sou · GYB312 · 2010-02-23 00:00:00 — Preliminära siffror visar att av gruppernas intäkter utgjordes av statsbidrag fördelade av . Övriga offentliga bidrag uppgick till . Övriga intäkter kan bl.a. vara CD-försäljning, upphovsrättsintäkter och stöd från andra typer av fonder och stiftelser. har i flera sammanhang efterlyst en bättre balans mellan de offentliga bidragsgivarna. Kommuner och landsting bidrar i mycket liten omfattning till gruppernas ekonomi. En anledning är att de allra flesta av grupperna turnerar nationellt och att deras medlemmar kan vara utspridda över hela landet. Detta gör att musikgrupperna inte på samma sätt som t.ex. de fria teatergrupperna har en hemmascen och därmed inte heller någon självklar lokal eller regional finansiär. I detta avseende finns tydliga likheter med de fria dansgrupperna. Staten, kommunerna och landstingen kan också sinsemellan ha något olika infallsvinklar när man bedömer de fria musikgruppernas insatser. När fördelar bidrag ska den konstnärliga kvaliteten vara avgörande – även om andra faktorer såsom turné- verksamhet, nya publikgrupper och konstnärlig förnyelse vägs in i bedömningarna. Vid en eller regional bedömning kan gruppernas förmåga att fungera i olika sociala sammanhang – i skola, förskola, vård och omsorg – vara minst lika viktig som den konstnärliga kvaliteten. De fria musikgrupperna kompletterar inte bara institutionerna genom sin turnéverksamhet utan också konstnärligt. konstaterar t.ex. att de fria grupperna inom konstmusiken har stor betydelse för den konstnärliga utvecklingen och nämner ensembler som (), Gageego! () och KammarensembleN ().5 De har under varit i framkant när det gäller nykomponerad konstmusik. Med ledning av de bidragsredovisningar som de fria musikgrupperna sammanställt för räkning, konstaterar att 139 grupper genomförde 3 623 konserter. Ungefär en fjärdedel av dessa ägde rum utomlands och gjordes i regi av länsmusiken eller Rikskonserter. 5 Den professionella orkestermusiken i (SOU 2006:34), s. 34. 89 stycken, gjorde 50 konserter och av dessa gjorde fyra grupper 100 eller fler. Totalt 32 grupper genomförde mindre än 10 konserter . För 16 av dessa grupper utgjorde bidraget från eller mer av de totala intäkterna. Sammantaget uppgick stödet i genomsnitt till av de totala intäkterna, det vill säga betydligt mindre än för de fria teater- och dansgrupperna. Totalt 63 av grupperna var organiserade som juridisk person i någon form, de flesta som ideell förening eller enskild firma. Ett hinder för de fria grupperna på musikområdet är den knappa ekonomin. Genom beslut om verksamhetsbidrag till fria musikgrupper beviljades 164 grupper stöd. Av dem fick endast 19 grupper eller mer. Högst låg Kroumata med ett verksamhetsstöd på och KammarensembleN med ett stöd på . De relativt låga stödnivåerna gör det svårt även för konstnärligt högtstående grupper att bygga en stabil verksamhet. Försörjningen för de enskilda musikerna bygger på att man har flera arbetsgivare och arbetet inför en konsert med repertoarval, repetitioner osv. är ofta obetalt. Mycket få grupper har möjlighet att knyta en producent eller marknadsförare till sig, ens på deltid. Detta gör de fria grupperna till ojämlika samarbetspartners till länsmusik och andra institutioner. Det gör det också svårare för grupperna att hitta arrangörer, eftersom de inte kan konkurrera med konserter som subventionerats av en större institution, om de inte köps in till de konsertserier som t.ex. produceras av vissa av länsmusikinstitutionerna. Små och stora musikfestivaler är mycket viktiga för de fria musikgrupperna – för att nå en bred och ny publik och för att musiker, tonsättare, sångare och andra ska få tillfällen till konstnärligt utvecklande möten – både nationellt och internationellt. För att musiken ska nå en publik är det avgörande att det finns arrangörer. Begreppet täcker ett brett spektrum, från den lokala musikföreningen med enbart ideella arbetsinsatser som kanske gör ett arrangemang , till