sou · GXB368d3 · 2010-01-01 00:00:00 — Lag om stöd och skydd för barn och unga (LBU) SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Orderfax: Ordertel: E-post: Internet: Svara på remiss. Hur och varför. Statsrådsberedningen, (SB PM 2003:2, reviderad ) – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på Textbearbetning och layout har utförts av , FA/kommittéservice Genom regeringsbeslut bemyndigade regeringen statsrådet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag (dir. 2007:168) att göra en översyn av bestämmelserna till skydd och stöd för barn och unga i socialtjänstlagen (2001:453, SoL) och lag (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga har till stöd för sitt arbete beställt underlag från ett antal experter. Syftet har varit att få en genomgång av kunskapsläget inom områden av speciellt intresse för utredningen. Underlagen återfinns i denna bilaga till utredningens betänkande (SOU 2009:68) Lag om stöd och skydd för barn och unga (LBU). Författarna svarar själva för innehållet i respektive underlag. Jag vill tacka författarna för värdefulla bidrag till utredningens arbete. Ungdomar i utsatta livssituationer och deras väg till Skydd och stöd i social barnavård........................................ Adoption som barnavårdsinsats ......................................... Det är ju ett svårt och oerhört kvalificerat jobb.............. Om förutsättningarna för att utveckla det sociala arbetet med barn och ungdomar Fil.dr, socialt arbete Universitetslektor, , Tillbakablickar och reflektioner kring innebörden för barn i den sociala barnavården Det är nu 1989 antog konventionen om barnets rättigheter, som i sin tur ratificerades av riksdag 1990. Det ger anledning att blicka tillbaka och reflektera över om haft någon betydelse för barn i den sociala barnavården. Ökat fokus på barns rättigheter har lett till stor uppmärksamhet på utsatta barns rätt till skydd och till delaktighet i angelägenheter som rör dem själva. Flera lagändringar har genomförts med syfte att stärka barns ställning, men av centrala myndigheters tillsynsrapporter framgår att dessa förändringar inte varit tillräckliga för att få till stånd de önskade förändringarna i praktiken. Det har riktats massiv kritik mot arbete med att utreda, planera och följa upp insatser gentemot barn och ungdomar (se t.ex. Revisorer 1991/92, 2001/02, 2003). noteras förbättringar i barnavårdsutredningarna med hänsyn till barns rätt att komma till tals och synliggörandet av barns behov. konstateras emellertid att barnet mestadels inte framträder tillräckligt tydligt i utredningarna. Beträffande familjehemsvården noteras fortfarande flera olika brister i utredning, planering och uppföljning (Länsstyrelserna 2008). har det skett en ökning av forskning som fokuserar barns intressen och ställning i socialt arbete och i rättsliga sammanhang. Forskningsstrategier har utvecklats, där barn medverkar som informanter om sina egna villkor samt sina erfarenheter av bemötande, metoder och insatser. Kunskapen har ökat, men de ständigt återkommande kraven på förbättringar bl.a. i lagstiftningen tyder på att det finns grundläggande problem som är svåra att komma tillrätta med. Återigen har regeringen tillsatt en ny statlig utredning (2007) med uppdrag att se över bestämmelserna till skydd för barn och unga i socialtjänstlagen (2001:4 539), SoL och lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av barn och unga, LVU. är ett av uppdragen att ta ställning till om bestämmelserna till skydd och stöd för barn och unga ska sammanföras i en särskild lag. Syftet med denna artikel, som skrivits på uppdrag av , är att beskriva och diskutera den utveckling som ägt rum i den sociala barnavården i vårt land med hänsyn till barns rätt till delaktighet och medbestämmande i angelägenheter som rör dem själva. Jag har personligen följt utvecklingen och prövat innebörderna i begreppet barnperspektiv i min tidigare yrkesutövning