sou · GXB358 · 2010-01-01 00:00:00 — 7.den som är skattskyldig och redovisningsskyldig enligt lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, 8.den som är skattskyldig enligt a)lagen (1972:820) om skatt på spel, b)4 § första stycket 1 lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel, c)lagen (1984:410) om skatt på bekämpningsmedel, d)lagen (1990:1427) om särskild premieskatt för gruppliv- försäkring, m.m., e)lagen (1991:1482) om lotteriskatt, f)10, 13 eller 15 § eller 16 § första stycket eller 38 § 1 lagen (1994:1563) om tobaksskatt, g)9, 12, 14 eller 15 § lagen (1994:1564) om alkoholskatt, h) 4 kap. 3, 6, 8 eller 9 §, 12 § första stycket 1 eller 14 § eller 11 kap. 5 § första stycket 1 eller 2 lagen (1994:1776) om skatt på energi, i)lagen (1995:1667) om skatt på naturgrus, j)lagen (1999:673) om skatt på avfall, k)lagen (2000:466) om skatt på termisk effekt i kärnkrafts- reaktorer, eller l)lagen (2007:460) om skatt på trafikförsäkringspremie m.m., 9. den som är skyldig att använda kassaregister enligt 39 kap. 4– 6 §§. Om den som ska registreras enligt första stycket har en företrädare enligt 5 kap. ska dock företrädaren registreras i stället. 2 § Den som avser att bedriva näringsverksamhet och som ska registreras ska anmäla sig för registrering hos innan näringsverksamheten påbörjas eller övertas. Den som driver flera verksamheter som medför skattskyldighet för mervärdesskatt, ska göra en anmälan för varje verksamhet. Den vars verksamhet är yrkesmässig bara enligt 4 kap. 3 § första stycket 1 eller 2 och andra stycket mervärdesskattelagen (1994:200) och som ska redovisa mervärdesskatten för beskattningsår, ska anses ha fullgjort anmälningsskyldigheten genom att lämna en skattedeklaration. 3 § Om den som ska anmäla sig för registrering är skyldig att använda kassaregister, ska anmälan innehålla uppgift om de kassaregister som finns i verksamheten. 4 § Om en uppgift som ligger till grund för registreringen ändras, ska den som är registrerad underrätta om ändringen . 5 § får förelägga den som inte fullgör sina skyldigheter enligt 2–4 §§ att fullgöra dem eller att lämna uppgifter som verket behöver för att avgöra om någon sådan skyldighet finns. 6 § får avregistrera den som inte längre ska vara registrerad. Om den som inte längre ska vara registrerad begär det, ska besluta om avregistrering. Om den som inte längre bedriver näringsverksamhet begär att få bli avregistrerad, får besluta att registreringen ska bestå till dess att avvecklingen av verksamheten har slutförts. 8 kap. Preliminärskattesystemets grunder 1 § Preliminär skatt ska betalas för beskattningsåret med belopp som så nära som möjligt kan antas motsvara den slutliga skatten . 2 § Den preliminära skatten ska betalas enligt särskild debitering (F-skatt eller särskild A-skatt) eller genom skatteavdrag (A-skatt). Bestämmelser om beslut om debitering av preliminär skatt och beslut om preliminär A-skatt finns i 55 kap. 3 § F-skatt ska betalas av den som är godkänd för F-skatt. Av 10 kap. framgår att skatteavdrag i vissa fall ska göras även för den som är godkänd för F-skatt. 4 § Skatteavdrag ska göras av den som betalar ut ersättning för arbete, ränta eller utdelning enligt bestämmelserna i 10 kap. 5 § Särskild A-skatt ska betalas av den skattskyldige om har beslutat det. får besluta om särskild A-skatt för den som inte är godkänd för F-skatt, om överensstämmelsen mellan den preliminära skatten och den beräknade slutliga skatten därigenom kan antas bli bättre än om bara skatteavdrag görs. 1 § Den som uppger sig bedriva eller ha för avsikt att bedriva näringsverksamhet i ska efter ansökan godkännas för F- skatt. Beslut om godkännande för F-skatt ska dock inte fattas, om 1.det finns skälig anledning att anta att näringsverksamhet varken bedrivs eller kommer att bedrivas, 2.ansökan bara grundar sig på en delägares intäkter från ett handelsbolag, eller 3.den sökande eller någon som ska prövas enligt 2 § a)har brutit mot villkor som har meddelats enligt 3 § eller på annat