sou · GXB368d2 · 2010-01-01 00:00:00 — I övriga yrkesgrupper, t.ex. familjehemssekreterare och arbetsledare rådde högre grad av stabilitet. I bägge grupperna hade cirka hälften arbetat i samma arbetsgrupp i mer än tre år.31 har följt upp frågan om rörlighet i arbetsgrupper som utreder barn och unga. Resultaten baserades på 85 kommuner. Ungefär hälften av kommunerna uppgav att det fanns stor rörlighet av socialsekreterare i barn- och ungdoms- grupperna. Till en del hade det sin naturliga förklaring som föräldraledigheter eller pensionering, men också vid hög arbets- belastning eller omorganisation hade personal aktivt sökt sig bort. Det fanns också arbetsgrupper som hade en mer eller mindre ohanterlig situation. En del arbetsgrupper med hög rörlighet kunde ändå se att det fanns möjligheter att bedriva en bra verksamhet. Hälften av kommunerna uppgav att det fanns en relativt hög grad av stabilitet. Några menade till och med att de hade alltför liten omsättning på personal, vilket ledde till stagnation och brist på förnyelse. Flertalet ansåg dock att stabilitet gav arbetsro och möjlighet till fördjupning av arbetssätt och rutiner.32 Ett flertal andra rapporter har uppmärksammat problemet med rörligheten bland socialsekreterarna. I länsstyrelsernas nationella granskning av barn- och ungdomsvården konstaterade flera län en stor omsättning av socialsekreterare inom myndighetsutövningen och svårigheter att rekrytera personal med adekvat erfarenhet och kompetens.33 En avhandling om socialsekreterares arbetsvillkor i barn- och ungdomsvården i visade att en fjärdedel av socialsekreterarna hade arbetat mindre än i samma arbetsgrupp och för de flesta socialsekreterarna var det den första anställningen efter examen. Som nya i yrket befann sig social- sekreterarna i arbetsgrupper där merparten var nyanställda. av dem som började bli mer erfarna övervägde att söka nytt arbete, de var på väg.34 Flera studier har pekat på de negativa effekter den höga personalomsättningen kan få för socialsekreterarna i form av hög arbetsbelastning och psykosomatiska besvär.35 Som ett återkommande problem uppges ärendemängden i kombination med att arbetsuppgifterna upplevs som alltför svåra. Social- sekreterarna beskriver också att de utför arbetsuppgifter som de skulle behöva mer utbildning för. Brist på tid och bristande kompetens bidrar till otillfredsställelse. Tillgång till regelbunden handledning, stöd från närmaste arbetsledare och kollegor lyfts genomgående fram som något positivt och betydelsefullt. Frågan om socionomers rörlighet har varit föremål för en studie av 2000 yrkesverksamma socionomer. Forskarna konstaterade att det finns en rörelse från myndighets- utövningen till verksamheter där kontakterna med klienterna är färre och bygger på frivillighet, eller till arbetsuppgifter som handledning, undervisning och forskning. Den slutsats som drogs var att om inte vidareutbildning uppmuntras inom befintlig tjänst, t.ex. genom möjlighet till avancemang eller ökat professionellt handlingsutrymme, ökar intresset av att byta till andra verksamheter med bättre betingelser.36 Många kommuner erbjuder sin personal introduktion och fortbildning av olika slag. Av kartläggning framgick att socialsekreterare deltog i utbildningar i varierande omfattning. Utbildningarna kunde bestå av allt från endagsutbildningar till omfattande utbildningsinsatser . Kvaliteten på den mångfald av kurser och utbildningar som erbjöds var enligt i många fall svår att bedöma.37 Länsstyrelserna konstaterade i sin nationella granskning att en del kommuner satsade på kompetenshöjande utbildningar, uppdrags- utbildningar och särskilt stöd till nyutexaminerade och nyanställda, bland annat genom mentorskap38. I sammanhanget kan nämnas att 34Tham; P. 35Arbetsmiljöverket 2007, 2008. 