sou · GYB368 · 2010-10-25 00:00:00 — Var och en har också rätt att anskaffa uppgifter i vilket ämne som helst för sådant uppgiftslämnande eller offentliggörande. I dessa rättigheter får inga andra begränsningar göras än de som följer av denna grundlag. Paragrafen innehåller de grundläggande bestämmelserna om med- delarfriheten, dvs. friheten att lämna uppgifter för offentliggöran- de. En förutsättning för att meddelarfrihet ska föreligga är att det finns en registrerad utgivare för massmediet. I bestämmelsen slås vidare rätten att anskaffa uppgifter för sådant uppgiftslämnade eller offentliggörande fast. I meddelar- och anskaffarfriheten får inga andra begränsningar förekomma än de som framgår av yttrande- frihetsgrundlagen. Meddelarfriheten gäller, enligt första stycket, för var och en och i vilket ämne som helst. Regeln motsvarar så långt de bestämmelser som gäller enligt TF och YGL. Uppgiftslämnandet kan således avse alla typer av uppgifter och behöver inte ha någon opinionsbildande, journalistisk, litterär eller konstnärlig prägel. De behöver inte heller lämnas för offentliggörande i en framställning med den inriktningen. Allt meddelaren behöver bekymra sig om är att uppgifterna lämnas till en företrädare för ett massmedium som har en registrerad utgivare. Uppgifterna behöver inte vara av det slaget att de publiceras direkt i t.ex. en tidnings- artikel. Skyddet omfattar även uppgifter som används som bakgrundsmaterial till en publicering eller utgör tips på intressanta ämnesområden. Meddelarfriheten enligt denna grundlag är, liksom enligt 1 kap. 2 § YGL, avsedd att omfatta alla som på ett eller annat sätt med- verkar till innehållet i en grundlagsskyddad framställning. Den gäller sålunda både för dem som anonymt eller med namn fram- träder i denna och för dem som anonymt eller offentligt lämnar uppgifter som direkt eller indirekt bidrar till innehållet. För att meddelarskyddet ska gälla förutsätts det att en uppgift lämnas till en företrädare för den som avses offentliggöra uppgiften. Kretsen av tänkbara mottagare av ett sådant meddelande är vid men Det brukar anses att mottagaren av meddelandet måste vara någon med en faktisk möjlighet att publicera det (se Axberger, Tryckfrihetens gränser, s. 308). Enligt TF (1 kap. 1 § tredje stycket) och YGL (1 kap. 2 §) består den tänkbara mottagar- kretsen av författare eller andra upphovsmän, utgivare, redaktioner, nyhetsbyråer och – på YGL:s område – företag som framställer tekniska upptagningar. Av uppräkningen framgår att adressaten inte behöver vara en fysisk person. Ordet företrädare används här med ett sammanfattande syfte. Det är i princip inte tänkt att innebära någon utvidgning eller inskränkning av mottagarkretsen i förhållande till dagens ordning. Vissa skillnader uppkommer dock utan tvivel genom att tidigare etablerade begrepp överges. Bestämmelsen utesluter inte att upp- gifter lämnas direkt till en redaktion, ett massmedieföretag eller någon annan liknande organisation. I sådana fall bör t.ex. ett meddelande vilket skickas till en allmän e-postadress som tillhör en tidning eller radiostation anses lämnat till en företrädare på det sätt som avses i bestämmelsen. En viktig aspekt på frågan om mottagarkretsen är vidare följande. Med företrädare förstås inte bara personer som repre- senterar t.ex. en webbplats eller dagstidning till följd av en anställ- ning. Kretsen får också anses inkludera dem som har något annat slags kontrakt med det aktuella massmediet. Det kan bl.a. gälla produktionsbolag, enskilda frilansjournalister eller debattörer som på uppdrag av ett massmedieföretag producerar hela program eller inslag och oavsett om uppdraget gäller för ett enskilt tillfälle eller avser . Uppgifter som lämnas till sådana personer eller organisationer omfattas av meddelarfriheten om övriga krav enligt bestämmelsen är uppfyllda. Situationen då någon lämnar uppgifter till en tredje part i syfte att denne ska lämna uppgifterna vidare för publicering skyddas inte av