som socionom och kommunalt barnombud, i uppdrag för , i mitt avhandlingsarbete (1998) och andra forskningsprojekt. Många av mina åtaganden har således handlat om att bidra till kunskapsutvecklingen om innebörd och tillämpning av barnperspektiv i samhällsplaneringen och i den sociala barnavården. Det är därför intressant att konstatera att det alltjämt har stor aktualitet och att det finns fortsatt behov av att undersöka och problematisera begreppets innebörder i dessa sammanhang. Att beskriva och undersöka utvecklingen är förstås ett stort åtagande, vilket gjort en avgränsning nödvändig. Artikeln tar sin utgångspunkt i de lagändringar som inneburit transformering av artikel 3 och artikel 12 i till socialtjänstlagen. tillkom skrivningen När åtgärder rör barn skall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver i socialtjänstlagens portalparagraf, vilket motsvarar artikel 3 i . De åtgärder som avsågs var utred- nings-, stöd och behandlingsinsatser på individnivå. I 3 kap. 5 § SoL infördes ett separat stycke: När en åtgärd rör ett barn skall barnets inställning så långt det är möjligt klarläggas. Hänsyn skall tas till barnets vilja med beaktande av dess ålder och mognad, vilket motsvaras av artikel 12 i . Denna lagändring syftade till att garantera barns rätt att uttrycka sin åsikt i saker som rör dem personligen. Avsikten med dessa ändringar var att nå överensstämmelse med ett par av viktiga principer och svensk lagstiftning (SOU 1997:116). nära koppling mellan artikel 3 och artikel 12 i . För att kunna avgöra ett barns bästa är det väsentligt att lyssna till och ta barnets åsikt och vilja i beaktande. I en senare lagändring i LVU (2007:1312) stadgas i 1 § att vad som är bäst för den unge är avgörande och den unge skall få relevant information och hans eller hennes inställning skall så långt möjligt klarläggas. Hänsyn skall tas till den unges vilja med beaktande av hennes ålder och mognad. Artikeln inleds med en beskrivning av framväxten av begreppet barnperspektiv med utgångspunkt i ursprungliga formuleringar i statliga utredningar och vetenskapliga artiklar. Därefter följer en översikt över forskning med barnperspektiv med relevans för den sociala barnavården och framåt. Min egen forskning i anslutning till tre olika nationella satsningar, Barns behov i centrum (BBlC), nationellt stöd för kunskapsutveckling i () och nationell försöksverksamhet med barnahus, bidrar med exempel till nästföljande avsnitt, som ger konkreta exempel på möjligheter och hinder i förverkligandet av och lagstiftningens intentioner i praktiken. Artikeln avslutas med en diskussion om kunskapsläget och behov av fortsatt forskning. Framställningen har avgränsats till att behandla svenska förhållanden. Med barn menas alla individer upp till dvs. den definition som anges i första artikel. En avgränsning görs i förhållande till barns ställning i rättsliga processer även om näraligganden teman berörs. Anledningen till denna avgränsning är att barns rätt att komma till tals har andra innebörder i rättsliga processer än i arbetet med utredning, planering och uppföljning i den sociala barnavården. Den distinktion som görs av (2006) mellan barnets bästa som rättslig och utomrättslig standard illustrerar denna skillnad. Den rättsliga standarden relaterar till barnets bästa i inskränkt bemärkelse och den utomrättsliga standarden till barnets bästa i utvidgad bemärkelse. Begreppet hanteras i inskränkt bemärkelse i rättsliga beslut och domar i exempelvis brottmål, LVU-mål och mål om vårdnad, boende och umgänge. Barnets bästa i utvidgad bemärkelse har ingen koppling till verkställbara rättsförhållanden. Här kan det betraktas som en etisk princip för socialt arbete, där det handlar om att försöka ge barn bästa möjliga liv. När jag använder barnets bästa i denna artikel utgår jag i första hand från begreppet som utomrättslig standard. Viktig forskningsbaserad kunskap om barns rättsliga ställning kan