sou · GXB316d2 · 2010-01-01 00:00:00 — Dessas organisationer är en viktig del av det svenska civilsamhället och viktiga fora för minoriteternas kultur. För fyra av de fem nationella minoriteterna är civilsamhälleliga organisationer de viktigaste företrädarna gentemot staten och det övriga samhället. Undantaget är samerna eftersom är både en statlig myndighet och ett folkvalt samiskt parlament. Även de samiska organisationerna fyller emellertid viktiga funktioner, såväl i det civila samhället som i kulturliv. beviljade totalt till nationella minoriteters kultur, språk och litteratur. Kulturpolitik, civilsamhälle och folkbildning Trossamfunden spelar en betydelsefull roll på kulturområdet. är en av de största aktörerna i svenskt kulturliv. Den äger och förvaltar ca 2 900 kyrkobyggnader varav det stora flertalet är skyddade genom lagen (1988:950)om kulturminnen m.m. Därtill bedrivs en betydande mängd amatörkulturell verk- samhet inom ramarna för och andra samfund. Som exempel kan nämnas att 113 000 personer är aktiva i körverksamhet. svarar för runt 60 000 musikaliska framträdanden (inklusive musikgudstjänster). Församlingarnas betydelse för identiteten på mindre orter kan anses betydande. För sin roll i bevarandet av delar av det kyrkliga kulturarvet har rätt till viss statlig ersättning, kyrkoantikvarisk ersättning, som den fördelar internt.29 Även andra trossamfund spelar en betydelsefull roll i svenskt kulturliv. Detta gäller inte minst inom de religiösa grupper som blivit en del av det svenska samhället tack vare invandringen. Många samfund – dock inte – har under vissa för- utsättningar rätt att få statsbidrag för trossamfund som fördelas av stöd till trossamfund. har trossamfund även rätt att under samma förutsättningar få hjälp av i insamlingen av medlemsavgifter. Vidare stöds verk- samhet med koppling till trossamfunden även genom folkbild- ningsanslaget. Inte minst räknar studieförbunden Bilda, Sensus och bland sina större medlemmar. Huvudansvaret för folkrörelse-, ungdoms- och demokratifrågorna ligger, inom , på Integrations- och jämställdhetsdepartementet (IJ). Folkrörelsepolitiken omfattar generella frågor om villkoren och förutsättningarna för folkrörelser och övrigt föreningsliv. Målet för folkrörelsepolitiken är att människor ska ha bästa möjliga förutsättningar att bilda och delta i 28Svenska kyrkans utredningar 2003:3, Kyrkan mitt i musiklivet. Utredningen om kyrkomusikens ställning som en del av det offentliga musiklivet i . , 2003, Makten över kyrkan, om , folket och staten. 294 kap. lagen (1988:950) om kulturminnen. Kulturpolitik, civilsamhälle och folkbildning olika typer av folkrörelser och föreningar.30 I budgeten finns en rad mer specifikt orienterade anslag (se tabell nedan). Därtill kommer bl.a. medel från och Allmänna arvsfonden. erhöll och dess organisationer från , en summa som ökat kraftigt . var motsvarande summa 55 miljoner kronor.31 fördelades totalt ur Arvsfonden till ideella organisationer som arbetar för barn, ungdomar eller personer med funktionsnedsättning. Det är den största summan i Arvsfondens historia. Statliga anslag inom folkrörelsepolitiken i budgetpropositionen 2008/09:1 13:1 Stöd till idrotten 13:3 Bidrag för kvinnors organisering 13:5 Bidrag till riksdagspartiers kvinnoorgani- Av de ovan nämnda anslagen torde bidraget till allmänna sam- lingslokaler vara viktigast för kulturområdet. Detta administreras av och tillfaller organisationerna Folkets Hus och Parker, Våra Gårdar och . Särskilt på lands- bygden och i mindre samhällen har sådana lokaler ofta mycket stor betydelse både för kulturlivet och för det sociala livet i allmänhet. I och med digitaliseringen har denna roll kommit att ta sig nya uttryck. Folkets Hus och Parkers visningar av direktsänd opera från Metropolitan förtjänar särskilt att nämnas. Enligt de aktörer som vi har talat med råder i större delen av landet ingen överhängande brist på lokaler för förenings- och kul- turverksamhet. Existerande lokaler saknar däremot ofta nödvändig utrustning för kulturaktiviteter som teater, musik och elektronisk filmvisning. Viss brist på lokaler kan dessutom föreligga på vissa platser, i synnerhet i storstäderna, och i första hand i dessas ytter- områden. 