meddelarfriheten. Det betyder bl.a. att efterforskning får ske avseende ursprungskällan. Däremot omfattas det mellanled som har förmedlat uppgifterna till någon massmedieföreträdare av med- delarskyddet. Hans eller hennes identitet får därmed inte röjas eller efterforskas i annat än de fall som följer av grundlagen. Enligt bestämmelsen gäller inte meddelarfrihet för allt utgifts- lämnande för publicering. Det förutsätts att mottagaren är en företrädare för ett massmedium (se härom kommentaren till 5 §) med registrerad utgivare. Detta ska ses mot bakgrund av det utvidgade tillämpningsområdet för det särskilda grundlagsskyddet. För att respekten för meddelarfriheten ska upprätthållas och skyddet för uppgifter som förtjänar sekretess av hänsyn till all- männa eller enskilda intressen inte ska urholkas måste meddelar- friheten begränsas på mottagarsidan. Regler om registrering av utgivare finns i 4 kap. Meddelarfrihet kan gälla oavsett om en publicering av upp- gifterna kommer till stånd eller inte. Det avgörande är att meddela- ren har haft till syfte att uppgifterna ska offentliggöras. Övriga förutsättningar för meddelarfrihet måste i princip vara objektivt uppfyllda. Det måste alltså röra sig om en behörig före- trädare och ett massmedium, och det måste finnas en registrerad utgivare. Vid tillämpningen av de objektiva förutsättningarna för meddelarfrihet i TF och YGL har dock ansetts att hänsyn ska tas till hur meddelaren har uppfattat situationen. Påstår meddelaren att han eller hon trodde att förutsättningarna för grundlagsskydd var uppfyllda, anses detta böra godtas om det inte framstår som en obefogad invändning (se bl.a. TYB i SOU 2006:96 Del 1, s. 155). Detta synsätt avses bli tillämpat även i den nya yttrandefrihets- grundlagen. Enligt andra stycket gäller även anskaffarfrihet. Det innebär att uppgiftslämnaren också har rätt att anskaffa de uppgifter som han får lämna enligt första stycket. Av 13 § 6 framgår att anskaffar- friheten inte omfattar det sätt på vilket en uppgift eller underrättel- se har anskaffats, se nedan. Av tredje stycket framgår att rätten att meddela och anskaffa uppgifter får begränsas endast i enlighet med vad som sägs i grundlagen. En sådan begränsning framgår som sagt av 13 §. När det gäller anskaffande av uppgifter anges i punkt 6 att om ansvar och ersättningsskyldighet som avser det sätt på vilket en uppgift eller underrättelse har anskaffats gäller vad som sägs i lag. Ett straffbart tillvägagångssätt för att anskaffa uppgifter är alltså inte straffbefriat bara för att syftet är att offentliggöra uppgifterna i ett massmedium med registrerad utgivare. Även detta är i överens- stämmelse med vad som har gällt . Andra begränsningar i meddelarfriheten framgår av den s.k. brottskatalogen i 7 kap., se särskilt 7 kap. 3 §. Begränsningarna sammanhänger med att sekretessen beträffande vissa uppgifter anses väga tyngre än det intresse som ligger bakom meddelarfri- heten. 1 kap. 8 § Förbud mot förhandsgranskning och hindrande åtgärder (1 kap. 2 § och 6 kap. 4 § TF, 1 kap. 3 § och 3 kap. 10 § YGL) 8 § Det får inte förekomma att ett yttrande i ett massmedium först måste granskas av en myndighet eller något annat allmänt organ. Dock får det genom lag meddelas föreskrifter om granskning och god- kännande av rörliga bilder som ska visas offentligt för barn. Inte heller är det tillåtet för myndigheter och andra allmänna organ att utan stöd i denna grundlag, på grund av det kända eller förväntade innehållet i ett sådant yttrande, hindra dess offentliggörande, spridning bland allmänheten eller mottagande. Trots förbudet mot hindrande åtgärder i andra stycket gäller vad som i lag är stadgat om sådan behandling av personuppgifter som inte sker för ett opinionsbildande, journalistiskt, litterärt eller konstnärligt ändamål. Genom bestämmelsen i första stycket förbjuds förhandsgranskning av yttranden i massmedier. Förbudet mot censur är absolut, men ett undantag gäller för rörliga bilder som är tänkta att visas offentligt