sou · GXB334d2 · 2010-01-01 00:00:00 — Ansökan ska undertecknas av samtliga aktieägare, styrelseledamöter och verkställande direktör. ska skyndsamt kungöra ansökan i Post- och . Bolaget får avföras ur aktiebolagsregistret tidigast efter att ett sådant kungörande skett. Vidare ska avslå en ansökan om bolaget har obetalda skulder, det med fog kan antas att betalningsskyldighet för bolaget kommer att beslutas för skatter eller sociala avgifter, någon borgenär motsätter sig ansökan eller grund för tvångslikvidation föreligger. Vad gäller borgenärsskyddet anges i motiveringen att borgenärerna genom kungörelseförfarande ges möjlighet att motsätta sig och stoppa förfarandet. Med hänsyn till detta och till att aktieägarna och styrelseledamöterna påtar sig ett personligt betalningsansvar anses borgenärsintresset vara tillräckligt skyddat. Värt att notera i detta sammanhang är att kungörelseförfarandet i samband med upplösning utgör en månad vilket kan jämföras med förfarandet vid frivillig likvidation där utredningen föreslår att tiden för kallelse på okända borgenärer ska uppgå . anser att borgenärerna bör ha samma tidsfrist för att påkalla sin rätt vid ett upplösningsförfarande som vid en frivillig likvidation, dvs. fristen bör utgöra på samma sätt som föreslås vid frivillig likvidation. Detta stämmer också väl med utredningens strävan mot en enhetlighet på olika rättsområden för borgenärskollektivet. I detta sammanhang bör även beaktas att det aktuella förslaget omfattar privata bolag där det i flertalet fall torde det vara fråga om små och medelstora företag med begränsat antal aktieägare och styrelseledamöter, i vissa fall kan det röra sig om endast en person. Utredningen föreslår även ett par förändringar när det gäller likvidation. Enligt förslaget förkortas kallelsetiden för okända borgenärer från . föreslås ett förenklat upplösningsförfarande där ett aktiebolag kan upplösas på en månad. Det förenklade upplösningsförfarande förutsätter dock att alla skulder är betalda. Eftersom endast har möjlighet att kontrollera detta gentemot och blir tiden att reagera mycket för knapp för borgenärer som av något skäl inte upptagits i ansökan. Även den föreslagna tvåmånadersfristen vid kallelse på okända borgenärer bedöms vara kort. Under alla förhållanden förordar föreningen att tiderna i båda fallen blir samma och i vart fall . Förenklat förfarande för upplösning av privata aktiebolag (avsnitt 10.2) Jag tillstyrker förslaget att skapa ett enklare upplösningsförfarande för privata aktiebolag. I SOU 2009:37 föreslås att ett liknande förenklat förfarande införs även för ekonomiska föreningar. De förslag som Utredningen om ett enklare aktiebolag respektive har lämnat har dock delvis fått olika utformning. Här redovisas de huvudsakliga skillnaderna. Enligt det förslag som Utredningen om ett enklare aktiebolag har lämnat krävs det inte något särskilt bolagsstämmobeslut om att upplösa bolaget på ett förenklat sätt (se SOU 2009:34 avsnitt 10.2.4). I SOU 2009:37 föreslås i stället att beslutet om upplösning av en ekonomisk förening utan föregående likvidation ska fattas av föreningsstämman. Beslutet ska biträdas av samtliga medlemmar för att vara giltigt. Vidare ska samtliga styrelseledamöter och eventuell verkställande direktör samtycka till beslutet. Förslaget grundas på bedömningen att det är viktigt att ett beslut om upplösning i förenklad form fattas på föreningsstämma med krav på visst kallelsesätt och kallelsetid m.m., eftersom upplösningen av föreningen innebär att dessa får ett personligt betalningsansvar för föreningens skulder. I ett aktiebolag med en enda aktieägare och styrelseledamot finns det självfallet inte något motsvarande behov av att låta bolagets upplösning föregås av ett stämmobeslut. Det förslag som Utredningen om ett enklare aktiebolag har lämnat är emellertid generellt och kommer alltså att kunna tillämpas även när det finns flera aktieägare. Jag anser därför att den lösning som har förordats i SOU 2009:37 bör användas