2001/02:1, utgiftsområde 17. 31SOU 2008:59, Föreningsfostran och tävlingsfostran. En utvärdering av statens stöd till idrotten, Betänkande av s. 21. Kulturpolitik, civilsamhälle och folkbildning Dessa frågor har utretts av Utredningen om allmänna sam- lingslokaler och avrapporterats i betänkandet Allmänna samlingslokaler – demokrati, kultur, utveckling (SOU 2003:118). Utredningen sammanfattar sin slutats med att [d]e ursprungliga och utvidgade syftena med det statliga stödet fortfarande gäller: samlingslokalerna ska tillgodose föreningslivets behov av lokaler för sin verksamhet och för att förverkliga demokratiska mål i sam- hället. De skall också tillgodose kulturlivets behov av lokaler både för distribution av kultur och för skapande aktiviteter. Följaktligen föreslog utredningen inga omfattande förändringar. Däremot pekade den på behovet av verksamhetsutveckling, renove- ring, funktionshinderanpassning och inventering av existerande lokaler.32 Detta ledde till att förordningen ändrades och att anslaget höjdes med för utvecklingsbidrag. Utöver nämnda anslag tillkommer ytterligare medel under andra politikområden, däribland anslaget till folkbildningen (14:1 Bidrag till folkbildningen: 3,17 miljarder), de ovan beskrivna anslag som finns inom kulturpolitiken, stödet till ungdomsorganisationer (i första hand Bidrag till nationell och internationell ungdomsverk- samhet: )33 samt stöd till organisationer bildade på etnisk grund (2008 fördelades till 53 sådana organisationer). Som en del av stödet till ungdomsorganisationerna ger Ung- domsstyrelsen också ekonomiska bidrag till amatörkulturen. Till exempel erhöll 2008 för sin ungdomsverksamhet.34 Ungdomspolitiska stöd beräknas främst på basis av medlemsantal och aktivitet. Syftet är i första hand organisering av unga. Enligt var gränserna tidigare mer tydliga mellan föreningsverksamhet och öppen verksamhet. Dessa har emellertid kommit att suddas ut. har gränserna mellan offentlig, kommersiell och civilsamhällelig verksamhet också börjat suddas ut, bland annat till följd av att tidigare kommunala verksamheter numera ofta drivs på entreprenad av föreningar eller i blandformer.35 Detta överensstämmer också med vad vi inhämtat under våra samtal med personer i det svenska kulturlivet. 32SOU 2003:118, Allmänna samlingslokaler – demokrati, kultur, utveckling. Utredningen om allmänna samlingslokalers slutbetänkande. 2008/09:1, utgiftsområde 17. 34Kulturrådet 2008, Kulturen i siffror. 35Ungdomsstyrelsen 2007:4 Fokus 06. En analys av ungas kultur och fritid. Kulturpolitik, civilsamhälle och folkbildning EU:s medlemsländer har beslutat om gemensamma mål för sitt ungdomspolitiska arbete. Centralt i detta arbete är att stimulera den ideella sektorn där ungdomsorganisationer och andra strukturer med plats för ungdomars engagemang kan utvecklas och växa. På EU-nivå läggs vikt både vid demokratiaspekten i de ideella organisationernas arbete och vid att de fungerar som arenor för ungdomars ideella engagemang i olika samhällsfrågor. Medlems- länderna bör därför överväga en rad olika åtgärder för att stödja och stimulera ungdomsorganisationerna och andra strukturer av och för ungdomar. Detta kan till exempel innebära att ge ekono- miskt stöd till deras verksamhet, bidra till utveckling av nya arbets- former, stimulera nationella och internationella nätverk, främja ungdomars ideella engagemang samt undanröja hinder för sådant engagemang.36 Vid sidan av den offentliga finansieringen är organisationernas största intäktspost i de flesta fall egna intäkter (t.ex. i form av för- säljning eller medlemsavgifter). Intäkter i form av donationer före- kommer också. Konst-, kultur- och folkbildningsorganisationerna har i snitt en tämligen hög andel offentlig