sätt missbrukat ett godkännande för F-skatt och missbruket inte är obetydligt, b)inte har redovisat eller betalat skatter eller avgifter enligt denna lag eller motsvarande utländska skatter eller avgifter i en utsträckning som inte är obetydlig, c)inte har följt ett föreläggande att deklarera inkomst eller lämna sådana särskilda uppgifter som avses i 33 kap. 4 §, eller bara har lämnat eller godkänt så bristfälliga uppgifter att de uppenbarligen inte kan läggas till grund för beskattning, d)har näringsförbud, eller e)är i konkurs. Om det finns särskilda skäl, får beslut om godkännande för F- skatt fattas trots att det enligt andra stycket 3 finns hinder mot godkännande. 2 § Prövningen enligt 1 § andra stycket 3 ska 1.om den sökande är ett fåmansföretag även avse företagsledare iföretaget och andra fåmansföretag som han eller hon är eller har varit företagsledare i, och 2.om den sökande är eller har varit företagsledare i fåmansföretag även avse företaget. Prövningen av fåmansföretaget ska bara avse missförhållanden som kan hänföras till företagsledaren. Det som sägs i första och andra styckena om fåmansföretag gäller också fåmanshandelsbolag. 3 § får besluta att ett godkännande för F-skatt för en fysisk person ska förenas med villkoret att det bara får åberopas i personens näringsverksamhet. får besluta att ett godkännande för F-skatt som inte har förenats med villkor enligt första stycket ska bytas ut mot ett godkännande med sådant villkor. Återkallelse av godkännande för F-skatt 4 § ska återkalla ett godkännande för F-skatt om 1.innehavaren begär det, eller 2.förutsättningarna för godkännande för F-skatt inte är uppfyllda enligt 1 § andra stycket. Om det finns särskilda skäl, får avstå från återkallelse enligt första stycket 2. 10 kap. Skatteavdrag för preliminär skatt 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om –skyldighet att göra skatteavdrag (2 §), –huvudregeln för skatteavdrag från ersättning för arbete (3 §), –undantag från skyldigheten att göra skatteavdrag från ersättning för arbete (4–12 §§), –anmälningsskyldighet för utbetalare (13 §), –huvudregeln för skatteavdrag från ränta, utdelning och annan avkastning (14 §), –undantag från skyldigheten att göra skatteavdrag från ränta och utdelning (15–17 §§), –skyldighet att lämna uppgift om skatteavdrag (18 §), –återbetalning av skatteavdrag (19 §), och –föreläggande att göra och lämna uppgift om skatteavdrag (20 §). Skyldighet att göra skatteavdrag 2 § Den som betalar ut ersättning för arbete, ränta eller utdelning som är skattepliktig enligt inkomstskattelagen (1999:1229) ska göra skatteavdrag enligt bestämmelserna i detta kapitel. Skatteavdrag ska göras då utbetalning sker. Skatteavdrag ska göras från ersättning för arbete – huvudregeln 3 § Skatteavdrag ska göras från kontant ersättning för arbete. Som ersättning för arbete räknas i denna lag även 2.livränta som inte är ersättning för avyttrade tillgångar, 3.ersättning på grund av sjuk- eller olycksfallsförsäkring som tecknats i samband med tjänst om ersättningen inte utgör livränta, 4.engångsbelopp på grund av personskada, 5.sjukpenning och annan ersättning som avses i 11 kap. 24, 30, 31, 34 och 36 §§ samt 15 kap. 8 § inkomstskattelagen (1999:1229), 6.ersättning för förlorad arbetsförtjänst och för intrång i näringsverksamhet, 7.undantagsförmåner och sådant periodiskt understöd eller sådan liknande periodisk utbetalning som givaren enligt inkomst- skattelagen ska dra av i inkomstslaget näringsverksamhet, 8.behållning på pensionssparkonto som ska avskattas enligt 58 kap. 33 § inkomstskattelagen på grund av att pensionssparavtalet har upphört att gälla eller att behållningen tagits i anspråk vid utmätning, konkurs eller ackord, 9.ersättning för ökade levnadskostnader som lämnas vid sådan tjänsteresa som avses i 12 kap. 6 § inkomstskattelagen, till den del ersättningen överstiger a)de schablonbelopp som anges i 12 kap. 6 a, 10–15, 17 och 21 §§ inkomstskattelagen, eller b)den faktiska utgiften när det gäller kostnad för