också i fråga om aktiebolag. Utredningen om ett enklare aktiebolag har föreslagit att ska kungöra ansökan om upplösning för att på detta sätt ge aktiebolagets borgenärer en möjlighet att inom en månad motsätta sig och stoppa förfarandet (se SOU 2009:34 s. 262). I SOU 2009:37 föreslås inte något motsvarande kungörelse- och motsättandeförfarande vid upplösning av ekonomiska föreningar. En förutsättning för att tillämpa det förenk- lade upplösningsförfarandet är att det med fog kan antas att föreningen inte har några skulder. Om det visar sig att föreningen hade skulder får borgenärerna i stället vända sig till föreningens styrelseledamöter, den verkställande direktören och medlemmarna med krav på betalning (se SOU 2009:37 avsnitt 8.5.4). Borgenärernas intressen tillgodoses alltså genom det personliga betalningsansvaret. Ett kungörelseförfarande om en månad medför en längre handläggningstid hos . Eftersom tiden för kallelse på okända borgenärer enligt förslaget i fortsättningen ska vara endast , blir i vart fall den tidsmässiga vinsten av att använda ett förenklat upplösningsförfarandet i stället för ett formellt likvidationsförfarande inte så stor. Det kan tilläggas att förslaget i SOU 2009:37 innebär att beslutet att ta bort föreningen ur föreningsregistret kommer att kungöras enligt den allmänna regeln om kungörelse av vad som förts in i registret, se 15 kap. 2 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar (föreningslagen). Enligt min mening bör det förfarande som föreslås i SOU 2009:37 kunna tillämpas även i fråga om aktiebolag. Enligt förslaget från Utredningen om ett enklare aktiebolag ska beslut i ett upplösningsärende överklagas till tingsrätten i den ort där bolagets styrelse har sitt säte. Överklagande ska ske från beslutet (se SOU 2009:34 s. 262). I SOU 2009:37 föreslås en annan ordning. beslut att ta bort föreningens ur föreningsregistret grundar sig på en anmälan från föreningen i ett registreringsärende. har därför föreslagit att verkets beslut ska överklagas i samma ordning som gäller för övriga registreringsärenden, dvs. till allmän förvaltningsdomstol (se 15 kap. 6 § föreningslagen). Överklagandet ska då ske från beslutet. Det är önskvärt att reglerna om överklagande utformas lika i aktiebolagslagen och föreningslagen. Förkortad tid för kallelse på okända borgenärer (avsnitt 10.3) Utredningen om ett enklare aktiebolag har föreslagit att tiden för kallelse på okända borgenärer kortas . Jag tillstyrker förslaget. I SOU 2009:37 föreslås på motsvarande sätt att tiden för kallelse på okända borgenärer kortas vid likvidation av ekonomisk förening (se SOU 2009:37 avsnitt 8.5.2). FöretagarFörbundet anser att en mer omfattande diskussion kring eventuella risker med användning av s.k. målvakter hade varit önskvärd när det gäller införandet av ett förenklat likvidationsförfarande. Risken för missbruk av ett förenklat likvidationsförfarande likt det utredningen föreslår torde vara störst när de föreslagna reglerna för personligt ansvar kringgås, vilket kan ske genom användande av s.k. målvakter. Det gäller särskilt som utredningen också föreslår att bosättningskravet ska avskaffas och enbart en delgivningsbar person i ska krävas. FöretagarFörbundet anser också att tre eller är en lämpligare tidsfrist för anmälan från okända borgenärer vid frivillig icke-förenklad likvidation, snarare än de utredningen föreslår. Även om möjligheterna till informationsinhämtning blivit bättre på grund av den tekniska utvecklingen är fortfarande små företags möjligheter till informationsinhämtning och bearbetning begränsade av icke-tekniska faktorer. Förbundet anser därför att något längre tidsfrist än vad utredningen föreslår är motiverad. Rekonstruktör- och konkursförvaltarkollegiet i (REKON) Utredningens förslag om förenklat förfarande för likvidation och upplösning tillstyrks. Föreningen konstaterar att betänkandet vill införa en ny och rationell samt skyndsam metod för upplösning av ett svenskt aktiebolag. Föreningen ställer sig