finansiering och en jäm- förelsevis låg andel gåvofinansiering. De religiösa organisationerna är däremot, tillsammans med de internationellt inriktade organisa- tionerna, de enda i det svenska civilsamhället som har gåvor som sin största intäktskälla.37 Huvuddelen av de statliga anslag som går till amatörkulturakti- viteter går via studieförbunden. Dessa är en central del av bild- ningssträvandena i och dessutom en av de viktigaste stöd- och organisationsformerna för amatörkulturen. Stödet till studie- förbunden är verksamhetsbaserat, men stödets storlek bedöms inte efter verksamhetens kvalitet utan efter dess omfattning (folkbild- ningen behandlas mer ingående i avsnitt 9.5). Sammanfattningsvis kan man konstatera att kulturområdets civilsamhälle i stor utsträckning finansieras via andra politikområden, främst ungdomspolitik, folkrörelsepolitik och folkbildningspolitik. De resurser som inom kulturpolitiken läggs på amatörkultur och andra civilsamhälleliga aktiviteter är däremot 36Ungdomsstyrelsen 2007:4, s. Kulturpolitik, civilsamhälle och folkbildning saknar amatörkulturen, enligt många, därför lämpliga offentliga finansieringsformer. Nuvarande finansie- ringsformer skiljer, som vi tagit upp i kapitel 3, tydligt mellan amatörkultur och professionell kultur. Stöden till den förstnämnda tar emellertid ofta liten eller ingen hänsyn till kvalitet, en naturlig konsekvens av ett system där merparten av detta stöd ligger utan- för ansvarsområde. anses kvaliteten i amatörverksamhet på kulturområdet i vissa fall lika hög som hos dess professionella motsvarigheter. Detta gäller inte minst många nya kulturformer och kulturformer med ursprung i andra delar av världen, men också kulturformer som är etablerade i , som t.ex. körsång. Svenska amatörkörer kan anses hålla internationellt hög konstnärlig standard. Nya grupper i det civil samhället Vid möten och kontakter har vi ofta hört, av bland annat kommunala företrädare, att framför allt ungdomar i minskande utsträckning är intresserade av att gå med i föreningar. Inte heller förblir de medlemmar i samma utsträckning som tidigare genera- tioner. Ungdomar och unga vuxna tenderar i stället att engagera sig i specifika aktiviteter, frågor och projekt, inte permanent i före- ningar eller riksorganisationer. Detta stämmer tämligen väl med den beskrivning av internationella trender som getts ovan. Detta ska dock inte tolkas som att ungdomar skulle vara mindre engagerade än tidigare generationer, allra minst som att de skulle vara mindre engagerade i kulturaktiviteter. Tvärtom finns det mycket som tyder på att civilsamhälleliga kulturaktiviteter ofta är mycket livskraftiga bland dagens unga, men i andra former än tidigare, såväl organisatoriskt som innehållsligt. Ofta kanaliseras det i tillfälliga grupper och nätverk som aldrig, eller först senare, får någon formell organisation. Även andra grupper, däribland personer med utländsk bakgrund kan anses underrepresenterade i föreningslivet som nya aktiviteter ofta äger rum i nya former även i organisatoriskt hänseende. Vid sidan av arbetslivets betydelse för integration har även fritidens aktiviteter och mellanmänskliga kontakter stor betydelse Kulturpolitik, civilsamhälle och folkbildning för integrationen i ett samhälles sociala gemenskap. Kontakter är ofta viktiga för att komma in på arbetsmarknaden. De har därtill en stor demokratisk betydelse. Ett aktivare civilsamhälle på kulturområdet har därmed mycket att tillföra också till integra- tionsfrågorna och till integrationspolitiken. förutsätter detta emellertid också att de grupper som låses in i utanför- skap inkluderas i detta civila samhälle. Det är därför väsentligt att staten i sitt stöd till det civila sam- hället prioriterar arbete som syftar till en bättre representation. Det är också viktigt att nya föreningar och nya aktiviteter i andra former stöds, liksom kontakterna mellan dessa och de redan etablerade organisationerna. Inte minst arbetet för en positiv utveckling i