sou · GXB368d3 · 2010-01-01 00:00:00 — Men det fanns också exempel på hur de professionella brustit i att informera på ett begripligt sätt. Barnahusen ska kunna erbjuda en trygg plats för barnen. Att hitta former för att informera och involvera föräldrarna i en utredning och behandling, är en känslig och svår uppgift, särskilt om båda eller en av föräldrarna är misstänkt förövare. Misstankar om brott leder ofta till krisreaktioner hos alla berörda, där även föräldrarna har stort behov av att själva bli sedda som enskilda individer med behov av stöd, vägledning och krisbehandling. Intervjuerna med föräldrar visade att de familjer som fått tillgång till krisbehandling och stöd i allmänhet var mycket positiva till detta. Intressanta synpunkter framkom emellertid på barnahusens och olika myndigheters roll i förhållande till barn respektive föräldrar. Insatserna sätter barnet i centrum, vilket föräldrarna var positiva till och hade förståelse för. uttryckte de stort behov av att själva bli sedda som individer med egna behov av stöd, vägledning och krisbehandling. De kände sig emellertid osäkra på om t.ex. barnpsykiatrin hade som uppgift att stödja även föräldrarna och inte bara barnet. Dessa erfarenheter återspeglar de spänningsförhållanden som kan uppstå när myndigheterna måste försöka beakta flera olika perspektiv – barnets, föräldrarnas och familjens (2008). har gått sedan ratificerades av riksdag. Det är om vi betänker de särskilda omständigheter som präglar den sociala barnavården. Att omsätta intentioner i dessa sammanhang är mångfacetterat och komplext. Tidsperioden ter sig också ganska kort om vi dessutom betänker att artikel 12 i brukar betraktas som det mest radikala och kontroversiella inslaget i . Barns rätt att komma till tals med sina åsikter fanns inte omnämnda i de deklarationer om barns rättigheter som föregick . Betydelsen för barn att vara delaktiga kan förstås ur flera olika synvinklar. Delaktighet kan förstås som en mänsklig rättighet, som en etisk princip och värdegrund i socialt arbete, som ett mänskligt behov (SOU 1986:20) och som en välfärdsindikator (SOU 2001:55). Delaktighet och medbestämmande varierar med nödvändighet för barn i olika åldrar med varierande individuella erfarenheter, självförtroende och tillit till vuxna. Andra faktorer, som påverkar utrymmet för barns delaktighet handlar om sådant som kan hänföras till föräldrarnas motivation, förmåga, självinsikt och förtroende för eller sådant som kan hänföras till socialsekreterarens kompetens, syn på barn och etiska medvetenhet. Lagstiftningen är således endast en del av alla de faktorer som bestämmer utrymmet för barns möjligheter till delaktighet och medbestämmande. Delaktighet och medbestämmande kan förstås på olika nivåer i olika situationer så som det formulerats av (2001): 1.Vuxna lyssnar på barn 2.Barn får stöd i att uttrycka sina åsikter 3.Hänsyn tas till barnets åsikter 4.Barn är delaktiga i beslutsprocesser 5.Barn delar makt och ansvar vid beslutsfattande. Att uppnå steg 3 betyder enligt Shier att komma till en miniminivå i förhållande till artikel 12 i . För att komma fram till barnets bästa ska barns åsikter vägas samman med vetenskap och beprövad erfarenhet (SOU 1997:116). Vi saknar ännu kunskap om vilka slags beslut och beslutsprocesser som barn i olika åldrar och situationer kan och bör involveras i. Vi kan konstatera att kunskap och medvetenhet om vikten av att lyssna på och involvera barn i socialt arbete har ökat som denna artikel haft som syfte att belysa. Frågor om barns ställning och rätt att komma till tals står i fokus för utvecklingsarbeten, myndigheternas granskningar och utveckling av kvalitetskriterier. utgör i dessa sammanhang en självklar utgångspunkt och referensram. Formulär för handläggning i den sociala barnavården har utvecklats där det anvisas särskilda utrymmen för dokumentation av barns utsagor. Konkreta metoder som ska garantera att barn erbjuds möjligheter att medverka finns att tillgå. Barns