mycket kritisk till förslaget i denna del. Med hänvisning till vad som angivits i det föregående två punkterna konstateras att oseriösa aktörer ofta nyttjar äldre och befintliga aktiebolag med en fördelaktig historik avspeglad i myndigheters register och i kreditupplysningsföretagens registerhållning. Dessa bolag används sedan för upptagande av krediter hos kreditgivare vilka vilseleds uppfatta att kredittagaren avser att upprätthålla den moral som myndigheternas register och kreditupplysningsföretagens information ger intryck av. Istället blir dessa bolag verktyg för kriminell verksamhet av betydande omfattning och slag. Om ett upplösningsförfarande införs med de omfattande rättsverkningar vad avser gäldenärssuccession som förslaget innebär anser föreningen att det inte krävs mycken fantasi för att inse att upplösningsförfarandet kommer att nyttjas genom bulvaner och – om bosättningskravet också frånfalles – fiktiva personer i styrelsen. Detta medför att kreditgivare kommer att nödgas konstatera att den uppgivna kredittagaren upplösts och en gäldenärssuccession genomförts med följd att den egentlige kredittagaren – enligt betänkandet en aktieägare eller en uppgiven styrelseledamot som ansökt om upplösning – i värsta fall t.o.m. kan vara en i utlandet fiktiv boende person. De skyddsmekanismer som betänkandet innehåller med en sex månaders karrens för aktieägare och en möjlighet för borgenärer att invända hinder mot ett upplösningsförfarande är i praktiken otillräckligt och kommer under alla förhållanden medföra ökade administrativa kostnader i kreditarbetet såväl när det gäller kreditberedning och kreditgivning som vid förfall i krediter. Det är även antagligt att mindre bolag kommer att få del av en större andel avslag i kreditansökningar och att kostnaderna för de administrativa olägenheter som förslaget innebär och de ökade kreditförluster som det kommer att medföra i slutändan överförs på just de mindre företagen. Svensk Inkasso känner tveksamhet angående förslaget om ett nytt upplösningsförfarande. Riskerna med att krav från leverantörer och enskilda borgenärer som inte drivit sina fordringar till rättslig fastställelse har inte belysts. Riskerna förefaller betydande att leverantörsfordringar inte fångas upp i ett förenklat förfarande. Svensk Inkasso avstyrker att tiden på kallelse på okända borgenärer i samband med likvidation minskas från . Svensk Inkasso anser att utgör en för borgenärer att hinna reagera och att kallelsetiden i stället bör kortas ned . En mängd bolag är inaktiva och kan antas bestå i huvudsak på grund av att dagens likvidationsregler är relativt omständliga. Utredningen föreslår därför ett förenklat upplös- ningsförfarande som alternativ till frivillig likvidation. Ett sådant förfarande innebär att ett intyg inhämtas från och som bekräftar att inga skulder till dessa finns. Tillsammans med dessa intyg bifogas en försäkran på heder och samvete att inga andra skulder finns, vilket insändes till med ansökan om avregistrering. Efter en förkortad kallelsetid på okända borgenärer i 2 istället i post- och inrikes tidningar avregistreras därefter bolaget. Ansvaret för eventuella kvarstående skulder går i detta läge över på aktieägare, styrelseledamöter och den verkställande direktören. SRF anser att ett förenklat förfarande som alternativ till dagens regler för likvidation kan medföra en ökad valfrihet och även en viss förenkling. Dock bör understrykas att det redan befintliga kommersiella erbjuds från flera aktörer, där bolaget köps upp för avveckling av en utomstående aktör redan existerar, och utgör ett ännu snabbare och kostnadseffektivare alternativ. Nyttan ur förenklingssyfte för marknaden skall därför inte överdrivas heller för denna del av förslaget. SRF tillstyrker förslaget som ett alternativ till de andra vägar som redan existerar. Vad gäller reglerna om ansvarsfrihet instämmer vi i utredarens bedömning att dessa bestämmelser ska kvarstå oförändrade. LRF delar utredningens bedömning att