nationella tillsynsmyndigheten, till följd av nedanstående certifie ringsförfarande, intygas uppfylla kraven i artikel 9, ska av med lemsstaterna godkännas och utses till systemansvarig för överföringssystemet. Utnämningen av systemansvariga för över föringssystemet ska anmälas till kommissionen och offentliggö ras i Europeiska unionens officiella tidning. 3.Systemansvariga för överföringssystemet ska till tillsyns myndigheten anmäla planerade transaktioner som kan komma att kräva en omprövning av huruvida de uppfyller kraven i artikel 9. 4.Tillsynsmyndigheterna ska kontrollera att de systemansva riga för överföringssystemet fortlöpande uppfyller kraven i arti kel 9. För att säkerställa att kraven uppfylls ska de i följande fall inleda ett certifieringsförfarande: a)Efter anmälan från den systemansvarige för överföringssys temet i enlighet med punkt 3. b)På eget initiativ då de får vetskap om att en planerad föränd ring när det gäller rättigheter gentemot eller inflytande över ägare av eller systemansvariga för överföringssystemet kan leda till överträdelse av artikel 9, eller då de har anledning att misstänka att en sådan överträdelse kan ha skett. c)Efter en motiverad begäran från kommissionen. 5.Tillsynsmyndigheterna ska fatta beslut om certifiering av en systemansvarig för överföringssystemet från den dag då denne inkom med anmälan eller kommissionen över lämnade sin begäran. När har löpt ut ska certifie ringen anses vara beviljad. uttryckliga eller underförstådda beslut ska börja gälla först efter det att det förfa rande som avses i punkt 6 har fullföljts. 6.Tillsynsmyndigheten ska utan dröjsmål anmäla det uttryck liga eller underförstådda beslutet om certifiering av en systeman svarig för överföringssystemet till kommissionen, och förse kommissionen med alla relevanta uppgifter avseende detta beslut. Kommissionen ska agera i enlighet med förfarandet i artikel 3 i förordning (EG) nr 715/2009. 7.Tillsynsmyndigheterna och kommissionen har rätt att från systemansvariga för överföringssystem och företag som bedriver produktions- eller leveransverksamhet begära sådan information som är relevant för fullgörandet av deras skyldigheter enligt denna artikel. 8.Tillsynsmyndigheten och kommissionen ska behandla kom mersiellt känsliga uppgifter konfidentiellt. Certifiering i förhållande till tredjeländer