36Dellgran, P. & ,S. landets kommuner gått samman i regionala nätverk som ett stöd vid implementeringen av BBIC. De regionala nätverken fungerar som ett forum för erfarenhetsutbyte eller för att ordna gemen- samma utbildningar.39 Med anledning av den s.k. Bolognaprocessen införde 2007 en ny examensordning, med tre nivåer i utbildningen,40 -grundnivå som leder till högskole- eller kandidatexamen, -avancerad nivå som leder till en magisterexamen eller en masterexamen, och -forskarnivå som leder till licentiat- eller doktorsexamen. Grundutbildningen för socionomer är en yrkesutbildning på , som är integrerad med den sociala omsorgsutbildningen (inriktning mot äldre och personer med funktionsnedsättning) och socialpedagogutbildningen. Utbildningskraven har skärpts när det gäller områdets vetenskapliga grund liksom när det gäller utrednings- och utvärderingsarbete. Utbildningen har blivit mer akademiserad men också bredare och mer generell. I och med att avregleringen av högskoleutbildningarna inleddes avskaffades centralt fastlagda kursplaner. Det innebar att universiteten och högskolorna fick en stor frihet att själva lägga upp och benämna sina kurser. Det är högskoleförordningens examensordning som på nationell nivå styr utbildningarna och det innebär att vissa mål måste uppfyllas. Enligt målen i examensbeskrivningen för socionomutbildningen skall studenten bl. a. visa, -kunskap om områdets vetenskapliga grund samt kännedom om aktuellt forsknings- och utvecklingsarbete, 40Texten i detta avsnitt bygger, om inte annat anges, på en artikel i (2007:8) av professor med anledning av att forskningen i socialt arbete fyllde . -kunskap om och förståelse för barns behov, -sådan färdighet och förmåga som krävs för att utveckla och genomföra socialt arbete på olika nivåer i samhället i samarbete med de människor som berörs, -förmåga att tillämpa relevanta författningar i synnerhet inom det sociala området, -förmåga att förstå, utreda och analysera sociala processer och problem, och -förmåga att identifiera, strukturera, utreda och utvärdera insatser på individ-, grupp- och samhällsnivå. Master- och magisterexamen i socialt arbete Den största förändringen i den nya examensordningen är införandet av den tvååriga avancerade nivån, som i dagligt tal kallas eller masterutbildning, vilket är vanligt i internationella sammanhang. erbjuder många universitet och högsko- lor nya masterprogram i socialt arbete. Programmen innehåller både kurser i metod- och vetenskapsteori, men också kurser som har direkt praktisk anknytning, till exempel kurser i utvärderings- teori och metodik. Det gör det möjligt att läsa enstaka kurser i masterprogrammen och genom att läsa in etappvis kan man också få en examen. Det går inte att säga hur stort intresse det finns för dessa kurser . Vid antagningen som gjordes till kurserna höstterminen var det många sökande men relativt få som påbörjade utbildningarna. Att så få socionomer har påbörjat programmen har sannolikt att göra med att det är oklart hur verksamhetsfältet värderar en masterutbildning. Utredningens kon- takter med universiteten bekräftar de svårigheter som finns med att locka yrkesverksamma socionomer till reguljära kurser. Ett exempel är vid som vt/ht 2008 gav en kurs i social barn- och ungdomsvård på 15 högskolepoäng, på sjunde terminen i socionomutbildningen (avancerad nivå). Studenterna bestod dels av personer som var inskrivna på socionomprogrammet dels på personer som gick masterutbildning. Ingen yrkesverksam deltog, möjligtvis på grund av att den gick på helfart och därför var svår att kombinera med yrkesarbete. Forskning och forskarutbildning i socialt arbete Den första professuren i socialt arbete inrättades 1979 i . har det akademiska ämnet socialt arbete fortsatt att etableras och forskarutbildningar byggts upp. fanns det exempelvis 36 professurer i socialt arbete och cirka 210 personer som hade avlagt doktorsexamen. Barn och ungdomsvården är ett område där många vetenskapliga publikationer publiceras. I ett forskningsprojekt har forskarna gjort en genomgång av alla avhandlingar i socialt arbete –2006. De fann att cirka en