logi, 10.andra ersättningar för kostnader i tjänsten än de som avses i 9, till den del ersättningen avser kostnader som det är uppenbart att mottagaren inte får dra av vid beskattningen, och 11.annan kontant ersättning som betalas ut med anledning av tjänsten. Undantag från skyldigheten att göra skatteavdrag från ersättning för arbete 4 § Skatteavdrag ska inte göras, om 2.det kan antas att det som utbetalaren sammanlagt kommer att betala ut till mottagaren under kalenderåret är , 3. det kan antas att det som utbetalaren sammanlagt kommer att betala ut till mottagaren under kalenderåret är och a) utbetalaren är en fysisk person eller ett dödsbo, b)ersättningen inte utgör utgift i en näringsverksamhet som utbetalaren bedriver, c)utbetalaren och mottagaren inte har kommit överens om att skatteavdrag ska göras från ersättningen, samt d)det inte är fråga om sådan ersättning till en förmyndare, god man eller förvaltare som avses i 12 kap. 16 § , eller 4. ersättningen betalas ut till en idrottsutövare av en sådan ideell förening som avses i 7 kap. 7 § första stycket inkomstskattelagen (1999:1229) och som har till huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet och det kan antas att det som föreningen sammanlagt kommer att betala ut under kalenderåret är mindre än ett halvt prisbasbelopp. Vissa ersättningar och betalningsmottagare 5 § Skatteavdrag ska inte göras från 1.ersättning som ett handelsbolag betalar ut till en delägare i bolaget, 2.sjukpenning eller annan ersättning som avses i 15 kap. 8 § inkomstskattelagen (1999:1229), till mottagare som har debiterats preliminär skatt för beskattningsåret, eller 3.ersättning till staten, landsting, kommuner eller kommunal- förbund. 6 § Skatteavdrag från ersättning som betalas ut till utländska juridiska personer ska bara göras om ersättningen betalas ut för näringsverksamhet som mottagaren bedriver från ett fast driftställe i . 7 § Om ersättning omfattas av ett beslut om särskild inkomst- skatteredovisning och utbetalaren känner till beslutet, ska skatteavdrag inte göras enligt bestämmelserna i detta kapitel utan enligt bestämmelserna i 13 kap. Beslut om befrielse från skatteavdrag 8 § får besluta att skatteavdrag inte ska göras från en viss ersättning för arbete om 1.ersättningen betalas ut till någon som inte är skattskyldig för den i och överenskommelse inte har träffats med den stat där ersättningen ska beskattas om att skatteavdrag ska göras här i landet, eller 2.skatteavdraget, med hänsyn till den skattskyldiges inkomst- eller anställningsförhållanden eller av andra särskilda skäl, skulle medföra avsevärda besvär för utbetalaren. 9 § får besluta att skatteavdrag inte ska göras från ersättning till en mottagare som 1.är obegränsat skattskyldig här i landet men utför arbete i en annan stat som har träffat överenskommelse med för undvikande av att preliminär skatt tas ut i mer än en av staterna, eller 2.är bosatt i en sådan stat som anges i 1 men utför arbete här i landet. Första stycket gäller bara om avdrag för preliminär skatt på grund av arbetet görs i den andra staten. Mottagare som är godkänd för F-skatt 10 § Skatteavdrag ska inte göras, om den som tar emot ersättning för arbete är godkänd för F-skatt antingen när ersättningen bestäms eller när den betalas ut. Om mottagaren är godkänd för F-skatt med villkor enligt 9 kap. 3 §, gäller första stycket bara om godkännandet åberopas skriftligen. 11 § Den som betalar ut ersättning för arbete får godta en uppgift om godkännande för F-skatt från mottagaren om den lämnas i en handling som upprättas i samband med uppdraget och som innehåller nödvändiga identifikationsuppgifter. Om utbetalaren känner till att en uppgift om godkännande för F-skatt är oriktig, får den inte godtas. 12 § Även om mottagaren är godkänd för F-skatt, ska skatteavdrag göras från ersättning från semesterkassa samt från pension, sjukpenning och annan ersättning som avses i 3 § andra stycket. 