sou · GYB31 · 2010-01-14 00:00:00 — Att det upplevs som orättvist beror till stor del på att den skadeståndsskyldige även vid betalning av vad han eller hon upplever som sin del av skadeståndet riskerar att bli föremål för verkställighetsåtgärder och hamna i register. Även fysiska målsägande kan hamna i en besvärlig situation vid solidariskt skadeståndsansvar. De måste vända sig mot flera skadeståndsskyldiga för att försöka få betalt och rekommenderas att inte ingå några överenskommelser om betalning av en del av skadeståndet. Den målsägande som vill ansöka om brottsskadeersättning måste ju som nämnts tidigare kunna visa att samtliga skadeståndsskyldiga saknar betalningsförmåga, se avsnitt 2.6. Från såväl som sida har man under utredningens gång gett uttryck för att de solidariska skadestånden alltjämt upplevs som och utgör ett problem framför allt bland unga som dömts för brott. De skadeståndsskyldiga ungdomarna upplever det som orättvist att bli krävda på hela skadeståndet när det finns flera ansvariga och det är ett stort pedagogiskt problem att förklara varför det förhåller sig på det viset. När frågor om betalning av den skadeståndsskyldiges del av skadeståndet uppkommer kan inte göra annat än hänvisa den skadeståndsskyldige till att kontakta målsäganden. Målsäganden å sin sida kan som framgått ha goda skäl att inte vilja ingå någon sådan överenskommelse. Även för målsäganden kan det dock vara svårt att förstå skälen till varför han eller hon inte bör godta någon delbetalning. Utredningen har inte i uppdrag att lämna förslag till förändringar i den nuvarande ordningen beträffande solidariskt skade- 28 Se bl.a. SOU 2004:122, sid. 631 ff. ståndsansvar, men vill ändå uppmärksamma att frågan alltjämt upplevs som mycket problematisk av, i första hand, ungdomar som har begått brott och ålagts solidariskt skadeståndsansvar. 3Behovet av ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd 3.1Problemen och deras omfattning Vid införandet av bestämmelsen som innebär att vissa lagakraftvunna brottmålsdomar och godkända strafförelägganden ska skickas till spekulerades det i om den nya ordningen kunde medföra att fler skadeståndsskyldiga skulle bli villiga att betala när de fick information om att saken med största sannolikhet skulle hamna hos vid utebliven betalning.1 Förhoppningen var att informationen som den skadeståndsskyldige fick tillsammans med domen skulle leda till en ökad betalningsfrekvens. Det är dock tveksamt om någon sådan effekt har uppnåtts. För den som vill betala ett utdömt brottsskadestånd finns nämligen relativt lite hjälp att få och problemen kan vara flera. Utredningen har fått uppfattningen att det är vanligt att skadeståndsskyldiga ger uttryck för att inte ha förstått att de själva måste ta initiativ till betalningen av skadeståndet. På kundcenter får man ofta frågor från skadeståndsskyldiga som undrar hur ett ärende kunnat hamna hos trots att de inte fått något inbetalningskort eller någon faktura. Att många skadeståndsskyldiga tror att det ska komma ett inbetalningskort är kanske också i viss mån förståeligt med tanke på att skickar ut inbetalningskort för frivillig betalning av bland annat böter och avgifter till brottsofferfonden och att skickar ut fakturor på eventuella 1 Ds 1993:29, sid. 79. Behovet av ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd försvararkostnader och kostnader för målsägandebiträde och särskild företrädare för barn som den dömde ska återbetala till staten.2 Även den som har förstått att han eller hon själv måste ta initiativ till betalningen av skadeståndet kan stöta på stora problem att fullgöra betalningsskyldigheten. Vid sidan av det obehag som den skadeståndsskyldige kan känna inför att behöva kontakta målsäganden kan det, då målsäganden har sekretessbelagda eller skyddade personuppgifter, vara mer eller mindre omöjligt för den skadeståndsskyldige att komma i kontakt med målsäganden. Av förklarliga skäl kan det också hända att målsäganden inte vill