för barn. Undantaget överensstämmer i sak med det som kommer att gälla enligt TF och YGL sedan vuxencensuren för film avskaffats. Någon granskning får alltså inte ske före offentliggörandet. Vad som förbjuds enligt första stycket är just granskning. För att friheten från censur ska vara reell stadgas i andra stycket att inga åtgärder utom de i grundlagen angivna får vidtas som hindrar offentliggörandet, spridningen eller mottagandet. Förbudet gäller hinder på grund av innehållet. Det är sålunda inte förbjudet exempelvis att polisen hindrar att affischer klistras upp på stan om det sker för att hindra nedskräpning, eller att skivor med musik säljs på ett torg i strid med ett allmänt saluförbud (jfr 3 § fjärde stycket). Vidare får utrustning för mottagning av t.ex. radio eller för uppkoppling på Internet förbjudas av säkerhets- eller ordningsskäl på kriminalvårdsanstalter, militärförläggningar eller motsvarande institutioner. Och kulturhistoriskt värdefulla miljöer får skyddas genom begränsningar t.ex. vad gäller uppsättning av utrustning för mottagning. Förbudet att hindra mottagande är nytt i förhållande till TF och YGL så till vida att olika där preciserade förbud har samlats ihop under detta begrepp. Det innebär ett förbud för myndigheter och andra allmänna organ att t.ex. hindra innehav eller användande av sådan teknisk utrustning som krävs för att ta emot eller kunna uppfatta innehållet i tekniska upptagningar och olika former av överföringar. Det kan t.ex. gälla radiomottagare, parabolantenner, datorer och mobiltelefoner med internetuppkoppling. Förbudet omfattar också t.ex. åtgärder för att störa ut överföringar som sker med elektromagnetiska vågor eller genom tråd. Några inskränk- ningar i rätten att anlägga trådnät får vidare inte göras på grund av det förväntade innehållet. Skyddet mot censur och hindrande åtgärder gäller alltså inte bara för yttranden som har ett opinionsbildande, journalistiskt, litterärt eller konstnärligt ändamål. Det beror på att det inte skulle vara lämpligt om en prövning av ändamålet skulle göras inför ett beslut i fråga om censur. Skyddet gäller därför för alla yttranden som framförs i ett massmedium, vilket innebär att det blir betydligt mer vidsträckt än det är . Vad som sägs i andra stycket är att inga hindrande åtgärder får vidtas utan stöd i denna grundlag. För att grundlagen inte ska komma i konflikt med EU:s dataskyddsdirektiv måste sådant grundlagsstöd ges för vissa hindrande åtgärder som Datainspek- tionen måste kunna vidta enligt personuppgiftslagen. Ett sådant grundlagsstöd – som inte finns med i skissen till lagtext för Ändamålsmodellen – bör begränsas så att åtgärder bara får vidtas med avseende på yttranden som ligger utanför det särskilda grund- lagsskyddets tillämpningsområde. Datainspektionen ska alltså inte få vidta några hindrande åtgärder beträffande yttranden för opinionsbildande, journalistiskt, litterärt eller konstnärligt ända- mål, men däremot i fråga om andra yttranden (se vidare avsnitt 9.1.4 angående censurförbudet). I tredje stycket finns ett undantag från förbudet i andra stycket mot hindrande åtgärder. Undantaget är föranlett av de krav som EU:s dataskyddsdirektiv ställer på medlemsstaternas lagar i fråga om skydd för personuppgifter. Den praktiska innebörden är att de bestämmelser i personuppgiftslagen som reglerar behandlingen av personuppgifter och som annars skulle komma i konflikt med förbudet mot hindrande åtgärder ges grundlagsstöd. Person- uppgiftslagens bestämmelser får dock inte innebära något hinder för yttranden med ett opinionsbildande, journalistiskt, litterärt eller konstnärligt ändamål. 