stadsdelar med utbrett utanförskap skulle kunna gynnas av ett förstärkt civilt samhälle i dessa områden. Det är i dessa sammanhang viktigt att samla och sprida goda exempel på metoder och strukturer för att uppnå sådana resultat. Ett exempel på utvecklingen av nya och mer flexibla former för stöd till kulturen i civilsamhället är pågående omorga- nisation. har utbud i hög grad styrts av plane- ring på dess nationella nivå. är ambitionen att i stället flytta beslutsmakt till medlemsföreningarna. Man bedriver också ett omfattande arbete med nya grupper och nya kulturyttringar. Detta arbete diskuteras vidare i avsnitt 9.4. Redan här ska dock konstateras att många av de metoder som utvecklas där ofta kan vara relevanta och tillämpbara för andra institutioner och organisa- tioner. omorganisation belyser bland annat hur professionell verksamhet kan samverka med ideell. Verksamheten belyser också föreningslivets betydelse som arrangörer och som beställare. Ett annat exempel på mer flexibla organisationsformer är Ung Kultur Väst i . Ung Kultur Väst är en regional organisation som bl.a. fördelar bidrag och som har regionens ung- kulturkonsulent placerad hos sig. Organisationsformen är ideell förening. Både individer och kulturföreningar kan gå med. Bidrag utgår både till föreningar och till individuella sökande – i det senare fallet i projektform. Eftersom även bidragsfördelaren är en förening kan detta ske inom kommunallagens ramar. Kulturbegreppet hålls brett och öppet och inriktar sig på att stödja kreativa initiativ snarare än på att försöka sprida eller stödja specifika i förväg utpekade kultur- eller organisationsformer. Organisationen pekar på att dess ekonomiska bidrag ofta inte är det viktigaste. Kulturpolitik, civilsamhälle och folkbildning I synnerhet unga arrangörer och arrangörer med låg utbildning eller invandrarbakgrund behöver också stöd i form av kontaktförmed- ling och kompetens i fråga om juridik och ekonomi samt kunskap om hur stödsystem och förvaltningar fungerar. Det stöd som i detta fall erbjuds, bl.a. genom ungkulturkonsulenten, tycks göra det möjligt att bättre utnyttja de förutsättningar som finns, på alla nivåer. Samspelet med andra politikområden Även på nationell nivå finns vissa hinder för ungdomars integrering i kulturlivet. Eftersom klassningen som för- utsätter att av organisationens medlemmar är mellan kan bidragsfördelningen sägas utgöra ett incitament för att skilja ungdomars och vuxnas organisationer. Enligt flera företrädare för amatörkulturen försvårar samhällets regelverk uppkomsten och utvecklingen av dessa mötesplatser: Vid utövande av amatörkultur får ungdomar som tillhör ett ung- domsförbund bidrag både till riksorganisationen och för verksam- heten i föreningen. Tillhör samma ungdomar en kulturorganisation får de bekosta sitt kulturutövande själva. skriver företrädare för Amatörkulturens samrådsgrupp.38 Ur åldersintegrationsperspektiv framstår den nuvarande organisationsformen med andra ord som kontraproduktiv. Amatörkulturens samrådsgrupp ser även problem med folkbildningen som finansieringsform för amatörkultur (se avsnitt 9.5). Slutligen inriktas såväl stödet till ungdomsorganisa- tionerna som Allmänna arvsfondens stöd på verksamhet som bedrivs i föreningsform. Dessa problem kan uppfattas som ett resultatet av att amatör- kulturen i stor utsträckning finansieras genom anslag som i första hand har andra syften (t.ex. folkbildning och ungas organisering). finns ett visst mått av samstämmighet mellan de olika politikområdenas syften. Kultur och fritid pekas i budgetpropo- sitionen ut som ett huvudområde för ungdomspolitiken. Folkbildningen ska enligt folkbildningspropositionen bidra till att bredda intresset för och delaktigheten i kulturlivet.39 I viss utsträckning torde problemen alltså kunna hanteras genom ökad samordning mellan de olika politikområdena. 