ha någon ytterligare kontakt med den skadeståndsskyldige. När målsäganden är en juridisk person kan det dessutom vara svårt för den skadeståndsskyldige att komma i kontakt med någon företrädare som kan informera om vart betalning kan ske eftersom det inte framgår av domen vem som har rätt att företräda den juridiska personen och inte sällan förekommer brister i de uppgifter som anges i domar och strafförelägganden beträffande sådana målsägande. Vidare är det så att en offentlig försvarares uppdrag upphör om den skadeståndsskyldige beslutar att inte överklaga domen. Det kan då upplevas som ett problem att det tidigare biträdet därmed har mycket begränsade möjligheter att hjälpa den skadeståndsskyldige med att få fram uppgifter för att kunna betala skadeståndet frivilligt. På samma sätt upphör ett målsägandebiträdes uppdrag om inte domen överklagas, vilket kan begränsa utrymmet för den skadeståndsskyldige att genom kontakt med målsägandebiträdet kunna fullgöra en frivillig betalning av skadeståndet. Sedan lades ned har, som tidigare nämnts, möjligheten att betala genom s.k. postanvisning i stort sett upphört. Betalning genom postanvisning kunde tidigare användas när den betalande endast hade namn och adress till betalningsmottagaren. Postanvisningen möjliggjorde därmed att betalning kunde ske i vissa fall även då målsäganden inte lämnade ut kontouppgifter eller inte ville ha någon kontakt med den skadeståndsskyldige. Några liknande bra alternativ för betalning när den betalande inte har tillgång till mottagarens kontouppgifter finns . Många skadeståndsskyldiga upplever således att de av olika skäl inte har något annat val än att vänta tills målsäganden kräver betalning och det sker ofta inom ramen för ett verkställighetsärende hos 2 är central uppbördsmyndighet för bötesstraff och fungerar som kravmyndighet i frågor om återbetalning till staten både i brottmål och tvistemål. Behovet av ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd Det leder till att även personer som vill och kan göra rätt för sig blir föremål för verkställighetsåtgärder och hamnar i kreditupplysningsföretagens register. Dessutom blir de skyldiga att, utöver skadeståndet, betala en grundavgift till . Obetalda brottsskadestånd kan därigenom bli en inkörsport till skuldsättning och restföring. Det kan också medföra en ökad risk för fortsatt brottslighet och de ytterligare problem detta innebär i ett längre tidsperspektiv såväl för den enskilde individen som för samhället i stort. Statistik från visar att 33 117 personer hade i obetalda brottsskadeståndsskulder registrerade hos . Av dessa var 7 867 personer . Ungdomarna är överrepresenterade i statistiken som avser obetalda brottsskadestånd. av gäldenärerna under hade skulder som avsåg brottsskadestånd medan bara av samtliga gäldenärer hade sådana skulder. av 0–25 åringarnas skuldsaldo utgjordes av obetalda brottsskadestånd medan av det samlade skuldsaldot hos utgjordes av obetalda brottsskadestånd. Av de skulder som ungdomar i åldern 15–hade registrerade hos utgjorde obetalda brottsskadestånd. Det är knappast så att alla som har skulder registrerade hos har vilja och förmåga att betala sina skulder men det är enligt utredningen ett faktum att svårigheten att göra rätt för sig utgör ett problem som kan få allvarliga konsekvenser för den som drabbas. Dessa konsekvenser kan i någon mening sägas vara särskilt kännbara för de ungdomar som berörs. Alla insatser som kan bidra till att minska antalet obetalda brottsskadestånd som hamnar hos och riskerar leda till negativa konsekvenser för såväl enskilda individer som samhället i stort måste därför anses angelägna. I detta sammanhang kan också den problematik som följer av att skadeståndsskyldigheten ibland är solidarisk nämnas (se mer om detta i avsnitt 2.7). Problematiken kan, och bör, dock inte lösas inom ramen för denna utredning. Det kräver noggranna överväganden i flera avseenden och en översyn av den skadeståndsrättsliga lagstiftningen. Behovet