tredjedel (70 stycken) handlade om barns och ungdomars situation. Hit räknades inte studier om barnavårdssystemet eller socialsekreterares arbete.41 har beskrivit forskningsläget i en översikt av den barnavårdsforskning som producerats och . Denna genomgång visar att det finns en rik produktion av artiklar på området. Dock bygger få studier systematiskt vidare på eller replikerar tidigare studier för att utforska ett visst område eller en viss frågeställning. Den slutsats som dras är att forskningen karaktäriseras mer av bredd än kumulativitet.42 fanns det 15 socionomutbildningar i landet som samman- lagt tog emot ca 2 475 studenter per år.43 utvärde- rar regelbundet socionomutbildningarna. En omfattande utvärde- ring av grundutbildningen, forskarutbildningen och forskningen i socialt arbete genomfördes 2003.44 Resultaten visade att student- tillströmningen till socionomprogrammet var hög, liksom intagningspoängen.45 De kvinnliga studenterna dominerade () och studenternas medelålder var i relation till andra pro- gram inom högskolan hög. Utvärderingen visade att det skett en positiv utveckling sedan den förra utvärderingen . Det konstaterades exempelvis att lärosätena erbjöd ett brett utbud av utbildningsprogram för magisterexamen i socialt arbete. 41Brunnberg, E & , K. 42Andersson, G. & Sallnäs, M. 43Swärd, H. var det 3,7 sökande per plats. som kvarstod var behov av förbättringar när det gällde kravnivån, examinationsformer, betygssättning, undervisningstäthet samt anknytningen teori och praktik. Utvärderingen visade också att det fanns en relativt utbredd uppfattning bland studenterna om att de inte hade som sitt mål att sköta en social- sekreterartjänst och att generellt inte ansågs som ett attraktivt alternativ för många studenter. konstate- rade att det var anmärkningsvärt få socionomer som valde att fördjupa sig på högre nivå. Detta mot bakgrund av att ett hundratal studenter avlägger magisterexamen i socialt arbete som det finns totalt cirka 25 000 yrkesverksamma socionomer.46 15.4.5Statens engagemang i frågor om kompetens- och vidareutbildning Vidareutbildningsfrågan i statliga utredningar och projekt Flera statliga utredningar har fört fram behovet av avancerad vidareutbildning för socionomer.47 konsta- terade att det fanns skäl att ställa krav på särskild kompetens i form av fortbildning- och vidareutbildning för att få utföra vissa arbetsuppgifter inom socialtjänsten.48 Särskilda kompetenskrav skulle enligt kommittén också bidra till att skapa nya karriärvägar inom . Utbildningsinstitutionerna förväntades svara upp mot detta behov genom att erbjuda stående kurser formade efter praktikens villkor. Även kommittén mot barnmisshandel föreslog satsningar på vidareutbildning till den personal inom som arbetar med barn som blivit misshandlade eller utsatta för andra övergrepp.49 Motiveringen till detta förslag var att det saknades specialkompetens hos de handläggare som arbetar med komplicerade barnavårdsärenden. Den sociala barn- och ungdoms- vårdskommittén hade också till uppgift att se över hur kompetens och kvalitet inom barn- och ungdomsvården skulle bibehållas och utvecklas. Utredningen föreslog att kompetensnivåerna i fort- och SOU 1995:58; SOU 2001:72; SOU 2005:81. vidareutbildningen tydligare skulle anges.50 Inget av dessa förslag ledde till lagstiftning. Vidare har i samband med olika projekt tagit initiativ till kurser med inriktning på barn och unga. har framhållit att dessa tillfälliga insatser inte kan täcka det behov av vidareutbildning som finns inom den sociala barnavården. Inom ramen för Barn i fokus-projektet initierade påbyggnadsutbildningar i socialt arbete vid några högskolor, mot bakgrund av att sådana reguljära utbildningar saknades. Socialarbetarnas intresse för kursen var stort, men arbetsgivarnas villkor för deltagande varierade. Social- styrelsen tog även inom ramen för projektet behov i centrum (BBIC) initiativ till ett samarbete med vid , som startade