bestämmelserna om bolagsstämmans skyldighet att behandla frågan om ansvarsfrihet för styrelseledamöter och vd ska kvarstå. Detta gäller givetvis bara i de fall kravet på bolagsstämma kvarstår. Enligt gällande rätt är det ett obligatoriskt ärende för årsstämman att fatta beslut om ansvarsfrihet gentemot bolaget för styrelseledamöterna och den verkställande direktören. Till grund för stämmans beslut ska ligga bl.a. ett uttalande i frågan från revisorn. Utredningen om revisorer och revision har föreslagit att förvaltningsrevisionen ska avskaffas. Detta skulle bl.a. innebära att revisorn inte längre ska uttala sig i revisionsberättelsen om huruvida bolagsledningen bör beviljas ansvarsfrihet. Även om förvaltningsrevisionen inte längre skulle vara obligatorisk har Utredningen gjort bedömningen att bestämmelserna om årsstämmans skyldighet att behandla frågan om ansvarsfrihet för styrelseledamöter och verkställande direktör ska kvarstå. Utredningens inställning motiveras på s. 272 i betänkandet enligt följande. Den enda praktiska effekt som frånvaron av underlag i form av revisorns uttalande kommer att ha är att öka möjligheten i en skadeståndsprocess mot styrelseledamöter eller verkställande direktör att utnyttja undantaget i 29 kap. 11 § ABL om att ansvarsfrihet bryts om det i årsredovisningen eller i revisionsberättelsen eller på annat sätt inte har lämnats i väsentliga hänseenden riktiga och fullständiga uppgifter till bolagsstämman om det beslut eller den åtgärd som talan grundas på. Revisionspliktens och förvaltningsrevisionens avskaffande är därför i sig inget skäl att även avskaffa ansvarsfrihetsinstitutet. FAR SRS konstaterar att utan en revisorsrekommendation kommer värdet av ett eventuellt stämmobeslut om ansvarsfrihet att urholkas. Vikten av ett revisorsuttalande i ansvarsfrågan bör därför inte underskattas. Frågan huruvida ansvarsfrihetsinstitutet ska finnas kvar eller inte kräver dock en djupare analys. Enligt FAR SRS uppfattning bör denna fråga emellertid inte behandlas i detta sammanhang utan i stället i samband med förslaget om förvaltningsrevisionens avskaffande. Utredningen berör frågan om ansvarsfrihet och tvångslikvidation som områden där ytterligare förändringar av ABL skulle kunna medföra förenklingar. Dessa båda frågor påverkas dock starkt av de betänkanden som redan är under utredning och föreslagna till beslut om avskaffande av revisionsplikten samt sänkt aktiekapital. Utredningen föreslår därför inga förändringar på detta område, utan bekräftar att ansvarsfrihet för styrelsen och beslut om tvångslikvidation på grund av kapitalbrist skall bestå oförändrade enligt dagens regler. SRF tillstyrker förslaget, och tillägger att utredningen bör inhämta mera information kring den ordning för auktorisation av redovisningskonsulter samt de så kallade bokslutsintyg som en sådan kan avge för att bekräfta de finansiella rapporternas kvalitet. Detta utgör ett alternativ till revisionsplikten som utredningen tycks ha bristande information om, och som kan ha stor påverkan på dessa områden. 12 Ansvar för vissa myndighetsbeslut Betänkandet föreslår att uppdrag att förordna om minoritetsrevisorer (medrevisorer) och särskilda granskare samt kallelse till bolags- och föreningsstämma ska föras över till (12 kap.). I uppdrag inbegrips även nämnda uppgifter såvitt avser ekonomiska föreningar enligt lagen om ekonomiska föreningar (1987:667). Effektivitetsskäl talar för att man bör överväga närmare att låta dessa uppgifter vara samlade hos en och samma myndighet. Om dessa uppdrag läggs på , bör avgiftsfinansieringen och eventuella skillnader i kostnader för den enskilde belysas. En ytterligare aspekt som bör beaktas är frågan om forum för överklaganden. Forumreglerna för länsrätt/förvaltningsrätt återfinns i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar (LAFD), förordningen (1977:937) om allmänna förvaltningsdomstolars behörighet m.m. och speciallagstiftning. Av 14 § andra stycket LAFD framgår att ett beslut ska överklagas till den