sou · GXB368d2 · 2010-01-01 00:00:00 — Utredningens förslag: En bestämmelse införs i LBU som anger att socialnämnden får använda socialsekreterare med utländsk examen för att utföra de uppgifter som det enligt huvudregeln krävs svensk socionomexamen för, om den utländska utbildningen ensam eller tillsammans med yrkeslivserfarenhet motsvarar en svensk socionomexamen. utses, genom en ny bestämmelse i LBU, till ansvarig myndighet för erkännande av utländska yrkeskvalifikationer i enlighet med rådets direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer. I anslutning härtill införs en bestämmelse av informationskaraktär som anger att regeringen kan lämna verkställighetsföreskrifter beträffande den bedömning som ska göra enligt bestämmelsen ovan. Bestämmelserna om jämställande av yrkeskvalifikationer ska utformas så att de gäller för såväl medborgare från EU/EES- området som för dem som kommer från tredje land. och rådets direktiv /36/EG av reglerar erkännande av yrkeskvalifikationer. Målet med detta direktiv är att avskaffa hindren för fri rörlighet för personer och tjänster på den inre marknaden. Direktivet gäller alla de medborgare i medlemsländerna som antingen som egenföreta- gare eller som anställda vill utöva ett reglerat yrke i ett annat medlemsland än där de fått sina yrkeskvalifikationer. Med reglerat yrke avses en eller flera former av yrkesverksamhet där det genom lagar och andra författningar direkt eller indirekt krävs bestämda yrkeskvalifikationer för tillträde till eller utövande av verksamheten eller någon form av denna. Direktivet om erkännande av yrkeskvalifikationer ger yrkesutövaren samma rättigheter som det mottagande medlems- landets egna medborgare att utöva det yrke som personen i fråga är kvalificerad för i ursprungslandet, samt att utöva det på samma villkor som det mottagande medlemslandets egna medborgare. I direktiven görs en åtskillnad mellan frihet att tillhandahålla tjänster och etableringsfrihet. Skillnaden mellan dessa två friheter utgörs främst av tjänsternas varaktighet, frekvens, periodi- citet och kontinuitet. Frihet att (tillfälligt) tillhandahålla tjänster gäller som utgångspunkt för utövaren utan att denne behöver ansöka om erkännande av sina kvalifikationer. För (varaktig) etablering i ett annat medlemsland krävs däremot som regel att behörig myndighet i det mottagande medlemslandet ger utövaren behörighet att utöva yrket där, förutsatt att en prövning visar att han eller hon besitter tillräckliga kvalifikationer för yrket i fråga. Utredningens förslag på utbildningskrav beträffande de socialsekreterare som utför de särskilt angivna arbetsuppgifterna rörande barn och unga innebär att yrket räknas som ett reglerat yrke enligt direktivet. Därmed krävs att staten upprättar ett system för godkännande av dem med yrkeskvalifikationer som motsvarar det krav som uppställs i lagen, dvs. kravet på svensk socionom- examen. har erfarenhet av att bedöma utländska utbildningar inom hälso- och sjukvården57. Social- styrelsen har även en central roll för utveckling och tillsyn inom . Utredningen förordar därför att ansökningar om jämställande av utländska yrkeskvalifikationer inom den sociala barn- och ungdomsvården hanteras av . Social- styrelsen blir därmed s.k. ingångsmyndighet för de personer som önskar få sin utländska utbildning jämställd med en svensk socionomexamen. Utredningen föreslår att det överlämnas till regeringen att meddela närmare föreskrifter om bedömning samt i vilken form ett eventuellt intygande om likvärdiga yrkes- kvalifikationer ska utfärdas. En särskild bestämmelse bör införas i LBU som informerar om att regeringen kan meddela de före- skrifter som behövs för verkställigheten av den bedömning Social- styrelsen ska utföra enligt förslaget. Utredningen har ovan föreslagit att socialnämnden ska erbjuda socialsekreterare utan nödvändig erfarenhet lämplig introduktion och stöd i yrket. Genom att kravet på erfarenhet är