1 kap. 9 § Inga ingripanden utan stöd i grundlag (1 kap. 3 § TF, 1 kap. 4 § YGL) 9 § Myndigheter och andra allmänna organ får inte utan stöd i denna grundlag ingripa mot någon på grund av att han eller hon har missbrukat yttrandefriheten enligt 4 § eller medverkat till ett sådant missbruk. Inte heller får de utan stöd i denna grundlag av sådan anledning ingripa mot ett massmedium där yttrandet har förekommit. Bestämmelsen uttrycker den s.k. exklusivitetsprincipen som finns i såväl TF som YGL. Yttrandefrihetsgrundlagen är exklusiv straff- och processlag på yttrandefrihetens område. Den innebär att straff och andra sanktioner mot den som har utnyttjat sin särskilda yttrandefrihet får tillgripas endast om det finns stöd i yttrande- frihetsgrundlagen. I andra stycket ges samma skydd för det grund- lagsskyddade massmediet. Avgränsningen av tillämpningsområdet är därmed av central betydelse för hur vidsträckt det särskilda skyddet för yttranden blir. I övrigt har exklusivitetsprincipen samma innebörd som enligt TF och YGL. 1 kap. 10 § Instruktion för tillämpningen (1 kap. 4 § TF, 1 kap. 5 § YGL) 10 § Den som ska döma över missbruk av yttrandefriheten eller på annat sätt vaka över att denna grundlag efterlevs bör betänka att yttrandefriheten är en grundval för ett fritt samhällsskick, se mer till syftet än till framställningssättet och vid tveksamhet hellre fria än fälla. Se kommentaren till 1 kap. 9 § i Ansvarsmodellen, avsnitt 7.2. Den motsvarar helt författningskommentaren till förevarande paragraf. 1 kap. 11 § Undantag för upphovsrätten (1 kap. 8 § TF, 1 kap. 12 § YGL) 11 § Om den rätt som tillkommer upphovsmän till litterära eller konstnärliga verk, om upphovsrätten närstående rättigheter och om förbud mot att återge ett verk på ett sätt som kränker den andliga odlingens intressen, gäller vad som stadgas i lag. Paragrafen innehåller en bestämmelse med innebörd att det som gäller om upphovsrätt och närstående rättigheter undantas från grundlagens tillämpningsområde. Det motsvarar i sak vad som gäller enligt TF och YGL men en anpassning har gjorts till lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (1960:729). 1 kap. 12 § Undantag för vissa direktsändningar (1 kap. 8 § YGL) 12 § I fråga om direktsändningar i massmedier av dagshändelser eller offentliga tillställningar som anordnas av någon annan än den som låter direktsända tillställningen tillämpas inte bestämmelserna i 7 § om meddelar- och anskaffarfrihet, 9 § om förbud mot ingripanden, 10 § om förhållningssättet vid tillämpning av denna grundlag, 3 kap. om rätten till anonymitet, 7–10 kap. om regleringen av yttrandefrihetsbrotten, ansvarighet, tillsyn, åtal och särskilda tvångsmedel, 12 kap. om rättegången i yttrandefrihetsmål samt 13 kap. om meddelar- och anskaffarfrihet för vissa publiceringar med internationell anknytning. De i paragrafen nämnda bestämmelserna i yttrandefrihetsgrund- lagen är inte tillämpliga vid sådana direktsändningar som anges i paragrafens inledning. Det motsvarar i allt väsentligt vad som gäller . 1 kap. 13 § Undantag för kommersiella annonser, kreditupplysningsverksamhet och sättet för anskaffande (1 kap. 9 § TF, 1 kap. 12 § YGL) 13 § Utan hinder av denna grundlag gäller vad som sägs i lag om 1.förbud mot kommersiell annons i den mån annonsen används vid marknadsföring av alkoholhaltiga drycker eller tobaksvaror; 2.förbud mot kommersiell annons som används vid marknadsföring av andra varor än tobaksvaror samt tjänster om det i annonsen förekommer ett varukännetecken som är i bruk för en tobaksvara eller enligt gällande bestämmelser om varumärken är registrerat eller inarbetat för en sådan vara; 3.förbud mot kommersiella annonser som har meddelats till skydd för hälsa eller miljö enligt förpliktelser som följer av anslutningen till Europeiska unionen; 4.förbud mot och villkor för annonser och andra reklamåtgärder av utpräglat kommersiell natur; 5.förbud mot offentliggörande i yrkesmässig kreditupplysningsverk- samhet av kreditupplysning som innebär ett otillbörligt intrång i enskildas personliga integritet eller som innehåller oriktiga eller miss- visande uppgifter, om ersättningsskyldighet för sådant offentliggöran- de samt om rättelse av oriktiga eller missvisande uppgifter; 6.ansvar och ersättningsskyldighet som avser det sätt på vilket en uppgift eller underrättelse har anskaffats. Paragrafen innebär att det görs vissa undantag från grundlagens tillämpningsområde. I stället tillämpas vad har föreskrivit i vanlig lag. Undantaget gäller vissa förbud mot kommersiella annonser, kreditupplysningsverksamhet och tillvägagångssättet för anskaffandet av uppgifter. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 1 kap. 9 § TF och 1 kap. 12 § YGL.3 Punkt 4 är ny i förhållande till vad som gäller enligt TF och YGL. Enligt bestämmelsen gäller vad som anges i lag i fråga om förbud mot och villkor för annonser och andra reklamåtgärder av utpräglat kommersiell natur. Detta återspeglar en viktig princip som har utvecklats i praxis vid tolkningen av TF och YGL. Texter m.m. av utpräglat kommersiell natur har ansetts ligga utanför grundlagarna utan att detta sägs där explicit. Vad som närmare bestämt avses är åtgärder som har vidtagits i kommersiell verk- samhet och i kommersiellt syfte samt har rent kommersiella förhållanden till föremål (se bl.a. NJA 1999 s. 749 och 2003 s. 25). Det nu sagda har ansetts innebära att vissa lagregler om förbud och liknande åtgärder riktade mot reklamåtgärder inte kommer i konflikt med grundlagarna. Det gäller bl.a. bestämmelser i marknadsföringslagen (1995:450), lagen (1978:800) om namn och bild i reklam och lotterilagen (1994:1000). Punkt 5 har tills vidare formulerats så att den innebär att grundlagen sanktionerar de ändringar i kreditupplysningslagen som har genomförts och vars förenlighet med YGL har delvis ifrågasatts (se prop. 2009/10:151). 3 I YGL-paragrafens andra stycke sägs att bestämmelserna i inte hindrar att det i lag meddelas föreskrifter om förbud i övrigt mot kommersiell reklam i radioprogram eller om villkor för sådan reklam och förbud mot och villkor för annan annonsering och sändning av program, som helt eller delvis bekostas av annan än den som driver programverksam- heten (s.k. sponsring). Dessa bestämmelser torde behöva tas in även i en ny yttrande- frihetsgrundlag men har lämnats därhän . 1 kap. 14 § Undantag för barnpornografi (1 kap. 10 § TF, 1 kap. 13 § YGL) 14 § Grundlagen är inte tillämplig på skildringar av barn i porno- grafiska bilder. Bestämmelsen motsvarar vad som gäller enligt 1 kap. 10 § TF och 1 kap. 13 § YGL. Den ska anpassas till det vilande grundlagsförslag som har nämnts tidigare. 3 kap. Om anonymitetsskydd 3 kap. 1 § Rätt till anonymitet (3 kap. 1 § TF, 2 kap. 1 § YGL) 1 § Upphovsmannen till innehållet i ett massmedium som har en registrerad utgivare eller den som framträder däri är inte skyldig att röja sin identitet. Detsamma gäller den som har lämnat uppgifter för offentliggörande enligt 1 kap. 7 §. Se kommentaren till 3 kap. 1 § i Ansvarsmodellen, avsnitt 7.2. Författningskommentaren till denna paragraf motsvarar i allt väsentligt den, varvid dock bör anmärkas att kravet här på registre- rad utgivare innebär en viss skillnad jämfört med Ansvarsmodellens krav på utgivningsbevis. 3 kap. 2 § Frågeförbud rörande meddelare m.m. (3 kap. 2 § TF, 2 kap. 2 § YGL) 2 § I mål som rör yttrandefrihetsbrott är det inte tillåtet att fråga vem som är upphovsman till innehållet i ett massmedium eller vem som har framträtt däri eller vem som har lämnat uppgifter enligt 1 kap. 7 §. Om någon har angetts som upphovsman eller den som har framträtt, är det tillåtet att pröva om han eller hon är ansvarig. Detsamma gäller om någon i målet uppger sig vara upphovsman eller den som har framträtt. Första stycket hindrar inte att det i en och samma rättegång hand- läggs både mål om yttrandefrihetsbrott och mål som avses i [TF 7 kap. 3 § och YGL 5 kap. 3 §]. Bestämmelsen reglerar vad som gäller för anonymitetsskyddet i mål som rör yttrandefrihetsbrott. Det motsvarar i allt väsentligt vad som gäller enligt TF och YGL. 3 kap. 3 § Tystnadsplikt avseende källor (3 kap. 3 § TF, 2 kap. 3 § YGL) 3 § Den som har medverkat vid tillkomsten av innehållet i ett mass- medium som har en registrerad utgivare eller på annat sätt varit delaktig i dess framställning eller spridning får inte lämna uppgifter som kan röja vem som är upphovsman eller har framträtt eller lämnat uppgifter enligt 1 kap. 7 §. Se kommentaren till 3 kap. 3 § i Ansvarsmodellen, avsnitt 7.2. 