länsrätt inom vars domkrets ärendet först prövats, om det inte för ett visst slag av mål föreskrivs annat i lag eller förordning. Enligt betänkandets förslag till 31 kap 2 § p. 7 ABL blir 14 § LAFD tillämplig på aktuella beslut som fattas av . har sitt säte i . Detta innebär en koncentration av mål till en läns-/förvaltningsrätt och en kammarrätt. Betänkandet behandlar inte frågan om en sådan koncentration är lämplig sett till den enskildes intresse. På uppdrag av regeringen har lämnat rapporten allmän forumregel – för de allmänna förvaltningsdomstolarna i första instans, rapportserie 2009:4. Enligt förslag ska ett beslut av en fysisk person överklagas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets klaganden är folkbokförd eller, om denne inte är folkbokförd i , till den förvaltningsrätt inom vars domkrets personen vistas. Ett beslut överklagas av en juridisk person till förvaltningsrätten inom vars domkrets styrelsen har sitt säte eller där huvudkontoret finns. Saknas förut sättningar att bestämma forum utifrån ovanstående ska beslutet överklagas hos den förvaltningsrätt inom vars domkrets beslutet först fattats. Detta gäller såvida inte annat är föreskrivet i speciallagstiftning. Rapporten bereds i (Ju). Om inte denna beredning kan avvaktas, bör man som alternativ överväga behovet av en specialreglering som styr överklagandena t.ex. till den läns-/förvaltningsrätt där klaganden har sitt hemvist. avstyrker utredningens förslag i detta avsnitt. har i sitt yttrande över förslag Ds 2007:28 (1001-2007-84897 / Fi2007/604) uttalat sitt stöd för en koncentration av de frågor av minoritetsskyddskaraktär, som handläggs av i det län där det aktuella aktiebolaget har sitt säte. Med hänsyn till att ärenden av detta slag i stor utsträckning är koncentrerade till ett eller ett fåtal län talar rättssäkerhetsskäl för en koncentration, varför principiellt stöder detta förslag och även erbjuder sig att åta sig uppgiften för hela riket. Utredningens förslag att flytta den aktuella ärendegruppen från länsstyrelserna till Bo- lagsverket motiveras med dels att handhar de flesta bolagsrättsliga ärenden, dels att det är en fördel för bolagen att kunna vända sig till en och samma myndighet. Av naturliga skäl handhar de flesta bolagsrättsliga ärenden. Att härav sluta sig till att därmed är bäst lämpat att handlägga även de ärenden som handläggs av länsstyrelserna är enligt att dra en förhastad slutsats. rätt att under vissa förhållanden kalla till stämma, utse medrevisor och utse särskild granskare utgör regler som lagstiftaren skapat till skydd för en kvalificerad aktieägarminoritet. Ärendena torde vara av annan karaktär än de bolagsrättsliga ärenden, som handläggs av . I de aktuella ärendena är det vidare den aktuella minoritetsaktieägaren - inte bolaget - som har kontakter med . Eventuella samordningsvinster för bolaget torde således vara försumbara. Eftersom är avgiftsfinansierat kommer de aktuella ärendena att beläggas med en anmälningsresp. Med hänsyn till att dessa ärenden syftar till att skydda en aktieägarminoritet anser det direkt olämpligt att avgiftsbelägga dem. Utredningens invändning att denna nackdel uppvägs av att en och samma myndighet handlägger ärendena måste lämnas utan avseende eftersom det, som nämnts ovan, inte är bolaget utan den aktuella minoritetsaktieägaren som i dessa ärenden handhar myndighetskontakterna. ståndpunkt är att det är lämpligt att tar över uppgifter från länsstyrelserna på sätt som föreslagits. tillstyrker att tar över handläggningen av vissa ärenden från länsstyrelserna. ser positivt på att bolagen kan vända sig till som en huvudmyndighet i frågor om registrering och annat som har med de grundläggande förutsättningarna för att driva företag att göra. har tidigare fått ansvaret för att antal ärendetyper som uppkommit genom ny lagstiftning samt, inte minst, tagit över rätt stora grupper av ärenden från exempelvis länsstyrelserna, , tingsrätterna, för företagsinteckningar vid och . De ärendetyper som