utformat som ett individuellt krav riktat till socialnämnden, torde det inte omfattas av yrkeskvalifikationsdirektivets krav på central reglering och jämförelse av olika sorters erfarenhet, inhemska som utländska. Eftersom kravet riktar sig till socialnämnden innebär det i stället att det är varje enskild socialnämnd som är skyldig att se till att den bl.a. föreskrifter om erkännande av yrkeskvalifikationer inom hälso- och sjukvården (SOSFS 2007:23). som utför de angivna arbetsuppgifterna för nämnden har tillräcklig erfarenhet för detta. Yrkeskvalifikationsdirektivet och dess krav på jämställande av utländsk utbildning gäller enbart medborgare i en EU/EES-stat. Det finns emellertid inte anledning att göra skillnad mellan sådana medborgare och dem som kommer från tredje land. Samma regel- verk och förutsättningar bör därmed gälla för dem som kommer från ett land som ligger utanför EU/EES. Medlemsländerna får av den sökande kräva de språkkunskaper som är nödvändiga för att utöva yrket. Detta får emellertid ske först efter erkännandet av yrkeskvalifikationer, närmare bestämt vid det faktiska tillträdet av yrket i fråga. En eventuell bedömning av språkkunskaper ingår således inte i bedömningen av den sökandes yrkeskvalifikationer enligt det nämnda yrkeskvalifikations- direktivet. 15.5.4En specialistutbildning på avancerad nivå införs Utredningens bedömning: Alla socialnämnder bör ha tillgång till socialsekreterare med specialistkompetens vid bedömning av om utredning ska inledas, utredning och bedömning av behovet av insatser eller andra åtgärder samt uppföljning av beslutade insatser. Utredningens förslag: En specialistutbildning om bör införas på den avancerade nivån. bör det bli en lagstadgad skyldighet för socialnämnden att sörja för att nämnden har tillgång till specialistkompetens i arbetet med ovan nämnda uppgifter. Ambitionen bör vara att en sådan lagstadgad skyldighet införs . Utredningen konstaterar att flertalet socialsekreterare som arbetar inom den sociala barn- och ungdomsvården utöver grundutbild- ningen saknar vidareutbildning. Utredningen finner det anmärk- ningsvärt att möjligheterna till specialisering och kompetens- utveckling inom denna verksamhet i praktiken är så små. Av den redogörelsen framgår att behovet av specialist- utbildning för socionomer inom den sociala barn- och ungdomsvården har varit en återkommande fråga i många statliga utredningar m.m. . Den tilltro som man i ställde till att frågan på ett enkelt sätt skulle lösas genom efterfrågan och utbud visade sig vara en felbedömning. Man förväntade sig att utbildningsinstitutionerna skulle svara upp mot behov av nödvändig barnkompetens genom att erbjuda stående kurser formade efter praktikens villkor. Högskolor och arbetsgivare har haft svårt att hitta fungerande sätt att kommunicera med varandra om utbildningarnas innehåll och former. Möjligheten att genomgå masterutbildning, med inriktning på barn och ungdomsvård, finns redan även om det inte går att få på alla högskolor. Vidare- utbildningar, som högskolorna anordnat har inte mötts av motsvarande efterfrågan från kommuner och enskilda. En del av problemet är att specialiserade socialsekretare inte efterfrågas av arbetsgivaren och att utbud/efterfrågemodellen därför inte fungerat som incitament för att säkerställa att det finns social- sekreterare med specialistutbildning. Enstaka satsningar som man från statligt håll gjort för att stödja etableringen av specialist- utbildningar har varit kortsiktiga och tillfälliga. Utredningen anser att det ovan föreslagna behörighetskravet bör ses som ett första steg när det gäller att säkra kompetensen för arbetet med de särskilda uppgifter, som framgår av det föregående. Krav på att varje socialnämnd ska ha tillgång till specialist- kompetens bör enligt utredningen införas som ett andra steg. Ett sådant lagstadgat krav är dock möjligt att ställa först på . Utredningen uppskattar att det kommer att behövas