2005/06:192, s. 24. Kulturpolitik, civilsamhälle och folkbildning propositionen menade regeringen dock att För sin fortsatta utveckling behöver amatörkulturens centrala organisationer ett starkare statligt stöd.40 Tillgången på offentliga kulturlokaler spelar en mycket stor roll för det kulturella livet i lokalsamhället, i synnerhet på mindre orter. Detta gäller inte minst för amatörernas kulturutövande och är särskilt viktigt för nya och resurssvaga grupper och kulturytt- ringar.41 Det överhängande problemet är dock inte nödvändigtvis brist på lokaler utan att lokalerna ofta antingen inte är öppna för alla tänkbara användare eller inte är utformade efter användarnas behov. Detta talar för att lokalerna i högre grad än bör utformas i samarbete med brukarna. En överenskommelse med det civila samhället och kommuner och landsting Civilsamhället spelar en ökande roll som en arena där olika organi- sationsformer för nya initiativ och verksamheter kan bildas och verka. Det bidrar därför till kulturlivets pluralism och bredd. Det skapar därmed inte bara tillgänglighet utan också möjlighet att stödja aktivt deltagande såväl i kulturellt skapande som i demokra- tiska processer. Detta ser vi som en utveckling som bör främjas. Det talar för att civilsamhällets organisationer bör beredas större möjlighet att delta aktivt i dialog med stat, landsting och kommuner. Det talar också för att sådana samarbeten inte bör inskränkas till etablerade organisationer utan även organiseras i former som öppnar för en dialog med de växande kulturella nätverken och gemenskaperna utanför dessa. En förebild för nästa steg i samarbetet mellan offentliga organ och det civila samhället, såväl inom kulturområdet som på andra områden, är enligt vår bedömning den överenskommelse som slutits mellan regeringen, kommuner och landsting (SKL) och vad som i det sammanhanget beskrivs som idéburna organisationer inom det sociala området. Även oppo- sitionspartierna i stödjer denna överenskommelse. Den dialog som har lett fram till överenskommelsen har utgått ifrån 2005/06:192, s. 37 a. 41Det kan nämnas att ax inte stödjer förslagen i SOU 2003:118 om att bidraget skall fördelas av och öronmärkas till ungas egen kultur- och mötesverksamhet. I stället menar man att [d]et är viktigt att kulturaspekten förstärks och därför bör bidraget fördelas av eller av (2008). Kulturpolitik, civilsamhälle och folkbildning parternas ömsesidiga beroende och del i samhällsutvecklingen. Fokus har varit det sociala området och en vilja att öka mångfalden i utbudet av välfärdstjänster. Ett brett spektrum av organisationer har bjudits in, inklusive bl.a. , Folkbildningsför- bundet och representanter för organisationer bildade på etnisk grund. Däremot saknas t.ex. amatörkulturorganisationerna och kulturarrangörerna, ett förhållande som kanske skulle kunna för- ändras om kulturpolitiken, som vi föreslår, i högre grad blev en aspektpolitik, t.ex. genom insatser på området kultur och hälsa. Syftet har bl.a. varit att befästa och fördjupa den demokratiska funktion som de idéburna organisationerna har. Dialogen skulle vidare belysa hur idéburna organisationer kan utvecklas som utförare av olika former av service och tjänster till allmänheten, samt undanröja hinder för utveckling. Ytterligare en viktig fråga har varit hur organisationerna, parallellt med att vara utförare, ska kunna fungera i rollen som röstbärare och opinionsbildare. Överenskommelsen bildar nu utgångspunkten för fortsatt och fördjupat samarbete där nya idéburna organisationer har möjlighet att underteckna överenskommelsen och där staten och SKL inte kommer att särbehandla de organisationer som har skrivit på.42 Det civila samhället och den professionella och institutionella kulturen Även kulturinstitutionernas samarbete med civilsamhället är utifrån våra utgångspunkter i tydligt behov av att förbättras. Många före- trädare för ideella organisationer som vi har varit i kontakt med upplever ofta ett ointresse för samarbete hos kulturområdets myn- digheter och institutioner. finns det flera exempel på framgångsrika samarbeten. De flesta museer har