en kurs för yrkesverksamma som pågick 2004/2005 med inriktning på barn- och ungdomsvård. Flera fullföljde dock inte hela kursen i den del som gällde uppsats- skrivande. allmänna råd om kompetens har tagit fram kompetensbeskrivningar som rör arbete med barn och unga.51 Kompetens- beskrivningarnas syfte var att ge en grund för enhetliga och väl grundade kompetenskrav för personal vid handläggning och uppföljning av ärenden som avser barn och unga, enligt SoL och LVU, i form av kompetensbeskrivningar som allmänna råd.52 I de allmänna råden ges rekommendation om vilka krav och färdigheter brukare och klienter skall kunna ställa på de professionella. Där anges ett antal kunskapsområden, både vad gäller teoretiska kunskaper och praktiska färdigheter, samt beskrivningar av vad som kännetecknar ett professionellt förhållningssätt. Den som arbetar med handläggning och uppföljning av ärenden som rör barn och unga bör enligt de allmänna råden ha socionomexamen och yrkeserfarenhet inom socialt arbete. Vidare anges att den personal som saknar erfarenhet av arbete med handläggning och uppföljning av ärenden som avser barn och unga av bör få planerad introduktion och stöd att 50SOU 2005: 81. successivt ta ansvar för ärenden. Personalen bör också få kontinu- erligt stöd, handledning och utbildning i syfte att upprätthålla och utveckla den kompetensnivå som krävs för att utföra arbets- uppgifterna. Vidare framgår att personalen också bör ges möjlighet att följa kunskapsutvecklingen inom området. Därutöver bör personalen genom vidareutbildning på magisternivå successivt och planerat fördjupa sina kunskaper inom området. 15.4.6Legitimation, annan reglering och auktorisation Legitimationsfrågan i statliga utredningar anförde att det fanns goda skäl att ställa höga krav på utbildning och lämplighet för dem som ska arbeta inom socialtjänsten53. Kommittén ansåg dock inte att det fanns möjligheter att ta fram ett legitimationsförfarande inom , främst på grund av att verksamma inom social- tjänsten är beroende av vad som beslutas i politiskt valda nämnder. I senare förarbeten har regeringen uttalat att det inte finns förutsättningar att införa legitimation för socionomer.54 I propositionen angavs att innan en legitimering kan bli aktuell måste följande tre områden utvecklas: förstärkning av grund- och vidare- utbildningen, framtagning av kompetenskriterier för olika delar av arbetsfält samt förstärkning av forskningen. har det tillsatts en statlig utredning som bl.a. fått i uppdrag att ta ställning till behörighetsfrågan för personer som arbetar inom . Utredaren ska ta ställning till förutsättningarna för, och lämpligheten i, behörighetsreglering när det gäller att få utföra arbetsuppgifter som består av handläggning, inklusive utredning, av ärenden samt att fatta beslut för socialnämnds räkning. Av direktiven framgår att det utifrån ett klient- och brukarperspektiv är angeläget att ytterligare utreda förutsättningarna för en behörighetsreglering av vissa arbets- uppgifter. Dels för att klargöra om rättsäkerheten och kvaliteten skulle höjas med en sådan ordning, dels för att utröna om det är möjligt att genomföra en sådan reglering inom ramen för nuvarande ansvarsfördelning och beslutsordning inom kommu- nerna. Uppdraget ska redovisas den 1 oktober 2010.55 2006/07:129. I flera av EU:s medlemsländer är de sociala yrkena reglerade i lag. har lagstiftat om utbildning för socialarbetare, socialhandledare och ledningspersonal inom social- tjänsten. Lagen syftar till att främja socialvårdsklienters rätt till socialvård av god kvalitet och gott bemötande genom att förutsätta att yrkesutbildad personal inom socialvården skall ha den utbild- ning och förtrogenhet som behövs. De lagstadgade kompetens- kraven för socialarbetare är enligt denna lag, högre högskoleexamen eller universitetsstudier med socialt arbete som huvudämne.56 Vid auktorisation svarar i regel yrkesgruppen själv för vilka kriterier som fordras för att