ungefär . Det kan synas vara ett alltför långt perspektiv, men utredningen bedömer att det knappast är realistiskt . Utredningen vill betona att i detta sammanhang är ett långsiktigt mål av större betydelse än tillfälliga enstaka utbildningsinsatser. Det bör också framhållas att även om ett lagstadgat krav först kan införas så skulle den samlade kompetensen inom barn- och ungdoms- vården successivt komma att höjas. Med tanke på det långa perspektivet är det inte möjligt för utredningen att här och föreslå en lagstadgad skyldighet för kommunerna att ha tillgång till specialistkompetens inom barn- och ungdomsvården. Utredningen menar emellertid att det är betydelsefullt och nödvändigt att staten redan nu aviserar sin avsikt på den punkten. Utredningen föreslår mot bakgrund av ovanstående att en specialistutbildning för den sociala barn och ungdomsvården inrät- tas på den avancerade nivån och inordnas i den ordinarie utbild- Utbildningen bör omfatta . Högskole- verket bör på sedvanligt sätt få regeringens uppdrag att föreslå utformning och villkor för examensrätt m.m. 16 Konsekvenser av förslagen Enligt direktiven ska lämna förslag till finansiering om utredningens förslag innebär ökade kostnader för staten respektive kommuner och landsting. Utredningen skall också beakta hur de förslag som redovisas inverkar på kommuner- nas och landstingens självstyrelse. Inledningsvis redovisas gällande bestämmelser i kommittéförordningen och vad finansieringsprinci- pen innebär. Därefter redovisas förslagens ekonomiska konsekven- ser för stat, kommun, landsting och företag. Utredningen belyser också förslagens betydelse för det kommunala självstyret samt pre- senterar ett förslag till hur den föreslagna lagen för stöd och skydd för barn och unga kan utvärderas och följas upp. Kommittéförordningen (1998:1474) innehåller bestämmelser om kostnadsberäkningar och andra konsekvensberäkningar. Om för- slagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt ska även dessa redo- visas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, ska kommittén föreslå en finan- siering (14 § kommittéförordningen). Om förslagen i ett betän- kande har betydelse för den kommunala självstyrelsen ska konse- kvenserna i det avseendet anges i utredningen. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyg- gande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensför- måga eller villkor i övrigt i förhållande till större företag, för jäm- ställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheten att nå de integrationspolitiska målen (15 § kommittéförordningen). Av 15 a § framgår också att från gäller att konsekven- serna ska, när det gäller företag, anges på ett sätt som motsvarar de krav som finns i 7 § förordningen (2007:1244) om konsekvens- utredning vid regelgivning. Vid beredning av förslag som har ekonomiska konsekvenser för kommuner och landsting skall en bedömning göras av de kommu- nalekonomiska effekterna och om den kommunala finansierings- principen ska tillämpas. Finansieringsprincipen, som inte är lagfäst, har godkänts av och tillämpas sedan 19931. Enligt riks- dagsbeslut har vissa preciseringar gjorts av tillämpningen av finansieringsprincipen2. Kommuner och landsting bör inte åläggas nya uppgifter utan att de får möjlighet att finansiera dessa med annat än höjda skatter. Om statsmakterna fattar beslut som gör att den kommu- nala verksamheten kan bedrivas billigare bör statsmakterna på mot- svarande sätt minska de statliga bidragen. Finansieringsprincipen skall tillämpas för hela kommunsektorn. Principen omfattar enbart statligt beslutade åtgärder som direkt tar sikte på den kommunala verksamheten. Principen gäller när riksdag, regering eller myndig- het fattar bindande beslut om ändrade regler för verksamhet. Som huvudregel gäller att principen inte omfattar frivillig verksamhet. Finansieringsprincipen tillämpas vid följande situationer: -Nya uppgifter, som inte har tillhandahållits av kom- munsektorn, görs obligatoriska. -Frivilliga uppgifter blir obligatoriska för kommunerna och landstingen. -Det kommunala ansvaret för vissa uppgifter tas bort eller regel- verket som styr kommunernas och landstingens verksamhet av- regleras. -Ändrade ambitionsnivåer för befintliga kommunala uppgifter, vilket kan innebära både ökade och minskade ambitionsnivåer. 