13 § Om skatteavdrag inte ska göras enligt 10 eller 11 § på grund av godkännande för F-skatt och det är uppenbart att den som utför arbetet är att anse som anställd hos utbetalaren, ska utbetalaren skriftligen anmäla detta till . Anmälan ska göras senast den dag då arbetsgivardeklaration ska lämnas för den redovisnings- period då utbetalningen gjordes. I 59 kap. 7–9 §§ finns bestämmelser om ansvar för den som inte gör anmälan enligt första stycket. Skatteavdrag ska göras från ränta, utdelning och annan avkastning – huvudregeln 14 § Skatteavdrag ska göras från sådan ränta och utdelning som lämnas i pengar och som kontrolluppgift ska lämnas om enligt 17 eller 19 kap. Skatteavdrag ska också göras från sådan annan avkastning som kontrolluppgift ska lämnas om enligt 17 kap. 1 § andra stycket eller 19 kap. 1 § andra stycket, om avkastningen betalas ut tillsammans med ränta eller utdelning som avses i första stycket. Undantag från skyldigheten att göra skatteavdrag från ränta och utdelning 15 § Skatteavdrag ska inte göras från ränta eller utdelning 1.till fysiska personer som är begränsat skattskyldiga i , 2.som enligt skatteavtal är helt undantagen från beskattning i , eller 3.som ett utländskt företag ska lämna kontrolluppgift om enligt 23 kap. 5 §. 16 § Skatteavdrag ska inte göras från ränta 1.på ett konto, om räntan är , 2.på ett förfogarkonto som avses i 17 kap. 6 § andra stycket, om räntan är , 3.på ett konto för klientmedel, eller 4.som betalas ut tillsammans med ett annat belopp, om utbetalaren inte vet hur stor del av utbetalningen som utgör ränta Författningsförslag – skatteförfarandelagen SOU 2009:58 och därför ska redovisa hela beloppet i kontrolluppgift enligt 17 kap. 5 § andra stycket. Skatteavdrag ska inte heller göras från räntekompensation som förvärvaren av en fordringsrätt eller delägarrätt betalar till över- låtaren för intjänad ränta som ännu inte ska betalas ut. 17 § Skatteavdrag ska inte göras från utdelning 1.på aktier i ett svenskt aktiebolag som inte är avstämnings- bolag enligt 1 kap. 10 § aktiebolagslagen (2005:551) eller 3 kap. 8 § försäkringsrörelselagen (1982:713), eller 2.på andelar i en svensk ekonomisk förening. Skyldighet att lämna uppgift om skatteavdrag 18 § Den som betalar ut ersättning för arbete ska vid varje utbetalningstillfälle lämna mottagaren uppgift om skatteavdragets belopp. 19 § Om den för vars räkning skatteavdrag har gjorts kan visa att ett avdrag har gjorts med för högt belopp och beloppet ännu inte har betalats in till , ska den som har gjort skatte- avdraget skyndsamt betala tillbaka mellanskillnaden mot kvitto. Återbetalning som grundas på ett beslut om preliminär A-skatt i samband med konkurs eller utmätning ska göras till konkursboet respektive . Föreläggande att göra eller lämna uppgift om skatteavdrag 20 § får förelägga den som inte fullgör sin skyldighet att göra skatteavdrag eller att lämna uppgift till mottagaren om skatteavdragets belopp, att fullgöra sin skyldighet. Beräkning av skatteavdrag för preliminär skatt 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om –definitioner (2 och 3 §§), –underlag för beräkning av skatteavdrag från ersättning för arbete (4–15 §§), –skatteavdrag från ersättning för arbete till en fysisk person (16–23 §§), –skatteavdrag från ersättning för arbete till en juridisk person (24 §), – skatteavdrag från ränta, utdelning och annan avkastning (25 och 26 §§), och – skyldighet att följa och visa upp beslut (27 §). 2 § Med regelbunden ersättning avses sådan ersättning för arbete till en fysisk person som avser en bestämd tidsperiod och betalas ut vid regelbundet återkommande tillfällen. 3 § Med huvudinkomst avses sådan regelbunden ersättning till en fysisk person som utgör dennes huvudsakliga ersättning för arbete. Detsamma gäller ersättning som inte är regelbunden men som betalas ut tillsammans med huvudinkomst. Underlag för beräkning av skatteavdrag från ersättning för arbete 4 § I underlaget för beräkning av skatteavdrag ska det ingå 1.kontant ersättning för arbete som en utbetalare ska göra skatteavdrag från enligt 10 kap., 2.värdet av förmåner som a)ges ut av utbetalaren, och b)är skattepliktiga enligt inkomstskattelagen (1999:1229), samt 3. ersättning som enligt 7 § anses utgiven av utbetalaren, om skatteavdrag enligt 10 kap. skulle ha gjorts från motsvarande ersättning som ges ut direkt av utbetalaren. I 12–15 §§ finns bestämmelser om nedsättning av underlaget. 