av ett särskilt system för frivillig betalning av brottsskadestånd 3.2Vilka är behoven? Det som behövs är, som säkert framgått, ett system som underlättar för de skadeståndsskyldiga som vill och kan göra rätt för sig. Systemet måste vara tydligt på så sätt att det ska vara enkelt att förstå hur betalning kan ske och enkelt att göra rätt för sig. Möjligheten att betala får inte göras beroende av att den skadeståndsskyldige och målsäganden har ytterligare kontakt med varandra och det får inte utgöra något hinder för den skadeståndsskyldige att uppgifter om målsäganden är sekretessbelagda. Även målsägandena måste anses ha behov av ett system som innebär att han eller hon kan få sitt skadestånd på ett smidigt sätt och utan att behöva ha kontakt med den skadeståndsskyldige. För att ett system för frivillig betalning ska få bra genomslagskraft och utgöra ett i praktiken bra alternativ till att frågan om betalning av brottsskadestånd aktualiseras som ett verkställighetsärende hos är det viktigt att den skadeståndsskyldige får dels information om systemet, dels en möjlighet att betala. Systemet måste möjliggöra att betalning kan ske innan det, under normala förhållanden, brukar bli aktuellt för målsäganden att ansöka om verkställighet. Det är också rimligt att utgå från att den som vill och kan betala är som mest inställd på att göra det i nära samband till att betalningsskyldigheten i någon mening fastställs, dvs. när domen meddelas eller strafföreläggandet utfärdas. Systemets utformning bör vidare ta i beaktande att frågor som bland annat berör sekretess och solidariska skadestånd måste hanteras och det måste vara tydligt för parterna vart man kan vända sig med frågor och funderingar kring systemet. Det är enligt utredningens mening slutligen självklart att eftersträva ett system som innebär så få negativa konsekvenser som möjligt för parterna. Mycket av dagens problematik ligger i att det är svårt att göra rätt för sig innan det kommer ett krav från och man därmed hamnat i deras register och blivit skyldig att betala en avgift på . 4Hur vanligt är det med brottsskadestånd? Det saknas statistik över hur vanligt det är med brottsskadestånd. Utredningen har därför, i syfte att skapa underlag för en bedömning av i vilken omfattning det döms ut brottsskadestånd, tagit del av officiell statistik beträffande avgjorda brottmål och personer lagförda för brott. Utredningen har även inhämtat vissa uppgifter från och samt genomfört en egen undersökning av brottmål avgjorda vid och . Med dessa uppgifter som underlag har utredningen försökt göra en uppskattning av hur många brottsskadestånd som döms ut . Redan här bör dock noteras att de siffror som utredningen kommit fram till är osäkra i flera avseenden. Bland annat saknas helt uppgifter om hur ofta brottsskadestånd döms ut i tvistemål och om hur antalet utdömda skadestånd förändras efter överklaganden till överinstanserna. När det gäller frågan om hur vanligt det är att skadeståndsskyldiga frivilligt betalar eller försöker betala ett utdömt brottsskadestånd är underlaget bristfälligare. Det enda som finns att tillgå i denna del är uppgifter om betalningar i verkställighetsärenden. Utredningen har dock även tagit del av uppgifter från om betalning av böter och avgifter till brottsofferfonden samt uppgifter från om betalning av återkrav i brottmål. Alla uppskattningar i fråga om hur många skadeståndsskyldiga som vill och kan betala frivilligt måste således betraktas som mycket osäkra. Hur vanligt är det med brottsskadestånd? Statistik om brottmål avgjorda i domstol återfinns i den s.k. domstolsstatistiken. Domstolsstatistiken innehåller statistik om domstolarnas verksamhet och är en del av den officiella statistiken inom rättsväsendet. Statistiken sammanställs av och bygger på uppgifter om samtliga under ett visst kalenderår inkomna, avgjorda och balanserade mål och ärenden vid landets domstolar. Av domstolsstatistiken framgår att det avgjordes 73 720 brottmål vid