hämtas från forskningsprogrammet som aktörer, som pågått 2001–2008 vid juridiska institutionen, . har här utgjort en hörnsten i flera av de olika delprojekt som genomförts. Några publikationer har direkt koppling till socialt arbete t.ex. (2004) avhandling om barns delaktighet i familjerättsliga processer, (2006) forskning om fosterbarns rättsliga ställning och (2008) forskning om barns processuella ställning. Schiratzkis (2003; 2006) beskrivning av hur barnrätt utvecklats till ett eget rättsområde ger ytterligare pusselbitar till förståelsen av betydelse. Framväxten av begreppet barnperspektiv Barnperspektiv är ett självklart begrepp i vokabulären i många sammanhang – i barnforskning, barnpolitik, samhällsplanering och olika barnverksamheter. Det har blivit så självklart att det sannolikt inte är så många som funderar på begreppets varierande innebörder, ursprung eller den utveckling som skett . I sökande efter begreppets ursprung finner vi att det finns parallella utvecklingslinjer i barn- och barndomsforskningen och i regeringens barnpolitik och därmed sammanhängande förändringar i lagstiftningen. Begreppet kan spåras till texter, i statliga utredningar och vetenskapliga artiklar, som publicerades . I utredningen om barnombudsman (SOU 1991:70) framgår följande: Barn och ungdomar saknar självbestämmanderätt och rösträtt. De har svårt att tydliggöra sina intressen och behov. Dessa förhållanden gör att barnperspektivet på samhället är otillräckligt belyst. Barnens intressen i samhällslivet får ofta träda tillbaka för de vuxnas intressen (a.a. s. 23). I utredningen talas om ett generellt barnperspektiv som förväntades representera ett särskilt perspektiv jämförbart med kvinnoperspektiv i t.ex. samhällsplaneringen. Barnperspektivet måste föras fram på ett mera planerat och effektivt sätt (s. 28). Därtill talas om enskilda barns perspektiv, som varierar från individ till individ beroende på barnets utveckling och kulturella och sociala förhållanden. Utredningen ledde fram till att myndigheten () bildades . uppgift är att företräda barns och ungas rättigheter och intressen med utgångspunkt i . Myndigheten ska utbilda och informera om , men också bevaka hur konventionen efterlevs i samhället. I BO:s första verksamhetsbeskrivning, angavs följande som ett viktigt mål för BO:s informationsverksamhet: Att göra barn- och ungdomsperspektivet känt och omdebatterat som begrepp och synsätt på olika samhällsfrågor (1994). Mot denna bakgrund fick jag i uppdrag att reda ut begreppet barnperspektiv och att ge ett underlag som kunde ge vägledning för BO:s arbete med att uppnå detta mål (1994). Artiklar i tidskriften av några forskare vid Senter for barneforskning i bidrog med viktig inspiration och definitioner som visade sig vara användbara då och som även kommit att vara hållbara . Deras texter var de enda vetenskapliga artiklar med temat barnperspektiv som stod att finna . (1991) hävdade att barnperspektivet kunde ses som en ny station på den resa mot frigörelse för barnet som ägt rum under de senaste århundradena. Med utgångspunkt i forskningens syn på barn beskrev han hur man mycket översiktligt kunde tala om olika faser i denna utveckling. forskning syftade till att kartlägga barns utveckling utifrån en önskan om att kontrollera och forma barnet genom effektiv fostran. Utgångspunkten för forskningen var inte längre instrumentalism och kontroll utan barnets frigörelse och individualisering. Sociologen (1991) konstaterade att det inte finns ett barnperspektiv utan många och att innebörden i begreppet är föränderligt på samma sätt som kategorierna barn och barndom definieras olika beroende på kulturella, historiska och sociala förhållanden i samhället. Socialpsykologen (1991) hävdade att vi knappast kan genomföra särskilt brukbara åtgärder för barn utan att ta med i beräkningen hur världen ter sig för barn och hur de därmed kommer att uppfatta våra åtgärder. Barnperspektivet handlar