få auktorisation och desauktorisation. Socionomauktorisation infördes av 1998. Syftet var att garantera klienter möte med en utbildad och lämplighetsprövad person och ge socionomerna möjlig- het att genom titeln auktoriserad socionom, tala om att man uppfyller kriterierna för att bli auktoriserad. För att bli auktorise- rad krävs yrkeserfarenhet, dokumenterad extern handled- ning omfattande minst samt intyg om den sökandes lämplighet från två personer som arbetar med och känner den sökande. Professionen tar alltså själv helt ansvar för bedömningar om vilka som är lämpliga respektive olämpliga för yrket. Denna form av oreglerad auktorisation har dock ingen rättslig verkan. 15.5Utredningens överväganden och förslag Socialsekreterare som arbetar inom den sociala barn- och ungdomsvården har till uppgift att hantera komplexa sociala problem och göra mycket kvalificerade bedömningar. Detta har beskrivits närmare i kapitel 3. Även om beslut ytterst fattas av socialnämnden så är arbetet i hög grad självständigt och de flesta beslut är delegerade till tjänstemannanivå. Arbetet handlar om att fatta svåra, och för barn, ungdomar och deras föräldrar, mycket ingripande beslut. Flera studier har visat att det inte är ovanligt att nyutexaminerade socionomer får ansvar för svåra utredningar och bedömningar med långtgående inverkan på den enskildes livssituation, t.ex. omhändertagande av barn och ungdomar. Studierna har också visat att de flesta socialsekreterare 56 Lag nr 272. Om behörighetsvillkoren för yrkesutbildad personal inom socialvården. inte stannar så länge att de hinner utveckla ett expertkunnande. Omsättningen inom barn- och ungdomsvården tycks vara högre än inom andra delar av individ- och familjeomsorgen. Social- sekreterare söker sig också ofta från verksamheter med myndighetsutövning. Kompetensen hos socialsekreterare som arbetar med utredningar till skydd och stöd för barn och unga skiljer sig väsentligt jämfört med socialsekreterare som arbetar inom det familjerättsliga området. Familjerättssekreterarna har längre tids yrkeslivserfarenhet och i högre utsträckning också vidareutbildning. Utredningen finner det anmärkningsvärt att lagstiftaren inte ställt tydligare krav på kompetensen hos de socialsekreterare som ansvarar för myndighetsutövningen inom den sociala barn- och ungdomsvården. Detta bör vara en självklarhet med tanke på behovet av rättssäkerhet och kvalitet i verksamheten. Själva arbetet kräver såväl kunskap om barns utveckling, juridik, forskning och professionella och kommunala riktlinjer som förmåga att hantera flera olika och ofta oeniga behov och intressen: barnets, föräld- rarnas, familjehemmets och andra verksamheters. Insatser, eller frånvaron av insatser, kan ha en avgörande betydelse för en människas barndom och för hennes möjligheter att bygga ett självständigt vuxenliv. Utredningen anser därför att det är av yttersta vikt att förutsättningarna för att bedriva ett arbete av god kvalitet förbättras. De förhoppningar som uttryckts i olika sammanhang om att kompetens och utbildningsnivå ska höjas på frivillig väg har inte visat sig infrias i tillräcklig utsträckning. Utredningen lägger mot den bakgrunden i det följande ett antal förslag i syfte att stärka kompetensen hos socialsekreterare inom den sociala barn- och ungdomsvården, både på kort och . Förslagen avser även socialsekreterare inom det familjerättsliga området, även om behoven av kompetensförstärkning i den gruppen inte är lika stora. För att , efter bemyndigande, ska kunna meddela föreskrifter inom detta området krävs att föreskrifterna avser skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa (8 kap. 7 § 1 RF). Utredningen anser inte att föreskrifter om krav på utbildning och annan kompetens fullt ut kan rymmas i ett sådant bemyndigande. Mot bakgrund härav anser utredningen att den bestämmelse om kompetenskrav som föreslås i det följande ska införas i LBU. 15.5.2Krav på behörighet och yrkesintroduktion