professionella arrangörer i konserthus, klubbar, kulturhus och på festivaler. Arrangörsledet, t.ex. musik- festivalerna, har också stor betydelse för att musik från andra länder ska komma den svenska publiken till del. Detta är en aspekt som har blivit alltmer framträdande. I propositionen Tid för kultur (prop. 2009/10:3, s. 80) framhåller regeringen att främjande av nationella arenor för internationellt och interkulturellt utbyte bör prioriteras i det fortsatta arbetet för utveckling av internationalisering och interkulturellt samarbete. Som exempel på bredden och mångfalden i arrangörsledet kan Svenska Rikskonserters sammanställning av arrangörer som köpt konserter av stiftelsen nämnas. Listan omfattar totalt 477 arrangörer, varav endast 19 är länsmusikorganisationer. I övrigt täcker listan allt från och Flamman Pub & Disco till församlingar, folkhögskolor, musikfestivaler, kulturförvaltningar och kulturinstitutioner. Värt att notera är att ett ganska stort antal inte är rena musikarrangörer utan teaterföreningar eller andra bredare kulturföreningar. En stor del av de ideella arrangörerna är organiserade i nationella sammanslutningar, dels rena musikorganisationer som och , dels folkrörelseorganisationer som Folkets Hus och Parker, riksteaterföreningar och bygdegårdsföreningar. Till arrangörerna kan också länsmusiken räknas. Deras verksamhet beskrivs i ett särskilt avsnitt nedan. Föreningen , Musikarrangörer i Samverkan, består av företrädare för sju arrangerande sammanslutningar: Kontaktnätet, , , , , samt av Nutida Konstmusik. Tillsammans representerar förbunden närmare 120 000 enskilda medlemmar och står för ca 10 000 musikarrangemang . arrangerar utbildning för arrangörer och arbetar för att förändra och förbättra reglerna för anslagsgivning till de ideellt arbetande arrangörsföreningarna. Fyra av de nationella arrangörsföreningarna inom har ett statligt uppdrag att fördela arrangörsstöd till sina medlemmar, mer om detta finns i nästa kapitel om bidragsfördelning. För att ge en fingervisning om volymen på det ideella arbete de arrangerande föreningarna lägger ner kan tjäna som exempel. 2006/2007 redovisade de lokala föreningarna 83 427 ideellt arbetade timmar i samband med de drygt 1 000 konsertarrangemang som föreningarna genomförde. Festivalen är en viktig mötesplats där musik kan möta nya lyssnare och som särskilt bör nämnas i ett avsnitt om arrangörer. Festivalerna kan lyfta fram smala musikaliska uttryck som ännu inte hittat sin plats i musiklivet och på institutionerna. medverkar många institutioner i festivaler, vilket gör att festivalerna också kan driva på utvecklingen inom institutionerna. Nutida konstmusik presenteras i allt högre grad i särskilda festivaler. New Music och i är några av de största, men även den årliga tonsättarfestivalen i får räknas dit. ger utrymme för den nya musiken. Festivaler kan också få eller ta på sig rollen som nav för musikformer utan institutionell bas. Ett bra exempel är festival (SEMF). Den tidiga musiken, dvs. musik från medeltid, renässans och barock, saknar institutionell bas i och SEMF strävar därför efter att vara en plattform i för denna musik, med verksamhet året runt. Verksamheten stöds på årsbasis av bl.a. och . Ett exempel på verksamhet utanför själva festivalen är seminarier på i samband med gästspel. Föreningen () är paraplyorganisation för ett 40-tal av de återkommande musikfestivalerna inom olika musikgenrer, bl.a. kammarmusik, jazz, opera, folkmusik, visa, blåsmusik, elektronmusik, körsång, gospel, orgelmusik, pop och rock och tidig musik. rapporterade medlemsfestivalerna sammanlagt 228 495 besökare på festivaler runtom i landet. SMF verkar för marknadsföring, information, erfarenhetsutbyte och andra frågor av gemensamt intresse för medlemsfestivalerna. Föreningen har också länge verkat för att få till stånd ett utökat statligt stöd till festivaler. Ett utökat stöd menar man skulle göra det möjligt för fler festivaler att hålla en högre nivå och särskilt intressanta