konkret om hur världen ser ut ur barnens synvinkel – vad de ser, hör, upplever och känner. Det var vid ungefär som de första rapporterna publicerades från den europeiska forskargrupp, som arbetat med att formulera barndomssociologin, en ny inriktning för forskningen om barn och barndom (Qvortrup 1994 a, b). En inriktning som senare skulle komma att benämnas ett nytt paradigm i synen på barn och barndom (). Det inrymmer ett synsätt på barn som står i överensstämmelse med , vilket innebär att barn betraktas som kompetenta aktörer och medskapare i sin egen utveckling och socialisation. De är inte bara föremål eller offer för vuxnas fostran och omsorg. Barndomsforskarna intresserade sig även för barndomens villkor på makronivå och förespråkade definitionen av barndom som en egen social kategori och barnpolitik som ett eget politikområde skiljt från familjepolitiken. Ett tecken på barns svaga ställning var att det inte fanns någon statistik, där barn kunde urskiljas som en egen kategori (Qvortrup 1994 a). Som en följd av ratificering av tillsattes en parlamentarisk kommitté (barnkommittén) med uppdraget att göra en bred översyn över hur svensk lagstiftning och praxis förhöll sig till bestämmelserna i (SOU 1997: 116). Enligt denna utredning kan sägas utgöra vår tids samhälleliga barnperspektiv som uttryck för världssamfundets kollektiva syn på barn och ungdomar (s. 138). Sammanfattningsvis använder vi begreppet barnperspektiv i betydelsen att vuxna ser barnet, strävar efter att förstå det och vidtar åtgärder som de bedömer vara till barnets bästa. I detta ingår att lyssna till barnet och respektera det som individ med egna rättigheter och uppfattningar (s. 139). fastställde regeringens förslag till strategi för att förverkliga (prop. 1997/98:182). Strategin vände sig regering, riksdag, förvaltningsmyndigheter, kommuner och landsting och betonade bl.a. att skall vara ett aktivt instrument och genomsyra allt beslutsfattande i som rör barn. I anslutning därtill formulerades barnpolitik, tidigare en del av familjepolitiken, som eget politikområde (Regeringens skrivelse 1999/2000:137). Därmed befästes barnfrågorna ytterligare på den politiska agendan. Barnperspektiv och barnets bästa blev därmed tydligt ideologiskt och politiskt laddade begrepp. Utvecklingen av barnstatistik blev en viktig uppgift för , som , i samarbete med , återkommande producerat samlad statistik om barn och unga i Upp till 18 (BO & SCB 2001, 2004, 2007, se även 2006). Som framgått formulerade forskare, parallellt med de politiska skeendena, de första teoretiska definitionerna, vilket innebar att begreppet barnperspektiv även kom att användas som tolkningsram och metodologiskt begrepp i forskningssammanhang. Så här långt tedde sig tolkningen av barnperspektiv och barns bästa, generellt sett, inte särskilt problematisk. Det fanns ett gemensamt intresse bland forskare, hos politiker och statliga myndigheter för att ge barnfrågorna ett större utrymme på den politiska agendan och att utveckla metoder för att ta till vara barns perspektiv. börjar emellertid kritiska röster göra sig gällande och forskningen bidrar nu med problematisering, kritisk granskning och fördjupade studier. Barndomsforskarna (2003) har tillsammans med fem andra författare undersökt hur barndomens innebörder förändras genom den pågående omvandlingen av relationerna mellan föräldrar, institutioner och stat, marknad. Författarna diskuterar bl.a. barndomens förändring och konsekvenserna av upptäckten av barns kompetens. Det kompetenta barnet uppfinns och hittas som samarbetspartner till de professionella. Dess kvaliteter romantiseras. Parallellt med beskrivningen av barn som etiskt och moraliskt föredömliga omvärderas också beskrivningen av barnens särart och i lagstiftningen betonas alltmer barnets kompetens och likheten med vuxnas rättigheter (s. 16). Det är ett synsätt, som enligt och , skapar särskilda svårigheter för de barn som av olika skäl