5 § En sådan förmån att förvärva värdepapper som avses i 10 kap. 11 § andra stycket inkomstskattelagen (1999:1229) ska anses utgiven av den i vars tjänst rättigheten har förvärvats. Rabatt, bonus eller annan förmån 6 § Rabatt, bonus eller annan förmån som ges ut på grund av kundtrohet eller liknande, ska anses utgiven av den som slutligt har stått för de kostnader som ligger till grund för förmånen. Ersättning från utlandet som har sin grund i en anställning i 7 § En ersättning eller en annan förmån än som avses i 5 § som har getts ut av en fysisk person som är bosatt utomlands eller av en utländsk juridisk person, ska anses utgiven av den hos vilken mottagaren är anställd i om 1.ersättningen eller förmånen kan anses ha sin grund i anställningen, och 2.det inte finns något anställningsförhållande mellan utgivaren av förmånen eller ersättningen och mottagaren. När ska förmånerna och ersättningarna beaktas? 8 § En förmån som avses i 5 § ska räknas med i underlaget då rättigheten utnyttjas eller överlåts, dock senast när utgivaren får kännedom om det. Förmåner och ersättningar som avses i 6 och 7 §§ ska räknas med i underlaget först när den som ska anses som utgivare har fått kännedom om dem. 9 § Förmåner ska värderas enligt bestämmelserna i 61 kap. 2– 17 a §§ inkomstskattelagen (1999:1229) om inte annat följer av 10 eller 11 §. 10 § Värdet av förmån av bostad här i landet som inte är semester- bostad eller bostad som avses i 61 kap. 3 a § inkomstskattelagen (1999:1229) ska beräknas enligt sådana värdetabeller som avses i 2 kap. 10 a § 1 socialavgiftslagen (2000:980). Om har bestämt värdet av en bostadsförmån vid beräkning av underlag för arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. 10 c § socialavgiftslagen, ska detta värde användas. 11 § Om har bestämt värdet av en bil- eller kost- förmån vid beräkning av underlag för arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. 10 b § socialavgiftslagen (2000:980), ska detta värde användas. 12 § Om en utbetalare begär det får besluta att underlaget för beräkning av skatteavdrag ska bestämmas utan hänsyn till förmån av fri hemresa eller ersättning för kostnad för hemresa med allmänna kommunikationer. Första stycket gäller bara till den del förmånen eller ersätt- ningen inte överstiger det belopp som får dras av enligt 12 kap. 24 § inkomstskattelagen (1999:1229). 13 § Underlaget för beräkning av skatteavdrag ska bestämmas utan hänsyn till förmån av fri resa inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet i samband med tillträdande eller frånträdande av anställning eller uppdrag eller till ersättning för kostnader för sådan resa. 14 § Underlaget för beräkning av skatteavdrag ska bestämmas utan hänsyn till förmån av hushållsarbete enligt 67 kap. inkomst- skattelagen (1999:1229) om den som utfört arbetet när avtalet om arbetet träffas eller när ersättningen betalas ut 1. är godkänd för F-skatt, eller 2. har en sådan handling om motsvarande kontroll som avses i 67 kap. 17 § inkomstskattelagen. Första stycket gäller bara förmån upp till ett värde av per beskattningsår. Avdrag för utgifter i arbetet 15 § Avdrag för utgifter i arbetet får göras om 1.den som tar emot ersättningen är en fysisk person som får dra av utgifterna vid beskattningen, och 2.utgifterna kan beräknas uppgå till av mottagarens ersättning från utbetalaren under beskattningsåret. Utgifterna ska beräknas enligt sådan schablon som avses i 2 kap. 21 § tredje stycket socialavgiftslagen (2000:980). Om har bestämt hur utgifterna ska beräknas enligt 2 kap. 21 § fjärde stycket socialavgiftslagen, ska denna beräkning användas. Skatteavdrag från ersättning för arbete till en fysisk person 16 § Från ersättning för arbete som betalas ut till en fysisk person ska skatteavdrag göras enligt beslut om preliminär A-skatt. Ett beslut om att skatteavdrag ska göras enligt skattetabell ska dock inte tillämpas i de fall som avses i 20 §. Av 21 och 22 §§ framgår att ett förhöjt skatteavdrag ska göras i vissa fall. får skatteavdrag göras enligt den skattetabell som senast tillämpats under det föregående beskattningsåret. Allmän eller särskild skattetabell? 