behov i centrum har blivit ett mantra som ingen längre kan undgå. Om vi sneglar på internationell forskning finner vi starka argument för värdet av barns delaktighet i angelägenheter som rör dem själva (2005, Gilligan 2002). Forskning visar också att känslor av underläge samt brist på delaktighet och medbestämmande kan få negativa konsekvenser för barns utveckling (2003). Den forskning som genomförts i om barns rätt att komma till tals och erfarenheter av möten med professionella i socialt arbete är förhållandevis knapphändig och spridd. Den består av mindre omfattande kvalitativa studier, som visserligen bidragit med värdefulla kunskaper, men som varit svåra att hävda i vetenskapliga sammanhang. En av anledningarna till bristen på forskning är sannolikt att det handlar om studier som är etiskt känsliga och mycket tidskrävande. Det är svårt och resurskrävande att få kontakt med vårdnadshavarna för att få deras samtycke. Föräldrar agerar inte sällan som gatekeepers och är ofta obenägna att låta barnen få träffa forskare. De praktiska arrangemangen för intervjuer med barn kräver särskild omtanke. Valet av plats är särskilt viktig och det är ofta inte tillräckligt med ett intervjutillfälle. kan konstateras att forskningen börjat komma bakom den retorik som inledningsvis präglade talet om barns rättigheter. Forskningen har börjat identifiera dilemman, spänningsförhållanden och konfliktpunkter i den sociala barnavården. Samtal och möten med barn i aktualiserar ett flertal dilemman såsom barns behov kontra föräldrars rätt, barnets ställning som individ med egna rättigheter och som del i en familj samt barns lojalitet med sina föräldrar och rädsla för att berätta om svåra förhållanden. Häri inryms juridiska aspekter, utvecklingspsykologiska frågeställningar, normer, värderingar och moral. Utredningar och insatser måste genomföras både med och för barn och handlar om att tillgodose både behov och rättigheter. Definitioner av barns behov är relativa och de teoretiska definitioner som är är vedertagna t.ex. genom BBIC är inte givna en gång för alla. och (1996) konstaterar att det finns olika uppfattningar om i vad mån det finns mänskliga behov som är universella, i vad mån behov är sociala konstruktioner, som är kulturellt bestämda och i vad mån behov är individuella preferenser och önskningar (s. 82). (2001), professor i socialt arbete i , talar om att det är viktigt att betrakta socialt arbete som rättighetsbaserat snarare än behovsbaserat. Socialarbetare bör försöka identifiera rättigheterna som ligger bakom deras bedömningar av behov. One of the main reasons is that a human rights perspective allows the possibility for the client to be an participant in the decision making process. There is therefore a different construction of practice inherent in each discourse. In a discourse of rights there is a stronger capacity for empowerment based practice; the emphasis is on realising and protecting rights of the client, rather than facilitating the professional decision-making of a social worker (s. 105). Min slutsats efter genomgången i denna artikel är att rättighetstänkandet börjat slå rot i den sociala barnavården men att behovstänkandet dominerar. med har satt sina spår men finns mycket att göra inte minst vad gäller att de yngsta barnen. , G., , , , , , A. & ,T. (1996) Barnet i den sociala barnavården. : Liber & CUS. , G., , K. ), , , , A., , T. (2001) Haverier social barnavård? Fem fall– studier. : & CUS. (1996) Om barns rätt och barns bästa i , G., , , , , , A. & ,T. (1996) Barnet i den sociala barnavården. : Liber & CUS. (1998) Barnintervju som forskningsmetod i Nordisk Psykologi 1998:1. (2000) Barnen i socialt arbete – en maktlös grupp i , A., , S. & , H. (red.) (2001) Barns vardagsliv i familjehem i Bäck- , M. & , T. (2001) Barns vardag i det sen– moderna samhället. (2007) Svensk barnavårdsforskning – en översikt över ett och ett kvarts års forskningsproduktion i Socionomen 6/2007. (2008) Utsatt barndom – olika vuxenliv – ett longitudinellt forskningsprojekt om barn i samhällsvård. & , B. (2006), Fosterbarns perspektiv på företrädare i Socialmedicinsk tidskrift nr 1. (1996) Barnintervjun och barns röst i , G., , , , , , A. & ,T. (1996) Barnet i den sociala barnavården. : Liber & CUS. (1994) Verksamhetsberättelse. Barnombudsmannen (2001; 2004; 2007) Upp till 18. : BO & SCB. , , , K. (2006) Barnrelaterade avhandlingar i socialt arbete. & , T. (red) (2001) Barns vardag i det senmoderna samhället. (2005) Källan till en chans. Nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. & , Y. (2001), Omhändertagande med barnets perspektiv i Socialvetenskaplig tidskrift, nr 3, 163–179. (2000) Barnintervjuer. Vägledning vid utredningsarbete. Claezon, I. (2003), Tvångsomhändertaganden. Ur tonåringars, anhörigas och socialsekreterares perspektiv. (2004), Barns deltagande i familjerättsliga processer, , juridiska institutionen. , M., , Å. , G. & , E. (red) (2008) Barns röster om våld. Att tolka och förstå. & , E. (2008) Intervjuer och barns delaktighet i , M., , Å. Dahlkild- , G. & , E. (red) (2008) Barns röster om våld. Att tolka och förstå. (2008) och barns processuella ställning i , A., , L. & , L. (red) Barn och rätt. : Iustus förlag. Gilligan, R. (2002),The importance of listening to the child in care i , G. & Gilligan, R. (eds) Issues in . & , M. (1998), Så gick det se´n. Fosterhemsplacerade barn på 70-talethur mår de ? , socialförvaltningen, familjehemssektionen. (2008) Barns vardag med knapp ekonomi. En studie av barns erfarenheter och strategier. Ife, J. (2001) Human Rights and Social Work. Towards Rights-Based Practice. & Prout J. (1990) Constructing and reconstructing childhood: contemporary issues in the sociological study of childhood. , (2003) Children's Rights and . Charging Up for a New Century. Kjørholt, A-T. (1991) Barneperspektivet. Romantiske frihetslengsler og en nostalgisk søken etter en tapt barndom, eller nye erkjennelsedimensjoner i Barn. Nytt fra forskning om barn i , nr 1, : Norsk Senter for barneforskning. (2004) Fathers violence against mother – normality and deviation from childrens perspectives. (1998) Att bli fosterbarn i tonåren: om frigörelsen från internaliserade föräldraobjekt. Lindstein, T. (2001) Några missbrukarbarns vardag i Bäck- , M. & , T. (2001) Barns vardag i det sen– moderna samhället. (2001) Barns vardag och levnadsvillkor – som de framträder i en tidskrift om barn i , M. & , T. (2001) Barns vardag i det senmoderna samhället. Länsstyrelserna (2008), och barnen. Länsstyrelsernas granskning av den sociala barn- och ungdomsvården –2007, . (2001) Sammanfattning av forskningsprojektet och ungdomars erfarenheter av familjehemsplacering med fokus på flytten. (2006) Barnet som subjekt och aktör: en rättslig studie om barn i familjehem. : Iustus förlag. (2003), Med hänsyn till barnets vilja? Socialtjänstlagens perspektiv och den nya välfärdsstatens villkor i , B. & Halldén, G. (red) Barnets bästa. En antologi om barndomens innebörder och välfärdens organisering. /: /Symposion. Qvortrup, J. (1994 a) Barn halva priset. Nordisk barndom i samhällsperspektiv. : Sydjysk Universitetsforlag. Qvortrup, J. (1994 b), Childhood Matters: An introduction i: Qvortrup, J. Badry, M, Sgritta, G. & Wintersberger, H (red) Social theory, practice and politics. Aldershot: Avebury, . (1994), Barnperspektiv. Reflektioner kring ett mångtydigt och föränderligt begrepp. (1998), Stadsbarndom. Om barns vardag i en modern förort, , . , B., Hyvönen, U., , L. (2004), Utvärderingsmöten i . En studie av barns delaktighet och medbestämmande, : (2001) Barn som aktörer i grannskapet i Bäck- , M. & , T. (2001) Barns vardag i det senmoderna samhället. (2006a), Barnperspektiv i den sociala barnavården. Forsknings- och utvecklingsarbete inom ramen för projekt kunskapsbaserad socialtjänst. (2006b), Kunskapssökande i den sociala barnavården i Tops, D. & , S. (red) Att forska om och i praktiken. (2008) Det är ju inget dagis