1991/92:150, del II, avsnitt 4.4.2 Finansieringsprincipen. 1993/94:150, bilaga 7, avsnitt 2.5.1 Finansieringsprincipens tillämpning. En minskad ambitionsnivå innebär en minskning av statens bi- drag till kommunsektorn och vice versa. -Regeländringar som påverkar kommunernas möjligheter att ta ut avgifter eller påverkar kommunernas möjligheter till andra inkomster. I de fall en uppgift som varit frivillig görs obligatorisk skall utgångspunkten vid finansieringsprincipens tillämpning vara att hela regleringen skall ske från botten, dvs. regleringen bör avse hela kostnaden, således även den del av verksamheten som har tillhandahållits av kommunerna på frivillig basis. En bedömning kan emellertid göras från fall till fall om kommunernas befintliga kostnader helt eller delvis skall avräknas kompensationen från sta- ten. Slutligen är detta en förhandlingsfråga mellan staten och före- trädare för kommunerna respektive landstingen. Enligt kommittédirektiven ska utredningen när det gäller kost- nadsökningar och intäktsminskningar föreslå finansiering. Utred- ningen bedömer att kostnadsökningar kommer att uppstå men förfogar inte över förslag till finansiering. För att föreslå finansie- ring av förslagen måste effektiviseringsvinster göras inom den soci- ala barn- och ungdomsvården. kan detta vara möjligt men utredningen måste konstatera att underlag för den typen av analy- ser finns inte . Däremot kan utredningen konstatera att staten i olika sammanhang anvisar medel som är tidsbegränsade, vilket således torde innebära att medel för omprioritering lösgörs konti- nuerligt. Av redovisningen i det följande framgår vilka av utredningens förslag, som innebär nya kostnader för kommunerna eller staten. Den stora kostnadsposten i sammanhanget är förslaget om en spe- cialistutbildning för socialsekreterare med ansvar för vissa särskilda arbetsuppgifter. Utredningens bedömning: får ökade kostnader med för följande nya uppdrag i samband med införandet av LBU: tillståndsprövning, översättning av utländsk examina, implementering och uppföljning av den nya lagen samt framtagande av utbildningsmaterial till familjehemsföräldrar. Utredningen lämnar förslag till en samlad lagstiftning för den soci- ala barn- och ungdomsvården. I några fall föreslås att Socialstyrel- sen tar fram vägledning för tillämpningen. Utredningen föreslår också att en uppföljning och utvärdering av LBU:s konsekvenser genomförs på nationell nivå. Längre fram i detta kapitel redovisas hur utvärderingen är tänkt att genomföras. 16.2.2Insatser på nationell nivå Några av utredningens förslag kan rymmas inom det ordinarie arbetet på nationell nivå. Andra förslag är nya och ska då enligt direktiven kostnadsberäknas. I betänkandet föreslås att bör utarbeta vägled- ning inom följande områden: -Krav på dokumentation av barns utsagor som underlag för att bedöma barns bästa. -Mer likvärdiga bedömningar av anmälningar som i normalfallet bör föranleda en utredning. -Hur barnets bästa ska beaktas, motiveras och dokumenteras vid bedömning av behovet av polisanmälan. -Hur samhällsvårdade barns behov av hälso- och sjukvård samt skolgång ska tillgodoses ( i samverkan med ). För att därutöver, enligt förslaget, ska kunna ta ett kontinuerligt och långsiktigt ansvar för familjehemsvårdens ut- veckling uppskattas att resurser motsvarande 2–3 tjänster behöver disponeras. Utredningen bedömer att samtliga uppgifter faller SOU 2009:68 Konsekvenser av förslagen inom ramen för allmänna uppdrag och ansvar, varför de här inte kostnadsberäknats. 