inte kan hävda sina intressen och sin förmåga av åldersmässiga och andra skäl. Forskning i socialt arbete Synliggörande av barnet i den sociala barnavården De nya strömningarna gav också avtryck i forskningen i socialt arbete. i socialt arbete (CUS)1 intog inledningsvis en viktig roll genom den expertgrupp2 för social barnavård som tillsattes . Gruppen, som bestod av forskare i socialt arbete från olika universitet, publicerade två antologier, som fick stor betydelse som läromedel i socionomutbildningen på olika orter i landet. De bidrog därmed till att forma en särskild diskurs i synen på barn och barndom i den sociala barnavården. En viktig ambition i den första boken, Barnet i den sociala barnavården (et al. 1996), var att synliggöra barnet. , dåvarande chef för , skriver i bokens inledning att barnperspektivet fått ökad uppmärksamhet i samhället generellt och att bokens författare undersöker vad detta kan innebära för den sociala barnavården. I boken beskrivs och problematiseras bl.a. begreppen barnperspektiv, barns bästa och barns rätt (1996). Det handlade om att börja se barnet som en egen individ och inte bara som del i en familj. I boken finns emellertid endast ett fåtal passager där barn citeras direkt. fanns knappast någon forskning publicerad med material som byggde på utsagor från barn. I den andra boken, Haverier i social barnavård, var ambitionen att frilägga barnets röst i sociala haverier (et al. 2001 s. 9). Författarna förklarar i förordet att de vill medverka till en kritisk analys av barnets möjligheter att göra sig hört i barnavården. På vilket sätt kommer barnet till tals? Beaktas barnets intressen och rättigheter? Boken är uppbyggd kring fem svåra fall i social barnavård med olyckligt utfall s.k. sociala haverier. Författarna diskuterar och problematiserar innebörden i begreppet barnperspektiv och talar om att det både kan handla om fokus på barns intressen och/eller fokus på barnets egen röst. De talar om svårigheterna att bygga bedömningar på barns egen vilja som underlag för ställningstagande till barnets bästa. I en av fallbeskrivningarna framgick t.ex. att samma barn kunde uttala diametralt olika önskemål vid olika 1Numera (). 2Gunvor , , , och , alla professorer i socialt arbete. Ett av barnen som figurerar i fallbeskrivningarna () kommer till tals genom direkta citat från forskarens intervju med honom. I övriga fallbeskrivningar kommer barnen till tals främst genom sina handlingar, vilket, enligt författarna, kan vara ett annat sätt att komma åt barnets egen röst. I dessa fall handlade barnperspektiv om att analysera barnens intressen snarare än att gestalta vad barnen själv säger (a.a. s. 16). skrev en annan grupp forskare i socialt arbete ytterligare en bok i det senmoderna samhället (Bäck- 2001). Att forska om barns vardagsliv är en angelägen uppgift om vi vill försöka förstå barns perspektiv på sina egna villkor. I inledningen konstateras att barn haft för liten plats i socialt arbete, där vuxna oftast talat med vuxna. Därmed finns ett stort behov av kunskap där barnens egna röster beskriver olika miljöer och familjesituationer. I boken redovisas resultat från forskningsprojekt där barn själva fått komma till tals om vardagen i en modem förort (2001), att vara fosterbarn (2001), om vardagen i missbruksfamiljer och erfarenheter från gruppverksamhet för barn till missbrukande föräldrar (Lindstein 2001). Barns röster kommer också till direkt uttryck i ett kapitel som behandlar och ungdom och tidskriftens beskrivningar av barns livsvillkor och dagliga liv (2001). Barnrelaterade doktorsavhandlingar och kunskapsöversikter Det ökande intresset för barnfrågor kommer till uttryck i flera doktorsavhandlingar i socialt arbete. Forskarna i socialt arbete, och (2006), har, med utgångspunkt i abstracts, gjort en översikt över barnrelaterade avhandlingar i socialt arbete, 1980–2006, från universiteten i , , , och . Med barnrelaterade menades avhandlingar