precis. Barns och föräldrars upplevelser av kontakter med barnahus. Delrapport 6 i utvärderingen av nationell försöksverksamhet med barnahus 2006–2007. , rättssociologiska enheten. o_foraldrars_upplevelser.pdf revisorer (1991/92) Familjehemsvård för barn och ungdom. (2001/02), Familjehemsvården. Rapport 2001/02:16. Regeringens proposition 1997/98:182 Strategi för förverkligande av FN:s konvention om barnets rättigheter i . Regeringens skrivelse 1999/2000:137 Barn – här och . & Halldén, G. (red) ( 2003) Barnets bästa. En antologi om barndomens innebörder och välfärdens organisering. /: /Symposion. Schiratzki, J. (2003) och barnets bästa i , B. & Halldén, G. (red) Barnets bästa. En antologi om barndomens innebörder och välfärdens organisering. /: /Symposion. Schiratzki, J. (2006) Barnrättens grunder. Shier, H. (2001) Pathways to Participation: Openings, Opportunities and Obligations i: Children and Society, 15, s. 107–117. (2005), Participation in practice: Making it Meaningful, Effective and Sustainable i Children and Society, 18, s. 106–118. (2007) Översyn över bestämmelserna till skydd och stöd för barn och unga i socialtjänstlagen (2001:453, SoL) och lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, direktiv 2007:168. (2003) i . (2004), Samtal med barn i , : . (2006), Social rapport . (2007), Social barnavård i förändring. SOU 1986:20 Barns behov och föräldrars rätt. SOU 1991:70 Ombudsman för barn och ungdomar. SOU 1997:116 Barnets bästa i främsta rummet. SOU 2000:77 Omhändertagen. Samhällets ansvar för utsatta barn och unga. Betänkande av , : . SOU 2001:55 Barns och ungdomars välfärd. SOU 2005:81 Källan till en chans. Nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. (2002) På väg ut. När ungdomar rymmer och kastas ut hemifrån – ur perspektiv. (2008) Tystade barn? Om barn i utredningstexter i , , , Å. , G. & , M. (2008) Barns röster om våld. Att tolka och förstå. Telhaug Oftedal, A. (1991) Barneperspektivet i historisk lys i Barn. Nytt fra forskning om barn i , nr 1, : Norsk Senter for barneforskning. Tiller, P-O. (1991) ´Barneperspektivet´om å se og bli sett. Vårt perspektiv på barn eller omvendt? Nytt fra forskning om barn i , nr 1, : Norsk Senter for barneforskning. Tops, D. & , S. (red) (2006) Att forska om och i praktiken. & , A. (2008) Det blir nog bättre för barnen i utvärderingen av nationell försöksverksamhet med barnahus 2006–2007. , rättssociologiska enheten. /upload/LUPDF/Rattssociologi/Slutrapport.p df Överlien, C. (2004) Girls on the verge of exploding? Voices on sexual abuse, agency and sexuality at a youth detention home. Ungdomar i utsatta livssituationer och deras väg till självständighet Docent, socialt arbete Universitetslektor, , dr, socialt arbete Universitetslektor, , Ungdomar i utsatta livssituationer och deras väg till självständighet Vår avsikt med denna text är problematisera och diskutera situationen för ungdomar1 i utsatta livssituationer då de ska ta steget in i vuxenlivet och stå på egna ben. Vi inleder med ett avsnitt där vi kortfattat redogör för en teoretisk förståelseram som utgår från de nya perspektiv på barndom som etablerats inom barndomssociologin((1997)2. Vi menar att det är en användbar utgångspunkt, eftersom våra föreställningar om ungdomstiden även är kopplade till föreställningar om barndom. Idéer om barns position som subjekt eller objekt, om barn som varande (being) eller blivande(becoming) anser vi vara överförbara även då det handlar om ungdomar. Därefter söker vi att diskutera ungdomars, och då i synnerhet utsatta ungdomars position i det moderna välfärdssamhället. Vilken betydelse får den förlängda ungdomstiden för ungdomar vars sociala nätverk är resurssvaga eller dysfunktionella? Vilken roll får familjen för dessa ungdomar och hur påverkas det sociala arbetet med unga? För att ge användbara exempel på hur utsatta ungdomars övergångsfas från ung till vuxen kan gestalta sig använder vi oss dels av forskning om ungdomar som bryter upp, genom att de rymmer och/eller kastas ut hemifrån (2002; Högdin & 2009) samt av två studier som behandlar 1Varken barn eller ungdom är exakta eller entydiga begrepp. stadgar i artikel 1 att man med barn avser varje människa under . När barn börjar betraktas som ungdomar finns det heller inte någon bestämd tidpunkt för. definierar unga som personer . I följande text används begreppen unga, ungdom och barn. Vi syftar då på personer som är upp till . 