festivaler bör få möjlighet att växa och synas internationellt. Betydelsen av detta visar sig t.ex. i att det ofta förväntas att man engagerar musiker internationellt för att svenska musiker ska engageras vid utländska festivaler. Folkets Hus och Parker har också en festivalsektion med 16 medlemmar – flera av dem större gratisfestivaler som Kulturkalas och men också flera festivaler med inträde, främst inom pop och rock. Festivalsektionen räknar med att 2009 ha haft en publik på ca 2 miljoner besökare på gratisfesti- valerna och mer än 200 000 besökare på betalfestivalerna, som och Peace & . Vid sidan av ideella och halvideella arrangörer finns förstås också helt professionella arrangörer t.ex. i form av konsert- och kulturhus, som konsert och kongress, , och i . Vid sidan av de större institutionerna finns scener med olika genreinriktning, t.ex. jazzscenerna Fasching i och i och folk- och världsmusikscenen Stallet i . Dessa scener har stor betydelse genom att de under konstnärlig ledning kan skapa intressanta program och ge publiken möjlighet att möta ny musik. Särskilt de mindre scenerna kan dock ha svårigheter att hitta långsiktig finansiering för att driva och utveckla verksamheten. Även hör till de stora arrangörerna inom musiken, främst inom orgelkonserter och körmusik. redovisade 5 620 verksamma körer, varav 2 844 var barn- eller ungdomskörer. Totalt 102 495 personer rapporteras ha deltagit i körverksamheten. är största profana körorganisation med ca 16 000 körsångare uppdelade i 535 körer och vokalgrupper. Ett 50-tal av körerna håller professionell nivå. Den institutionella delen av musiklivet som staten stöder med olika typer av bidrag omfattar bl.a. 15 regionala och lokala orkesterinstitutioner samt den regionala musikverksamheten (länsmusiken) i 20 län. redovisade orkestrarna 522 årsverken och länsmusiken 600 årsverken. valde att definiera 28 större musikensembler som orkestrar med en ensemblestorlek på mellan 15 och 113 musiker.6 Sammanlagt 26 av dessa 28 orkestrar fick (2003) statligt stöd i någon form, 15 av dem i form av ett särskilt orkesterbi- 6 Det rör sig om följande ensembler: Kungl. , , Kungliga filharmoniska orkestern, symfoniorkester, , , orkester, orkester, , symfoniorkester, orkester, , Nordiska , Svenska , kammarorkester, sinfonietta, sinfonietta, Dalasinfoniettan, Göteborgsmusiken, sinfonietta, Gotlandsmusikens blåsorkester, blåsarsymfoniker, , , Musica Vitae, Camerata Nordica, kammarorkester och orkester. Se Den professionella orkestermusiken i (SOU 2006:34), s. 37 ff. drag medan övriga 11 har statlig delfinansiering via bidrag till länsmusik eller musikteater. Det är bara Kungl. vid Operan i som har hela sitt bidrag från staten. uppgick orkestrarnas intäkter till , enligt musikstatistisk.7 Spelintäkterna utgjorde av intäkterna. Merparten av de orkestrar som får statligt orkesterstöd har etablerats efter 1974, inte minst inom ramen för länsmusiken. Enligt branschorganisationen har antalet anställda orkestermusiker nära nog fördubblats . Sju av orkestrarna är större symfoniorkestrar. Orkestrarnas verksamhet behandlas inte närmare här. För mer information hänvisas till betänkande Den professionella orkestermusiken i . I finns sex offentligt finansierade kulturinstitutioner där opera/musikteater utgör hela, eller en mycket stor andel av, verksamheten. Störst är nationalscenen i , med uppdrag att vara den ledande institutionen i inom opera och balett. ska enligt uppdraget vara ett föredöme för andra institutioner vad gäller utveckling, förnyelse och konstnärlig kvalitet. I nationalscenens uppdrag ingår även att stödja nyskapande inom sitt konstområde genom att beställa och framföra nya verk av tonsättare och koreografer. I propositionen Tid för kultur (2009/10:3) sägs att samarbetet mellan landets operainstitutioner behöver utvecklas för att främja konstnärlig förnyelse och för att öka utbud och tillgång till föreställningar i hela landet. har därför fått i uppdrag att analysera förutsättningarna och föreslå nya former för samverkan. 