3 kap. 4 § Undantag från tystnadsplikten (3 kap. 3 § TF. 2 kap. 3 § YGL) 4 § Tystnadsplikten enligt 3 § gäller inte 1.om den som tystnadsplikten ska skydda har samtyckt till att hans eller hennes identitet röjs, 2.om fråga om identiteten får väckas enligt 2 § andra stycket, 3.om det rör sig om brott som anges i 7 kap. 3 § första stycket 1, 4.i den mån domstol, när det är fråga om brott enligt 7 kap. 2 § eller 3 § första stycket 2 eller 3, finner det nödvändigt att uppgift lämnas vid en förhandling om huruvida den som är tilltalad eller skäligen miss- tänkt för den brottsliga gärningen har lämnat meddelandet eller medverkat till framställningen, eller 5.i den mån domstol i något annat fall finner det vara av synnerlig vikt av hänsyn till ett allmänt eller enskilt intresse att uppgift om identiteten lämnas vid vittnesförhör eller förhör med en part under sanningsförsäkran. Vid förhör som avses i andra stycket 4 eller 5 ska rätten noga vaka över att frågor inte ställs som kan inkräkta på tystnadsplikten utöver vad som i varje särskilt fall är medgivet. Paragrafen motsvarar vad som gäller enligt TF och YGL. 3 kap. 5 § Efterforskningsförbud (3 kap. 4 § TF, 2 kap. 4 § YGL) 5 § Myndigheter och andra allmänna organ får inte efterforska någon som har rätt till anonymitet enligt 1 §. Förbudet i första stycket hindrar inte efterforskning i fall då denna grundlag medger åtal eller annat ingripande. I sådana fall ska den i 3 § angivna tystnadsplikten beaktas. Se kommentaren till 3 kap. 5 § i Ansvarsmodellen, avsnitt 7.2. 3 kap. 6 § Repressalieförbud (1 kap. 3 § och 3 kap. 4 § TF, 1 kap. 4 § och 2 kap. 4 § YGL) 6 § Myndigheter och andra allmänna organ får inte ingripa mot någon för att han eller hon har utnyttjat sin yttrandefrihet i ett massmedium eller medverkat till ett sådant bruk. Bestämmelsen innehåller det s.k. repressalieförbudet till skydd för meddelaren. Innehållet motsvarar vad som i prop. 2009/10:81 föreslås gälla enligt 3 kap. 4 § andra stycket TF. Här hänvisas till vad som sägs i författningskommentaren till den bestämmelsen (prop. s. 63). 3 kap. 7 § Straff (3 kap. 5 § TF, 2 kap. 5 § YGL) 7 § Till böter eller fängelse ska den dömas som 1.uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot sin tystnadsplikt enligt 3 §, eller 2.uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar felaktiga uppgifter om vem som är framställningens upphovsman eller har tillhandahållit den för offentliggörande, vem som framträder i den eller vem som har lämnat uppgifter enligt 1 kap. 7 §, eller 3.uppsåtligen efterforskar en meddelare i strid med 5 §, eller 4.uppsåtligen ingriper i strid med 6 §, om åtgärden utgör avskedande, uppsägning, utdelande av disciplinpåföljd eller liknande åtgärd. Allmänt åtal för brott som avses i första stycket 1 och 2 får väckas endast om målsäganden har anmält brottet till åtal. Staffbestämmelsen motsvarar vad som gäller enligt TF och YGL. Punkt 4 har dock modifierats för att överensstämma med förslagen i prop. 2009/10:81 (3 kap. 5 § tredje stycket). Författningskom- mentaren till bestämmelsen i fråga finns på s. 64 i propositionen. 4 kap. Om utgivare Lagtexten i detta kapitel är – liksom motsvarande lagtext i de andra båda modellerna – inte färdigbearbetad. Kommittén har inte tagit ställning till det materiella innehållet i alla delar och det finns därför inte anledning att nu granska detta i detalj. Snarare bör bestäm- melserna ses som en redovisning av vilka slags regler som detta kapitel ska innehålla och vilka överväganden som aktualiseras. 4 kap. 1 § Utseende och anmälan av utgivare (5 kap. 2 och 4 §§ TF, 1 kap. 9 § och 4 kap. 1 § YGL) 1 § Den som framställer massmedier får utse utgivare för verksam- heten. Utgivare får också utses för ett eller flera medier. Bestämmelser om anmälan av utgivare i vissa fall anges i lag.