2I texten refererar vi till internationella forskningsstudier från exempelvis , , och . Ett problem med att jämföra studier från olika länder är att det kan råda olika förhållanden som påverkar resultaten. Vi uppfattar dock inte att skillnaderna mellan social barnavård, skolsystem, familjeliv och syn på ungdomar i dessa länder är så stora och avgörande att refererande till internationella forskningsstudier inte skulle vara relevant trots vissa skillnader. ungdomar som lämnar dygnsvård (forthcoming, 2009). Avslutningsvis sammanfattar vi resultaten av de empiriska exemplen i förhållande till de teoretiska förståelseramarna, samt redogör för vilka möjliga implikationer detta kan ha för det sociala arbetets praktik. Nya perspektiv på barndom Vår syn på barndom, liksom vår syn , är socialt konstruerad och förståelsen för den här perioden i livet varierar och i olika kulturer. Barn är omogna och har ännu inte tillägnat sig vuxnas förmågor och kompetenser, men hur omognaden förstås, och vilken mening den ges, är kulturellt betingat. Det är dessa kulturella tolkningsramar som skapar barndomen som social institution. (1997) hävdar att det skett ett paradigmskifte i synen på barn. Ett sådant paradigmskifte innebär att barn blir studerade för sin egen skull, och inte som objekt för vuxnas undervisning och åtgärder. För att förstå barndomen som en social konstruktion och i sitt sammanhang måste man studera olika tolkningsramar (ibid.). Psykologiska förklaringsmodeller av barns utveckling har fram tills dominerat hur vi tänkt kring begreppen barn och barndom. Det är främst socialisationsteorier och utvecklingspsykologi som har dominerat synen på barn och barndom och som därför påverkat föräldrar, lärare och politiker. Kritiken mot dessa dominerande teorier riktade främst in sig mot synen på barnet i utveckling i betydelsen blivande (becoming) i motsats till varande (being, se Qvortrup 1994, , , Jenks & Prout ). Enligt den nya barndomssociologin betraktas barn som egen social kategori, barndomen får ett eget värde och ses inte enbart som en övergångsperiod till vuxenlivet. Emellertid kan det finnas en risk med att fokusera alltför mycket på barn och barndom som en egen social kategori. Risken finns att det kan medföra en homogenisering av barndomen. Därmed finns också en risk att barns liv beskrivs som förenklade och stereotypa. Även om barndom blir en variabel för social analys, kan barndomen därmed inte helt skiljas från andra variabler som klass, kön och etnicitet. Därför är det av vikt att se att det finns flera olika barndomar och olika sätt att se skillnader mellan barn och vuxna (Närvänen & 2005, Prout ). En ny syn på barn och barndom har även förändrat synen på barns kompetens. (2003) menar att det medförde att det kompetenta barnet uppfanns då barns förmåga att agera och relatera självständigt framhölls. Det kompetenta barnet utsågs även till samarbetspartner till de professionella. I detta sammanhang kan det vara på sin plats att reflektera över just hur ålder och livsfaser påverkar synen på barns kompetens. Att se barn som kompetenta och aktiva i motsats till passiva och sårbara är oftast positivt, men kan också få till följd att synen på barn förenklas. Konstruktionen av det kompetenta barnet medförde en ökad medvetenhet om vikten av att barn skulle få göra sina röster hörda. Emellertid kan bilden av det kompetenta barnet också få andra konsekvenser för de barn och ungdomar som av olika anledningar inte kan hävda sina intressen, på grund av att de är för unga, resurssvaga