föreslås gå över till ligger i nära anslutning till de ämnesområden som redan hanterar. gör den bedömningen att de resurser som behövs, särskilt inledningsvis, är större än de som utredningen har antagit och är kännbart större än de som kan bli lediga på grund av att ärenden om dispens från bosättningskraven bortfaller. De nya ärendena lär också kräva förändrade datasystem och ett stort mått av skyndsamhet. De bedöms också, eftersom det i de här fallen typiskt sett kan finnas en motsättning i bolagen, kunna kräva större insatser av jurister än ett genomsnittligt ärende på . Det lär då vidare även vara en komplikation om aktieböckerna är i ofullständigt skick eller, som nog tyvärr ibland är fallet, helt saknas. Men denna faktor förändras i princip inte av vilken den beslutande myndigheten är. Det är viktigt att den avgift som ska få ta ut åtminstone i genomsnitt täcker kostnaderna för att vissa fall får förmodas bli komplicerade och, när det gäller kallelse till bolagsstämma, kan komma att omfatta kallelser till ett större antal aktieägare, jfr vad som sagt ovan om ett stort antal borgenärer ovan vid 10.3. LRF tillstyrker förslagen att överflytta handläggningen av vissa aktiebolagsrättsliga ärenden från till . FAR SRS tillstyrker Utredningens förslag att handläggningen av vissa aktiebolagsrättsliga ärenden flyttas från till . Utredningen om ett enklare aktiebolag har föreslagit att vissa typer av ärenden som handläggs av länsstyrelserna i fortsättningen ska handhas av . I SOU 2009:37 förordas att ska överta handläggningen av motsvarande ärenden enligt föreningslagen (se SOU 2009:37 avsnitt 9). Rekonstruktör- och konkursförvaltarkollegiet i (REKON) Förslaget att överflytta vissa beslut inom aktiebolagslagens område från till tillstyrks. 13 Insändande av beslut om utdelning tillstyrker att bestämmelsen i 18 § kupongskattelagen upphävs. är positivt till denna förenkling. Det bör dock möjligen, för framtiden, noteras att möjligheterna för att ge uppgifter om sådana utdelningar som beslutas vid årsstämmor förutsätter att vissa andra bestämmelser upprätthålls. Det handlar om att det även i fortsättningen behöver vara ett krav på bolagen att ge tillräckliga uppgifter om beslutade utdelningar i de årsredovisningshandlingar som ska ges in till Bo- lagsverket och att alla bolag, eller i detta avseende i vart fall alla utdelande bolag, ska vara skyldiga att offentliggöra sina årsredovisningshandlingar med fastställelseintyg etc. genom att skicka in dem till . LRF tillstyrker förslaget att slopa kravet på insändande av beslut om utdelning enligt bestämmelserna i 18 § kupongskattelagen. FAR SRS tillstyrker Utredningens förslag att bestämmelsen i 18 § kupongskattelagen (1970:624) om att aktiebolag inom en månad från utdelningstillfället ska sända bestyrkt avskrift av beslut om utdelning till , upphävs. Enligt nuvarande regler skall bolagsstämmoprotokoll med beslut om utdelning insändas till . Detta skall ske inom en månad från utdelningstillfället. Utredningen anser att dessa bestämmelser är överflödiga då de grundas på bestämmelser i som inte längre tillämpas. Reglerna om registrering av utdelning hos kan därför avskaffas. SRF anser att detta är ett område som frekvent förekommer i företagens förvaltning, och där förslaget utgör en märkbar förenkling. SRF tillstyrker förslaget. 14 Aktiebolag med begränsad vinstutdelning Handelskammaren ställer sig bakom utredarens bedömning att reglerna i 32 kap. ABL om aktiebolag med begränsad vinstutdelning kan, och bör, tas bort. Det läggs dock inget förslag i utredningen om detta men Handelskammaren vill understryka det faktum att det inte finns ett reellt behov av att ha de reglerna kvar vilket visas av det låga antal registrerade bolag. Lagen bör inte belastas med onödiga regler. anser att reglerna i 32 kap. aktiebolagslagen om aktiebolag med begränsad vinstutdelning ska tas bort. Enligt utredningen fanns det endast 11 aktiebolag med begränsad vinstutdelning registrerade (slutbetänkandet sid. 277).