landets tingsrätter (65 804 om man räknar exklusive notariemålen1). Samma siffra uppgick till 82 504 brottmål (72 249 exklusive notariemålen). har antalet brottmål som avgjorts vid landets tingsrätter ökat från 65 070 till 82 504. Källa: , utgiven av Av de brottmål (exklusive notariemål) som avgjordes under såväl 2007 som 2008 avgjordes genom dom. Det innebär att omkring 50 866 brottmål som inte var lottade som notariemål avgjordes genom dom 2007 och omkring 55 848 . I snitt gick det 1,17 tilltalad per brottmål (exklusive notariemål) som 1 Som notariemål räknas i statistiken de mål domstolarna registrerat som notariemål i verksamhetsstödet . Vilka mål domstolarna registrerar som notariemål styrs av respektive domstols arbetsordning. På grund av att det förekommit stora skillnader mellan olika domstolars registrering av notariemål kommer kategorin att försvinna . Därefter kommer brottmålen istället att registreras i fem olika kategorier, varav en är bötesmål. Hur vanligt är det med brottsskadestånd? avgjordes genom dom och 1,20 tilltalad per sådant mål . Beträffande hovrätternas verksamhet kan noteras att de avgjorde 8 383 brottmål och 9 276 brottmål . För hovrätterna särredovisas inte notariemålen. Ändringsfrekvensen för brottmål i hovrätten uppgick till . I statistiken redovisas dock inte vilken typ av ändringar som är vanligast. 4.3Personer lagförda för brott genom dom i tingsrätt Statistiken över personer lagförda för brott är en del av den officiella statistik inom rättsväsendet som behandlar statistik om brott och brottslingar. Statistiken sammanställs av . För personer lagförda genom dom redovisas endast fällande domar från tingsrätt i statistiken. Domsluten redovisas oavsett om de har överklagats eller vunnit laga kraft. Det innebär att personer som först frikänts i tingsrätten och sedan dömts i en högre instans inte ingår i statistiken och vice versa. Om en dom avser flera personer redovisas varje person (domslut) som en enskild enhet i statistiken och om en person lagförs kommer den personen att räknas (s.k. bruttoredovisning). dömdes 62 405 personer i tingsrätt för totalt 151 602 brott. var motsvarande siffror 69 454 personer och 161 904 brott. Antalet brott per domslut sjönk därmed något till cirka 2,3 brott/domslut efter att under i vart fall de fyra föregående åren ha legat strax över 2,4 brott/domslut. Under såväl 2007 som 2008 var av de personer som lagfördes genom dom ungdomar i åldern 15–vid tiden för domen. Ungdomarna dömdes för i snitt cirka 2,1 brott/domslut. har av de som dömts för brott vid tingsrätt varit kvinnor. Hur vanligt är det med brottsskadestånd? Antal lagförda personer och brott genom dom i tingsrätt Källa: Brå:s statistik över personer lagförda för brott, 2004–2008 Utredningens egen undersökning har omfattat brottmål avgjorda vid och tingsrätt.2 Då undersökningen måste utföras genom en granskning av domsluten har den begränsats till brottmål avgjorda under vissa perioder. Undersökningen har dock omfattat lite av samtliga brottmål som avgjordes vid och av de brottmål som avgjordes vid under . Utredningen gör därmed bedömningen att de resultat som undersökningen gett utgör ett bräckligt men användbart underlag för en bedömning av hur vanligt det är att skadestånd döms ut i brottmål. För en sammanställning av undersökningens resultat, se bilaga 7. Undersökningen omfattar samtliga brottmål avgjorda vid till och med . 