Utredningens bedömning: Socialsekreterare som arbetar inom den sociala barn- och ungdomsvården har ett mycket svårt och ansvarsfullt arbete. Arbetet med att säkerställa att barn och unga inte far illa innebär inte sällan svåra bedömningar som ofta är ingripande och som kan vara livsavgörande för barn, ungdomar och föräldrar. Att socialsekreterare som arbetar med dessa uppgifter har tillräcklig kompetens och erfarenhet bör vara ett självklart krav. Utredningens förslag: Socionomexamen ska krävas för följande arbetsuppgifter: 1.bedömning av om utredning ska inledas, 2.utredning och bedömning av behovet av insatser eller av andra åtgärder, eller 3.uppföljning av beslutade insatser. För socialsekreterare som saknar tidigare erfarenhet av ovan nämnda arbetsuppgifter ska socialnämnden erbjuda lämplig introduktion och stöd i yrket. Bestämmelser om detta förs in i LBU. Utredningen anser att det är ytterst angeläget att ställa krav på utbildning och lämplighet för socialsekreterare som ska utföra arbete till stöd och skydd för barn och unga. Arbetet är komplext och ansvarsfullt och innebär svåra bedömningar och beslut, som kan bli livsavgörande för barn och föräldrar. Genom att tydliggöra vilken kompetens som behövs för detta arbete, ökar förutsättningarna för att barn och unga får lämpliga insatser av god kvalitet. För att kunna föreslå särskilda krav på kompetens måste det tydligt framgå vilka arbetsuppgifter som avses. Utredningen före- slår att för följande arbetsuppgifter ska särskild behörighet krävas: 1.bedömning av om utredning ska inledas, 2.utredning och bedömning av behovet av insatser eller av andra åtgärder, eller 3. uppföljning av beslutade insatser. Med uppföljning av beslutade insatser i tredje punkten avses både uppföljning av beslutade placeringar och beslutade öppna insatser. Som framgått i bakgrunden har majoriteten av dagens verksamma socialsekreterare socionomexamen. En mindre andel har annan högskoleexamen. Utredningens bedömning är att socionomutbild- ningen med sitt breda innehåll av ämnen som juridik/socialrätt, socialt arbete, statskunskap, psykologi och sociologi är den utbild- ning som ger den bästa grunden för arbete med de uppgifter som avses här. Utredningen anser att det som ett första steg därför bör finnas ett uttalat krav i lagen på att kommunen använder social- sekreterare, som har socionomexamen. I ett andra steg bör krav på tillgång till specialistkompetens finnas, vilket redovisas längre fram. Utredningen bedömer att det behövs för kommu- nerna att planera för och säkra tillgången på behöriga social- sekreterare. Det är rimligt med en övergångstid innan kravet på behörighet kan gälla. Det bör ge både anställda och arbetsgivare en rimlig omställningstid. Svårighetsgraden av arbetsuppgifterna inom den sociala barn- och ungdomsvården gör det motiverat att i lagen slå fast ett visst erfarenhetskrav. Erfarenhetskravet bör dock inte preciseras i lagen. Det är inte rimligt att där t.ex. ange vilka olika sorters arbetslivserfarenhet, tjänstgöringsgrader och likvärdiga arbets- uppgifter, som skulle krävas. Bedömningen av erfarenhetskravet bör istället göras utifrån den enskilde socialsekreterarens individu- ella yrkeserfarenhet. Utredningen föreslår därför att de social- sekreterare som saknar erfarenhet av arbete inom barn- och ungdomsvården får lämplig introduktion och stöd. ska vara skyldig att erbjuda nyanställda socialsekreterare, utan erfarenhet av de arbetsuppgifter som preciserats ovan, en noggrant planerad introduktion man behöver för att skaffa tillräcklig erfarenhet. Introduktionen i yrket bör ske med hjälp av erfarna kollegor och arbetsledare, där man successivt får ta ansvar för arbetsuppgifterna på egen hand. Genom att bygga upp en modell med introduktion av ny personal med hjälp av erfarna kollegor kan det enligt utredningen också som en bieffekt skapas nya avanceringsmöjligheter på arbetsplatsen. 15.5.3Erkännande av utländska yrkeskvalifikationer