17 § Skatteavdrag ska, om inte annat föreskrivs i 18 eller 19 §, göras enligt en allmän skattetabell om ersättningen är mottagarens huvudinkomst. Om ersättningen inte är regelbunden, ska skatte- avdrag dock göras enligt en särskild skattetabell för engångsbelopp. 18 § Skatteavdrag ska göras enligt en särskild skattetabell för sjukpenning m.m., om ersättningen för arbete är sådan som avses i 11 kap. 24, 30 eller 31 § eller 15 kap. 8 § inkomstskattelagen (1999:1229). Första stycket gäller inte om ersättningen är vårdbidrag enligt lagen (1998:703) om handikappersättning och vårdbidrag. 19 § Skatteavdrag ska göras enligt en särskild skattetabell för sjö- män om ersättningen är sjöinkomst och mottagarens huvud- inkomst. Om ersättningen inte är regelbunden, ska dock skatte- avdrag göras enligt en särskild skattetabell för engångsbelopp. 20 § Från ersättning för arbete som betalas ut till en fysisk person ska skatteavdrag göras av underlaget, om ersättningen 1.inte är mottagarens huvudinkomst och inte heller sådan sjukpenning m.m. som avses i 18 §, 2.avser arbete som är avsett att pågå än , 3.avser arbete som redovisas i en förenklad arbetsgivardeklaration enligt 26 kap. 5 §, eller 4.är sådan som avses i 10 kap. 12 § och mottagaren är godkänd för F-skatt. Obligatorisk förhöjning av skatteavdraget 21 § Ett förhöjt skatteavdrag ska göras från ersättning för arbete till en fysisk person om 1.utbetalaren inte har inhämtat uppgift från om vilket skatteavdrag som ska göras, 2.den som ska ta emot ersättningen inte har visat upp ett beslut om preliminär A-skatt trots att utbetalaren begärt det, och 3.ersättningen är mottagarens huvudinkomst. Ett förhöjt skatteavdrag ska göras enligt den skattetabell som närmast motsvarar skattesatsen för inkomstskatt för den ort där utbetalaren har sitt kontor eller där ersättningen i annat fall betalas ut, ökat av avdraget enligt tabellen. Frivillig förhöjning av skatteavdraget 22 § Om den som tar emot ersättning för arbete begär det, ska utbetalaren göra ett förhöjt skatteavdrag från huvudinkomst. Utbetalaren ska göra avdrag med det begärda beloppet senast från och med det första utbetalningstillfälle som infaller efter begäran. Utbetalaren får inte göra skatteavdrag enligt första stycket om har omprövat ett beslut om preliminär A-skatt på begäran av ett konkursbo eller enligt 66 kap. 14 §. 23 § Skatteavdrag från ersättning för arbete som betalas ut i form av förskott, ska beräknas till så stor del av skatteavdraget på hela ersättningen som det utbetalda beloppet utgör av hela ersättningen. Om hela ersättningen inte är känd när förskottet betalas ut, ska skatteavdraget beräknas som om förskottet utgör hela ersättningen för den aktuella tidsperioden. När resterande belopp betalas ut, ska skatteavdrag göras med återstående del av det sammanlagda avdraget för hela ersättningen. Skatteavdrag från ersättning för arbete till en juridisk person 24 § Från ersättning för arbete som betalas ut till en juridisk person ska skatteavdrag göras av underlaget om inte har beslutat om en särskild beräkningsgrund. Skatteavdrag från ränta, utdelning och annan avkastning 25 § Skatteavdrag från ränta, utdelning och annan avkastning som avses i 10 kap. 14 § ska göras om inte annat följer av ett beslut om särskild beräkningsgrund eller 26 §. 26 § Skatteavdrag från ränta eller utdelning på utländska värde- papper ska göras med så stort belopp att det tillsammans med den skatt som dras av i utlandet uppgår till av räntan eller utdelningen. Skyldighet att följa och visa upp beslut