2 Att undersökningen kommit att avse just dessa domstolar beror dels på att utredaren är verksam vid , dels på att utredningen varit mån om att undersökningen skulle omfatta en domstol vars domsaga ligger i en storstadsregion. Hur vanligt är det med brottsskadestånd? avgjordes 1 440 brottmål vid . Av dessa mål avgjordes 1 246 mål genom dom. Av de mål som avgjordes genom dom dömdes det ut skadestånd i 272 mål eller totalt 267 domar. Inget av de mål där skadestånd dömdes ut var lottat som notariemål. Totalt ålades 308 personer skadeståndsskyldighet gentemot 395 målsägande (här har antalet skadeståndsförordnanden räknats). Av de som ansågs skadeståndsskyldiga var 59 personer (19,) 15–vid tiden för domen och 31 personer () 18–vid tiden för domen. Av de målsägande som fick skadestånd var 276 fysiska personer (69,) och 119 juridiska personer (30,). Undersökningen omfattar samtliga brottmål avgjorda vid till och med . avgjordes 1 065 brottmål vid , varav 874 mål avgjordes genom dom. I 248 av de mål som avgjordes genom dom dömdes det ut skadestånd. De 248 målen avgjordes genom 240 domar då några av målen avgjordes efter gemensam handläggning. Inget av de mål där skadestånd dömdes ut var lottat som notariemål. Totalt ålades 296 personer skadeståndsskyldighet gentemot 427 målsägande. Av de som blev skadeståndsskyldiga var 42 personer (14,) 15–vid tiden för domen och 54 personer (18,) 18–vid tiden för domen. Av de målsägande som tillerkändes skadestånd var 318 fysiska personer (74,) och 109 juridiska personer (25,). Vid en sammanvägning av resultaten från de två delarna av den egna undersökningen kan konstateras att det förekommer skadeståndsförordnanden i närmare en fjärdedel (24,) av de mål som avgjordes genom dom och som omfattades av undersökningen eller drygt en femtedel (20,) av samtliga avgjorda brottmål som omfattades av undersökningen. Totalt ålades 604 personer skadeståndsskyldighet gentemot 822 målsägande. Det gick i snitt om- Hur vanligt är det med brottsskadestånd? kring 1,58 skadeståndsförordnanden per mål som innehöll sådana förordnanden och omkring 1,36 målsägande per skadeståndsskyldig. Fördelning samtliga mål som omfattats av undersökningen Med utdömda skadestånd 20, Ej skadestånd 79, Förekomsten av skadeståndsförordnanden var något lägre vid än vid . Inte vid någon av domstolarna förekom det skadeståndsförordnanden i de mål som lottats som notariemål. Noteras kan även att det i genomsnitt dömdes ut något färre antal skadestånd per mål där skadestånd dömdes ut vid samt att det där också gick något färre skadeståndsskyldiga per sådant mål. Vad gäller ungdomar kan konstateras att det procentuellt var något fler ungdomar som dömdes att betala skadestånd vid . Det är inom ramen för denna undersökning svårt att uttala sig om vad dessa skillnader beror på, men sannolikt påverkar faktorer som bland annat domstolarnas geografiska upptagningsområde och rutiner vid såväl domstolarna som övriga rättsvårdande myndigheter i regionen. Utredningens uppfattning är dock att resultaten från de båda delarna av undersökningen såvitt avser förekomsten av skadeståndsförordnanden i brottmål och fördelningen mellan fysiska och juridiska målsägande som tillerkänts brottsskadestånd pekar i samma riktning och ger en ganska god fingervisning om hur vanligt det är att skadestånd döms ut i brottmål. Hur vanligt är det med brottsskadestånd? Enligt uppgifter från utfärdades det totalt 58 013 strafförelägganden . Av dessa strafförelägganden innehöll cirka 2 350 förordnanden om brottsskadestånd, varav 180 innefattade mer än ett skadeståndsförordnande.3 Inte av samtliga utfärdade strafförelägganden innehöll således något förordnande om brottsskadestånd. Antalet utfärdade och godkända strafförelägganden har varierat relativt lite . Av statistiken över lagförda personer framgår att 41 061 strafförelägganden godkändes . Om en lika stor andel av de godkända strafföreläggandena innehöll ett förordnande om brottsskadestånd som av de utfärdade skulle cirka 1 700 av de godkända strafföreläggandena innehålla ett skadeståndsförordnande. Då en mindre andel av dessa strafförelägganden kan innehålla mer än ett skadeståndsförordnande är det enligt utredningen ett rimligt antagande att det fastställs knappt 2 000 skadeståndsförordnanden genom godkända strafförelägganden. Enligt uppgifter från fick myndigheten in cirka 11 7004 domar som expedierats från domstolarna enligt 25 a § förordningen om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m. registrerade , efter ansökningar från fysiska målsägande, cirka 20 