1,5 miljoner har tillförts Operan 2010 för detta ändamål. Efter om man räknar intäkternas storlek, kommer GöteborgsOperan, Opera, , Värmlandsoperan och . Utöver dessa finns barnoperaverksamhet vid Estrad Norr (länsmusik- och länsteater i ) och kammaropera som är en del av Norrbottensmusiken. Ytterligare några operaverksamheter med statligt stöd bedrivs i 7 Se i siffror (2008:5). huvudsak av Confidencen/, , Föreningen samt . Värmlandsoperan och NorrlandsOperan verkar både som regionala/lokala musikteaterinstitutioner och som länsmusikorganisationer. Utöver dessa institutioner och säsongsverksamheter finns förstås olika former av musikteater inom privatteatern, med främst musikaler och operetter på repertoaren. Musikteater sätts också upp på flera teatrar. De samlade intäkterna från stat, landsting och kommuner var 2006 för de sex större institutionerna totalt . , Föreningen , Vadstenaakademien och Confidencen/fick sammanlagt i offentligt stöd . Om man delar upp stödet i statligt respektive regionalt/lokalt stöd framkommer följande. Staten står för hela den offentliga finansieringen av , med ett stöd 2006 på ca . De fyra regionala operahusen delade på ca från staten. Regioner och kommuner bidrog med sammanlagt . nätverk för musikteater och dans (NMD) tillhandahåller musikteater och dans för publiken i norra . Med stöd av ett statligt bidrag kan arrangörerna presentera uppsättningar av klassiska operor, nyskapande kammaropera, modern dans och barnopera. Det rör sig om ca 130 föreställningar som når en publik på drygt 20 000 personer. Till formen är NMD ett kommunalförbund, bildat av landstingen i , , och . De ensembler som ingår i nätverket är NorrlandsOperan i , NorrDans i , barn- och ungdomsoperaensemblen inom Estrad Norr i samt Kammaropera. tillfördes det institutionella musiklivet ca 600 musiker i och med att militärmusiken ombildades till en civil organisation kallad regionmusiken. Denna reform fick 1988 sin fortsättning i länsmusiken, då huvudmannaskapet för regionmusiken flyttades över till landstingen tillsammans med dåvarande Rikskonserters regionala organisation. Länsmusiken inrättades i alla landsting utom , där de f.d. regionmusikerna kvarstod under statligt huvudmannaskap hos Rikskonserter inom ramen Länsmusikreformen byggde på ett avtal mellan staten och dåvarande . Enligt detta avtal förband sig staten att finansiera huvuddelen av länsmusikverksamheten under förutsättning att landstingen formulerade uppdrag och sammanställde en s.k. regional musikplan, något som dock knappast genomfördes någonstans. Länsmusik finns i alla län, men bedrivs med olika inriktning. Det finns 20 länsmusikorganisationer, där Musik i Syd drivs i samarbete mellan och . Åtta av de 15 regionala eller lokala orkesterinstitutionerna är integrerade i länsmusiken. I flera län har den regionala teater- och musikverksamheten slagits samman, med olika grad av integrering. Musik & Teater t.ex. har en musik- och teaterchef som leder en helt integrerad verksamhet medan musik och teater har separata chefer och lokaler för teater- och musikverksamheten. I ligger länsmusikuppdraget på , och i är uppdraget uppdelat på tre organisationer: Musik i Väst, och Kultur Ungdom Väst. Länsmusiken har ett bredare kulturpolitiskt uppdrag än orkestrarna. I det avtal som 1988 slöts mellan staten och fanns riktlinjer för den regionala musikverksamheten, där det bl.a. slogs fast att den nya musikresursen skulle värna om det professionella musiklivet i länet och därvid förutsätts ha musiker och konstnärliga ledare engagerade i verksamheten. Vidare skulle de verka för ökade arbetstillfällen för frilansmusiker och delta i fortbildningen av musiker samt stödja och stimulera det lokala arrangörsledet. sägs att det statliga stödet för regional musikverksamhet bl.a. ska säkerställa ett professionellt musikliv av hög kvalitet och skapa möjligheter till arbetstillfällen för yrkesverksamma musiker i regionen. Vidare har framhållit