som beskriver barns och ungas situation. Häri ingår inte studier om barnavårdssystemet eller socialsekreterares arbete. Avhandlingar i socialt arbete började produceras i större omfattning först . Var tredje avhandling har haft ett innehåll som kan karaktäriseras som barnrelaterat (52 stycken). och fann att det finns förhållandevis många barnrelaterade avhandlingar om man jämför med ämnen som medicin, psykologi och pedagogik. avhandlingar som ingick i studien kom dock empirin direkt från barn/ungdomar endast i 19 stycken av 206. De flesta barnrelaterade avhandlingarna hämtade i stället material från vuxna eller från olika typer av dokument. Bland de avhandlingar som hämtat empirin från barn/ungdomar, som studerats kan i detta sammanhang särskilt nämnas (2002), som intervjuat ungdomar om insatser och bemötande, (2004), som intervjuat barn som upplevt att pappa slagit mamma och (2004), som intervjuat flickor på institution om sexuella övergrepp. Därtill kommer (1998) avhandling i psykologi Att bli fosterbarn i tonåren, som bygger på intervjuer med ungdomar som placerats i familjehem i tonåren. Efter den tidsperiod, som studerades av och , har (2008) avhandling, om barns upplevelser av vardagslivet i familjer med knapp ekonomi, utkommit. (2005), professor i barnpsykiatri, gjorde på uppdrag av en kunskapsöversikt i samband med utredningen om nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården, Källan till en chans (SOU 2005:81). Utöver nämnda avhandlingar omnämner hon forskningsrapporter (2001, Claezon 2003), vetenskapliga artiklar (2001), utvärderingar (et al ) och lokala rapporter (, 2001), som alla studerat insatser och/eller arbetsmetoder med barn och unga som informanter. Kunskapsproduktionen kännetecknas av mindre kvalitativa studier. och (2007) har gjort en översikt över svensk barnavårdsforskning, som publicerats och från universitet och högskolor3. De konstaterar att den är tämligen rikhaltig men att det finns några viktiga frågor som är föga belysta. Yngre barns omsorgsbrister är mindre belysta än ungdomars normbrytande beteende. Utsatthetens villkor är mindre belysta än barnavårdssystemet. Barns perspektiv på utsatthet och barnavårdsinsatser är nästan obefintligt (min markering). Barnavårdens innehåll och vad insatser leder till är mindre belyst än barnavårdens organisation. Man får en vag bild av barnavården i förhållande till andra länder (a.a. s. 28). 3 Inkluderar inte FoU-rapporter eller myndighetsrapporter. Efter att denna översikt publicerats har boken barndom – olika vuxenliv (2008) utkommit, som redovisar delar av resultaten från en långtidsuppföljning med barn som placerades på barnhem i späd ålder . har följt barnen under deras uppväxt fram till vuxen ålder bl.a. genom återkommande intervjuer och visar därmed på möjligheterna att fånga barns perspektiv retrospektivt. När den senaste uppföljningen gjordes var intervjupersonerna 25–och kunde då blicka tillbaka på sin barndom och egen utveckling utifrån ett vuxenperspektiv. I boken förmedlas mycket innehållsrika berättelser från unga män och kvinnor som haft många svårigheter under sin uppväxt och även senare i vuxenlivet. förmedlar en i flera avseenden hoppfull bild av socialarbetares möjligheter att ge stöd och hjälp till sårbara barn. En enskild socialsekreterares eller skolkurators goda bemötande kan t.ex. ha stor betydelse för att lindra smärta eller inge hopp för framtiden (se även Claezon 2003; 2006). Hon visar också att förändring är möjlig särskilt vid vändpunkter (turning points) i människors livslopp. Bokens sammanfattning avslutas med följande mening: Efter att ha läst den här boken kan inte barnets/brukarens röst förbigås i socialt arbete (s. 12). Metodfrågor och etiska aspekter När barn började inkluderas som informanter i forskningen blev det viktigt att pröva och beskriva olika forskningsmetoder. Enskilda intervjuer med barn var och är den vanligaste metoden (1996, 1998, 2000).