16.2.3Kostnader för nya uppgifter Utredningen föreslår längre fram i detta kapitel att ska följa upp hur ett antal av de nya bestämmelserna i tilläm- pas i praktiken. För uppföljning och för imple- mentering av den nya lagstiftningen uppskattas ett behov av ytter- ligare resurser motsvarande tre årsarbetare, vilket innebär en kost- nad om . Konsulentstödda verksamheter ska söka tillstånd om de tillhan- dahåller tjänster som motsvarar psykosocialt stöd eller behandling till barn och unga som är placerade i familjehem. Denna tillstånds- prövning innebär för ett nytt uppdrag. Till en beräknad kostnad om per ärende med en omfattning som kan uppskattas till ca 50 enskilda företag beräknas merkostna- den till . föreslås få i uppdrag att översätta utländska exa- mina. För denna handläggning beräknas en kostnad om 0,2 miljon- er kronor motsvarande 0,25 årsarbetare. För utbildning av familjehemmen föreslår utredningen att Soci- alstyrelsen ges i uppdrag att ta fram utbildningsmaterial. För denna nya arbetsuppgift föreslås avsättas resurser motsvarande knappt 0,25 årsarbetare, . Sammantaget innebär förslagen att kostnaderna för Socialstyrel- sen för nya uppgifter beräknas uppgå till för utökade uppdrag i samband med införandet av LBU, varav mer- parten utgör engångskostnader. För domstolarna kan förslagen i det korta perspektivet leda till en viss ökad mängd ärenden där normering eller praxis saknas eller är oklar. Utredningen bedömer att det i det stora hela rör sig om små volymer. Utredningens bedömning: Om förslagen genomförs innebär detta att kommunerna bör ersättas enligt finansieringsprincipen för ut- ökade arbetsuppgifter och höjd ambitionsnivå. Det totala beloppet som kommunerna bör ersättas med uppskattas till . Kostnaderna för kommunernas implementering av den nya lag- stiftningen uppskattas till 4 miljoner som ett engångsbelopp. Regeringen och Kommuner och Landsting (SKL) har undertecknat en överenskommelse om att arbeta gemensamt med de förslag som presenterades i utredningen praktik inom – till nytta för brukaren3. Avsikten med överenskommelsen är att regeringen och SKL ska sluta avtal om samordnade och långsiktiga insatser till stöd för en evi- densbaserad praktik i hela . I den här utredningen som utmynnar i ett förslag om egen lag- stiftning för barn och unga, LBU, redovisas förslag som väl kan komma att omfattas av kommande avtalslösningar mellan staten och SKL. Likaså ges möjligheten att inom ramen för ett avtal kunna se till så att införandet av den nya lagen kan ske på ett för alla par- ter genomarbetat sätt. Finansieringsprincipen gäller mellan staten och kommunerna/ landstingen. Den ersättning/kostnad som enligt kommittédirek- tiven ska redovisas bör, om den är varaktig som t.ex. en förändring i lagtext, anvisas från statens anslag för Kommunalekonomisk ut- jämning4. Är uppgiften av tillfällig karaktär eller tidsbegränsad bör en annan form av ersättning föreslås. Det kan då bli ett tillfälligt statsbidrag som kommuner och landsting får söka eller det kan för- delas efter någon viss modell. Flera av utredningens förslag kommer att innebära kostnadsök- ningar för kommunerna. I det följande redovisas förslagens konse- kvenser och sammanfattas i en tabell. 4Tidigare har detta anslag kallats för generella statsbidrag eller påsen. 16.3.2Barns och ungas rätt till bistånd Utredningen föreslår att en särskild bestämmelse om bistånd till barn och unga införs som en konsekvens av ett ökat barnperspek- tiv. Dessutom föreslås att barn som fyllt ska kunna erhålla öppna insatser utan vårdnadshavarens samtycke. finns den möjligheten endast när det gäller kontaktperson. Det är inte san- nolikt att förslaget kommer att medföra en stor ökning av sådana insatser. Även om det finns starka konflikter mellan barn och för- äldrar ges i regel samtycke till insatser. Dessutom har ett ansvar för att arbeta med familjen för att komma fram till en lösning för barnet eller den unge. Bestämmelsen kan dock innebära fler öppna insatser