vänföreningar som de samarbetar med. På flera håll utvecklas också nya former för att integrera det civila samhället i verksamheten t.ex. i form av föreställningar på landsoperan där studiecirklar följt arbetet från ett tidigt stadium, eller utställningar vid olika länsmuseer som byggts upp i samarbete 42 Överenskommelse mellan regeringen, idéburna organisationer inom det sociala området och Kommuner och Landsting 2008. Med idéburna organisationer åsyftas det samma som här åsyftas med civilsamhälleliga organisationer. Andra likartade begrepp som också förekommer i diskussionen är ideella organisationer, folkrörelser och tredje sektorns organisationer. Kulturpolitik, civilsamhälle och folkbildning Dessa metoder har det gemensamt att engage- rade medborgare ges möjlighet att delta i arbetet redan tidigt i processen, i stället för att bara ta emot slutprodukten som publik. Därmed ökas delaktigheten för medborgarna som kul- turinstitutionen får fördjupad kunskap om dessas förväntningar. finns emellertid inga tydliga incitament eller ekonomiska medel att tillgå vare sig inom civilsamhället eller inom kulturinstitu- tionerna för sådan verksamhet. På kulturområdet har flera ideella organisationer inlett ett övergripande samarbete för att ge tydlighet åt den stora kulturella samhällsinsats som görs. Samarbetet betecknar sig Ideell kulturallians – folkrörelse för konst, kreativitet och utveckling och inkluderar ax, Bygdegårdarnas , Folkets Hus och Parker, Musikarrangörer i samverkan () samt . Deras uttalade avsikt är att i samverkan med varandra och med andra och nya intressenter arbeta fram förslag till en gemensam plattform. Ideell kulturallians vill driva arbetet med att utveckla dialog och processer där de ideella organisationerna inom kultur- sektorn blir förhandlingsparter i relation till stat, region och kom- mun. Bildandet kan ses som ett första steg, från dessa organisa- tioners sida, mot att på kulturområdet inleda en dialog liknande den som har lett fram till den ovan beskrivna överenskommelsen på det sociala området. En viktig del av detta arbete är arrangörsföreningarna. Det ser olika ut på olika delar av kulturområdet. medlems- föreningar beskrivs i 9.5. Inom musikområdet utgörs merparten av konsertarrangörerna av relativt små föreningar, ofta anslutna till en riksorganisation, huvudsakligen ideellt drivna. Många av dem har byggt upp en betydande kompetens och förankring när det gäller arrangörskap på orten. Dessa föreningar har inte sällan stöd både av staten (via sitt riksförbund) och av sin kommun. i Samverkan () har gjort ett försök att uppskatta värdet av de ideella arbetsinsatserna inom området. Med utgångspunkt i de som ett av medlemsförbunden – görer (RSK) – redovisade 2006/07, värderades den sammanlagda ideella insatsen hos under ett Kulturpolitik, civilsamhälle och folkbildning år till mellan 150 och 200 miljoner kronor.43 Vi gör bedömningen att dessa insatser är av vital betydelse för kulturlivet i landet, inom såväl scenkonst som musik och bildkonst, men också att situationen uppvisar betydande skillnader mellan olika delar av landet och mellan skilda konstarter. När det gäller amatörkulturen – oavsett organisations- och finansieringsform – tycks de bristande resurserna för högkvalitativ verksamhet vara ett problem för kulturlivet, inte minst eftersom det innebär att medel saknas för amatörer som rör sig mot mer kvalificerad verksamhet eller som önskar samarbeta med det professionella kulturlivet. Här har bland annat stiftelserna Framtidens kultur och Allmänna Arvsfonden spelat en stor roll. Vi kan alltså se en försämrad situation när Stiftelsen upphör. Trots en ofta uttalad politisk ambition att satsa på kulturens breddverksamheter har den offentliga finansieringen av amatörkulturen förblivit tämligen begränsad. Sambandet mellan amatörkulturen och det professionella kulturlivet har därtill försvagats. Även det praktiska stöd som på kulturområdet erbjuds amatörkulturen kan alltså anses begränsat.