betydelsen av att främja konstnärlig förnyelse genom ett utbud med en mångfald av uttryck för alla målgrupper samt betydelsen av att utveckla samverkan med arrangörer, regionala och lokala institutioner samt andra aktörer inom hela kulturområdet. En grundförutsättning är även fortsättningsvis att verksamheten utformas i enlighet med regionala förutsättningar och omfattar hela länet/regionen. Ett aktivt arbete för att nå nya grupper bör också prägla verksamheten. Verksamhet för barn och unga är ofta en av länsmusikens viktigaste uppgifter. Enligt preliminära siffror gavs enligt av länsmusikens konserter för förskola/grundskola och för förskola/grundskola/familj. Den ansvarsfördelning som fanns mellan staten och landstingen då länsmusikreformen genomfördes, byggde bl.a. på att staten inte fick föra över kostnader för denna på landstingen. Detta har fått till följd att statens andel av finansieringen alltid har varit betydligt högre för länsmusiken än inom andra konstområden. I flera omgångar har dock försök gjorts att justera detta och statens bidrag till den regionala musikverksamheten har successivt minskat . Anslagen räknades inte upp och för genomförde en generell minskning av stödet till den regionala musikverksamheten . minskades stödet till nio regioner med mellan 2–i de fall där statens andel av den offentliga finansieringen översteg . Neddragningen motsvarade totalt ca . I de regioner som fick minskade bidrag ökade de regionala insatserna med ca 3,3 miljoner (inklusive ökningar för orkestrar med länsmusikuppdrag). fördelade ca till regional musikverksamhet. Överlag har den regionala musikverksamheten dock även en förhållandevis stor andel statlig finansiering. I sju regioner är den statliga andelen av den offentliga finansieringen mellan . För länsteatrarna är nivån och för orkestrarna ca 30–. För musikteaterinstitutionerna är den statliga andelen . Trots en viss omfördelning inom anslaget ser det som rimligt att fortsätta verka för att i vissa regioner åstadkomma en bättre balans mellan regionala och statliga insatser för den regionala musikverksamheten. Landstingen har dock ökat sitt stöd för den regionala musikverksamheten med betydande belopp. 2.2Särskilt om vissa enskilda aktörer Som bakgrund beskrivs i det följande vissa enskilda aktörer av betydelse för musiklivet lite utförligare. De aktörer som behandlas här har en särskild betydelse mot bakgrund av de överväganden och förslag som återfinns nedan i kapitel 6. Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå () är en ekonomisk förening som ägs av upphovsrättshavarna och förlagen. tar bl.a. tillvara upphovsrättshavarnas och musikförlagens olika, främst ekonomiska, intressen. licensierar musik – dvs. ger tillstånd att använda musik offentligt och inkasserar avgiften för dessa licenser. Därefter fördelar avgifterna till individuella rättighetshavare och förlag. /2009 hade drygt 58 000 anslutna medlemmar, varav drygt 2 600 är musikförlag. Motsvarande organisation för artister och musiker är Svenska Artisters och Musikers (). SAMI:s uppgift är att tillvarata och främja de utövande artisternas och musikernas rättigheter och ekonomiska intressen inom ramen för svensk och internationell upphovsrättslagstiftning. I verksamheten ingår att på olika sätt medverka till att främja ett svenskt kulturliv och stödja musikers och artisters utveckling. De anslutna är artister och musiker i som medverkat vid en skivinspelning. har över 20 000 anslutna artister och musiker som de förmedlar ersättningar till när deras musik spelas offentligt. ger ett särskilt stöd till marknadsmässigt eftersatta musikområden. I Stims stadgar står att föreningen ska verka för att främja den svenska musikkulturen. gör också en avsättning för kulturella ändamål på av de medel som inkasseras på den svenska marknaden. Detta sker enligt en överenskommelse mellan och motsvarande internationella organisationer. Av det belopp som avsätts stöds bl.a. Stims ägarföreningar, Föreningen , Svenska