till vissa grupper av unga, bl.a. unga som kastas ut eller rymmer hemifrån samt till unga som lever under hedersrelaterat våld och förtyck. Det är svårt att beräkna kostnaden för förslagen då osäkerheten är stor om omfattningen av antalet berörda ungdomar och antalet insatser per ungdom. I stu- dien Tillfälligt uppbrott – om ungdomar som rymmer och kastas ut hemifrån konstateras att av gymnasieungdomarna har rymt eller kastats ut hemifrån5. I en annan studie På väg ut6 görs en uppskattning att av ungdomarna i har gjort ett tillfälligt uppbrott. Långtifrån alla dessa ungdomar behöver insatser. En försiktig uppskatt- ning på riksnivå skulle kunna innebära att det kan handla om 1 pro- mille av landets ungdomar eller knappt 1 000 ungdomar som skulle kunna vara i behov av stöd och ges öppna insatser. Genomsnittligt kostar en öppenvårdsinsats 147 tkr . I beräkningen antas att insatser ges vilket innebär en ökad kostnad för kommunerna med sammantaget . föreslås bli skyldig att kalla den som gjort anmälan, vårdnadshavare och barnet, till ett möte, om anmälaren påkallar detta, samt ge återkoppling av om utredning inleds eller inte inleds till anmälaren. Bestämmelsen gäller endast för den som har anmäl- ningsskyldighet. Enligt en riksrepresentativ studie7 anmäls i genomsnitt av alla barn 0–, 5Sjöblom, Y. m.fl. 2009. 6Sjöblom, Y. 7Wiklund, S. 2006. när det gäller barn 0–och när det gäller åldersgrup- pen 13–. Cirka 62 000 anmälningar görs och 60 pro- cent av anmälningarna kommer, enligt en sammanställning som i gör, från polisen, anhöriga eller anonyma. Enligt samma studie har antalet anmälningar i ökat , jämfört med föregående år. Utredningens förslag syftar inte till att vare sig öka eller minska antalet anmälningar. För att beräkna kostnaden för att kalla till möte när det påkallas av en anmälningsskyldig och för att ge återkoppling har antagits att om en fjärdedel av de som gör anmälan, med undantag av polis, anhöriga och anonyma, påkallar möte så beräknas detta innebära en ytterligare kostnad för kom- munerna med . 16.3.4Utredning av barns och ungas behov Så snart en anmälan kommer till ska en skydds- bedömning göras. Denna ska också dokumenteras och motiveras. Förslaget innebär inte en högre ambitionsnivå. Däremot syftar för- slaget till att medvetandegöra vikten av en snabb och likvärdig behandling av anmälningar. Efter avslutad placering eller när en utredning avslutats utan insats ska socialnämnden i vissa fall ha möjlighet att följa barnet oavsett samtycke från vårdnadshavaren eller den unge . Detta innebär viss administrativ kostnad med två nya beslut, ett om uppföljning och ett om avslutning av insats samt att ta kontakt med barnet eller någon i dess omgivning. Förutom syf- tet att ha fortsatt uppsikt över barnets förhållanden bör uppfölj- ningen också kunna innebära ett fortsatt motivationsarbete för att möjliggöra de insatser till barnet som nämnden anser behövs. Utredningen föreslår möjligheten för nämnden att vid oro för bar- nets situation kunna fortsätta följa barnet men poängterar också att regeln ska tillämpas restriktivt. Av samtliga anmälningar som görs beräknas hälften få insatser och av resterande kan beräknas att i av fallen behöver man följa barnet, ta nödvändiga kontakter och motivera till insatser. avslutades 3 820 placeringar enligt SoL eller LVU med att barnet återvände till familjehemmet. I mellan av fallen kan social- tjänsten behöva följa barnet på motsvarande sätt. räknat med att det i genomsnitt tas tre kontakter med den unge eller någon i dess omgivning/nätverk . Sammantaget beräknas den ökade kostnaden för dokumentation av skyddsbedömning och att följa barnet till . 16.3.5Barn och unga i samhällsvård I kapitel 14 föreslås att en särskild socialsekreterare utses för att ha kontinuerlig kontakt med barnet under placeringen. Utredningen föreslår att kontakten med barnet ska anpassas till barnets eller den unges behov men att besök ska ske minst .