eller av andra skäl förhindrade att uttrycka sin vilja. Sammantaget skapas en motsägelsefull bild av barnet som både kompetent och beroende (2003). (2003) menar att båda dessa perspektiv måste integreras i ett barnperspektiv. Att inneha ett ungdomsperspektiv innebär att ungas egna resurser tas tillvara och att unga ges inflytande över den verklighet som påverkar dem. I målen för den statliga ungdomspolitiken, som syftar till att ge alla ungdomar lika förutsättningar, utgår man från fyra perspektiv: självständighetsperspektivet, rättighetsperspektivet, mångfaldsperspektivet och resursperspektivet. I denna text vill vi särskilt lyfta fram självständighetsperspektivet eftersom det väl speglar de mål som finns för unga sårbara grupper i deras övergång mot ett självständigt liv. Självständighetsperspektivet innebär att samhället ska stödja alla ungas möjlighet till självständighet och oberoende. Det innebär att ungas väg till vuxenblivande och frigörelse från föräldrar ska underlättas. Faktorer som skapar beroende och minskar den unga personens handlingsutrymme ska undanröjas oavsett om det handlar om företeelser som tvång, förtryck diskriminering eller stereotypa könsroller (2007). Åldersmarkörer och dess betydelse för definitionen av begreppet ungdom Det kanske vanligaste sättet att definiera en ungdom i vår kulturella kontext är att vi utgår från individens ålder. En ungdom är någon som är på väg att bli vuxen. För att markera den vägen finns det vissa ålderspassager som ungdomen ska gå igenom, som till exempel åldern för straffmyndighet och myndighetsåldern. De olika sociala åldersmarkörerna från barndom till vuxenliv förefaller innehålla vissa motsägelser. Åldersmarkörerna hänger inte nödvändigtvis samman med individens fysiska eller psykiska mognad. Klassificeringar i ålder, kön och samhällsklasser kan ses som samhällets sätt att påtvinga gränser för individer och skapa en ordning mellan generationerna, där syftet är att bevara olika gruppers positioner i förhållande till varandra (1997). Ungdom är således ett komplicerat begrepp att definiera. Det är både en fysiologisk utvecklingsfas som inleds med puberteten och en psykologisk livsfas. Det är också en social kategori som bestäms av samhälleliga och institutionella förhållanden, som exempelvis utbildning. Lagstiftningen är det ramverk som reglerar åldersgränser och sociala handlingarna som att flytta hemifrån, utbilda sig, få ett arbete och bilda familj, och som också formar begreppet ungdom. Tankemodellen som utgår från ett enhetligt ungdomsbegrepp, där den biologiska och psykologiska utvecklingen betonas utan att exempelvis kön eller klass blir särskiljande, uppfattas som den dominerande och den gängse tankemodellen om ungdom. Men en viktig utgångspunkt i diskussionen är att inte bara förstå ungdomsbegreppet som en biologisk och psykologisk fas, där sökandet av en identitet står i främsta rummet. Utgångspunkten bör också vara den historiska och sociala konstruktionens betydelse för begreppets framväxt (Mørch 1985). Mørch menar att vi för att kunna förstå ungdom som en social kategori måste använda oss av en tankemodell som både innehåller en utvecklingspsykologisk- och en samhällelig dimension. Ungdomars individuella socialisationsprocess kan alltså inte frikopplas från de samhälleliga förutsättningar som de lever under. Denna mer komplexa syn på ungdom har ännu inte, menar han, funnit sin väg in i det dagliga ungdomsarbetet och i de olika behandlingssammanhangen som omgärdar ungdomar (Mørch 2000). Barn och unga i familjen Qvortrup (1997) menar att barns levnadsförhållanden ofta osynliggörs, eftersom barn betraktas som en del av en familjeenhet, och inte som individer med egna behov. Det tas för givet att vad som är bra för familjerna också är bra för barnen. Barns – och ungdomars – levnadsförhållanden beskrivs oftast i förhållande till deras föräldrar; inkomst, utbildning, boende. Barn och ungdomar är sällan egna enheter i familjestatistiken.