100 nya verkställighetsmål som grundade sig på domar och framåt. var 4 117 (20,) av de 20 100 målen fullbetalda och av dessa betalades 2 191 mål (10,) relativt snabbt, dvs. inom 1–efter registreringen. Av de 12 226 skadeståndsskyldiga som fick underrättelse i de cirka 20 100 mål som registrerades betalade 2 137 (17,) sitt brottsskadestånd utan att 3Då det vid tiden för inhämtandet av dessa uppgifter inte fanns något systemstöd för att ta fram den här typen av statistik ur verksamhetsstödet Cåbra har uppgifterna tagits fram genom att en SQL-fråga ställts till databasen. Uppgifterna måste därför anses ha en viss felmarginal. 4Siffrorna har enligt en felmarginal på en eller ett par procent. Hur vanligt är det med brottsskadestånd? behövde vidta några utredningsåtgärder (t.ex. löneutmätning). Alla fysiska målsägande som får en förfrågan från ansöker inte om verkställighet. Det kan sannolikt bero dels på att skadeståndet redan betalats av den skadeståndsskyldige, dels på att målsäganden av andra skäl väljer att avstå från att ansöka om verkställighet. Som framgått ovan betalade lite av de skadeståndsskyldiga som fick en underrättelse med information om att målsäganden lämnat in en ansökan om verkställighet utan att behövde vidta några fler åtgärder. Hur många av dessa betalningar som kan betecknas som frivilliga och hur många som skedde för att till exempel undvika utmätningsåtgärder hos är dock oklart. Inga av de uppgifter som redovisats i föregående avsnitt kan ge några säkra svar på frågan om hur många brottsskadestånd som döms ut . Uppgifterna kan dock ge ett visst underlag för en uppskattning av hur vanligt det är. Det förekom till exempel skadeståndsförordnanden i lite drygt en femtedel (20,) av de brottmål som omfattades av utredningens egen undersökning. En motsvarande andel av samtliga brottmål som avgjordes vid landets tingsrätter motsvarar knappt 17 200 mål. Av domstolsstatistiken framgår vidare att det i snitt gick 1,2 tilltalad per brottmål (exklusive notariemål) som avgjordes genom dom . Den siffran ligger relativt nära det snitt om 1,16 skadeståndsskyldiga per mål med skadeståndsförordnanden som den egna undersökningen lett fram till. Resultaten från den egna undersökningen tyder också på att det genomsnittliga antalet målsägande som tilldöms brottsskadestånd per mål med skadeståndsförordnanden är högre än det genomsnittliga antalet skadeståndsskyldiga per sådant mål. Enligt utredningens sammanvägda resultat gick det till exempel 1,58 målsägande per mål med skadeståndsförordnanden och 1,36 målsägande per skadeståndsskyldig. Dessa resultat framstår inte som orimliga mot bakgrund av att det enligt lagfördastatistiken gick i snitt 2,3 brott per domslut. Hur vanligt är det med brottsskadestånd? Med utgångspunkt i vad som beskrivits gör utredningen följande försiktiga uppskattningar beträffande det årliga utfallet för brottmål avgjorda vid landets tingsrätter: 17 000–18 000 brottmål avgörs i vilka skadestånd döms ut. 19 700–21 600 personer blir skadeståndsskyldiga. 26 800–29 400 målsägande tillerkänns brottsskadestånd. Utöver dessa uppskattningar ska, som tidigare nämnts, beaktas att det sannolikt godkänns omkring 1 700 strafförelägganden med skadeståndsförordnanden, vilka sammantaget knappast uppgår till fler än 2 000 brottsskadestånd, samt att det även i begränsad omfattning förekommer att brottsskadestånd döms ut i tvistemål. Beträffande överklagade brottsskadestånd kan överinstansernas prövning innebära att skadeståndsförordnanden upphävs, ändras eller tillkommer men det är enligt utredningen rimligt att utgå från att det totala antalet utdömda brottsskadestånd i slutändan inte påverkas i någon större omfattning av detta. Utredningen gör mot bakgrund av detta bedömningen att det döms ut omkring 35 000 brottsskadestånd genom domar och straffförelägganden. Om antalet brottmål som avgörs vid landets tingsrätter fortsätter att öka måste man sannolikt räkna med att denna siffra kan öka i motsvarande mån.