Kompositörer och . , som är , stöddes också med en viss andel. avsätter vidare av den svenska avräkningen till stipendier för Stim-anslutna rättighetshavare. Ett av Svensk Musik Swedmic AB:s huvuduppdrag är att vara ett internationellt informationskontor för svensk musik och organisationen ingår i ett internationellt nätverk för s.k. Music Information Målet är att den svenska upphovsrättsligt skyddade musiken ska framföras mer. Svensk Musik är ett eget bolag, helägt av , och finansieras som nämnts bl.a. av de medel som upphovsrättssällskapen använder för att stödja sitt eget lands musik. Dessutom får bolaget intäkter från försäljning av noter och skivor samt bidrag från staten. avsatte för bolaget och de egna intäkterna beräknas uppgå till 2009. beviljade för Svensk Musiks verksamhet i form av stöd till utgivning av musikalier, information och internationell kontaktverksamhet. Svensk Musiks uppgift är att dokumentera och informera om upphovsrättsligt skyddad svensk musik. Det sker bl.a. genom katalogisering och arkivering av konstmusik och äldre populärmusik, produktion av stämmaterial till orkesterverk och verk för större jazzbesättningar samt utgivning av cd-skivor och noter. Svensk Musik driver promotionprojekt för nutida konstmusik, jazz och populärmusik och deltar i internationella nätverk. Svensk Musik ger också utgivnings- och marknadsföringsstöd till musikförlag och resebidrag till Stim-anslutna rättighetshavare. planerar Svensk Musik att utöka sina kommunikationsinsatser, bl.a. genom att utveckla företagets webbplats till en dynamisk internationell webbportal. Webbportalen ska bl.a. innehålla daglig nyhetsrapportering, konsertkalendrar och turnékalender för olika typer av ensembler, band och enskilda musiker. Vad gäller försäljning och uthyrning av verk så innefattar det bl.a. att intressenter hos Svensk Musik kan köpa kopior av svenska manuskriptverk och av noterna till äldre svensk populärmusik som förlagen kan tillhandahålla, samt hyra orkesterverk. Merparten av verken är tillgängliga digitalt och målet är att hela samlingen ska tillgängliggöras digitalt. Svensk Musik har en depåsamling där alla Stim-anslutna komponister deponerar sina verk, i form av papperspartitur eller som digitala filer. Verken adderas till en katalog och komponisterna får ett antal friexemplar tryckta. Samlingen omfattar ca 3 500 orkesterverk, 330 operor och 6 850 kammarmusikverk. De flesta har inte spelats mer än en gång, några har inte ens uruppförts. Även SKAP har ett arkiv med äldre populärmusik som omfattar ca 60 000 titlar. Svensk Musik önskar en dialog med staten för att hitta former för ett statligt ansvarstagande för de musiksamlingar och arkiv som man förvaltar och vidareutvecklar. både att säkerställa en god arkivmiljö för samlingen och att hitta en modell där arkivering och tillgängliggörande av musikalier inte helt bekostas med de individuella rättighetshavarnas medel. Svensk Musik anser att nuvarande hantering är riskfylld mot bakgrund av att man inom EU har ifrågasatt hur använder upphovsrättsmedlen. Svensk Musik driver notförlaget . Förlaget har, sedan sitt grundande, utgivit verk av de flesta betydande svenska tonsättare verksamma . Här finns också verk av den unga generationen och katalogen representerar ca 150 tonsättare. Till största delen består förlagets utgivningar av nutida konstmusik men katalogen innehåller också jazzutgåvor och vissamlingar. Hyrestariffen på Edition Suecias orkestermaterial beräknas på verkets speltid, besättning, antal framföranden och om det är ett uruppförande. Vidare driver Svensk Musik Stims egna skivmärke Phono Suecia. Syftet med utgivningen är att sprida angelägen musik som av olika skäl inte ges ut av grammofonbolagen. Tonvikten ligger på skyddade svenska verk av samtida komponister som inte är väl representerade på fonogram. Phono Suecias repertoar består i första hand av nutida konstmusik, framförd av framstående musiker eller ensembler som ofta nära samarbetar med komponisterna.