sou · GYB335 · 2010-05-25 00:00:00 — Männen känner sig inte hemma, det är synd om dem till och med, till skillnad från kvinnorna som genom själva sin dominerande existens på lärarutbildningarna och i läraryrket utgör ett problem. Problemet antas således vara den feminisering som plågar landets lärarutbildningar och som anses stöta bort männen.46 konstaterar den citerade undersökningen, som är väl genomförd statistiskt men helt saknar varje tillstymmelse till jämställdhets- eller genusperspektiv, att lösningen på problemet med mäns lägre sökandel till lärarutbildningen inte på ett entydigt vis kan kopplas till lärarutbildningens status: Samtliga inriktningar av 4–9-lärarutbildningen och gymnasielärarutbildningen ökar andelar män . ligger andelarna män på de kortare lärarutbildningarna och ökar i vissa fall något. Denna förändring motsäger den spridda föreställningen att en tydligt definierad utbildning ger högre status och därmed skulle attrahera fler män.47 Men gör ändå en entydig koppling mellan status och mäns intresse för lärarutbildning utifrån nämnda underlag,48 samma entydiga koppling gör en majoritet av de lärosäten som 43Bertilsson, , 2009. 44Gannerud, 1999, 2001. Se även t. ex. , 2009. 45Bertilsson, , 2009, s. 49. Se även Myndigheten för skolutveckling, 2005, s. 41, där motsvarande antagande om feminisering förs fram på lösa grunder. Å andra sidan problematiseras vedertagna föreställningar om behovet av män i skola och förskola (s. 61-62) i samma rapport på ett för sammanhanget förtjänstfullt vis. 46Bertilsson, , 2009, s. 49. 47Ibid., s. 48. 48HSV, 2009, s. 29 ff, här med förbehållet att den endast delvis förklarar situationen. uppmanats att yttra sig i frågan,49 och så görs alltså även i betänkandet om en hållbar lärarutbildning. I regeringens proposition som följer i spåren av ovan beskrivna process avfärdas remissinstansernas skarpa kritik om frånvaron av insatser för jämställdhet på lärarutbildningar med att dylika aspekter bör kunna rymmas inom den utbildningsvetenskapliga kärnan.50 Frågan om fler män i läraryrket ses som självklar i samma proposition, om än inga konkreta förslag ges för att uppnå det målet. Istället konstateras kort att det är viktigt att universitet och högskolor och skolor arbetar aktivt med att öka rekryteringen av män till lärar- och förskollärarutbildningen.51 Med andra ord förläggs ansvaret för att åstadkomma jämställdhet på högskolor och universitet utan att särskilda resurser, krav, eller andra incitament föreslås. Frånvaron av en förståelse för jämställdhet i propositionen är påtaglig, men helt i linje med den förevarande processen. Sammanfattningsvis är det uppenbart så att det huvudsakliga problemet när det gäller lärarutbildningarna är frånvaron av ett genusperspektiv i såväl utbildningarna som i utredningar om lärarutbildningar i sig. Konsekvenserna blir otvetydigt att (1) fördomar och föreställningar om kvinnor (och män) återskapas utan att problematiseras, (2) att hierarkiseringen av könen inom lärarutbildningen och i läraryrket som sådant bibehålls, (3) att föraktet för kvinnors omsorgsarbete och den generellt nedlåtande inställningen till kvinnodominerade utbildningar och yrken förmeras, samt (4) att normer kring maskuliniteter och män förblir outtalade till förmån för analyser och perspektiv som beklagar de orättvisor män utsätts för, orättvisor som retoriskt förkroppsligas av kvinnor vilka stöter bort männen och tvingar dem att fly. Vikten av ett tydligt genusperspektiv i och om lärarutbildningar kan nog inte formuleras tydligare än så. Under nästa rubrik preciseras bland annat hur en konkret förändring av innehållet i lärarutbildningarna bör utformas. 49Ibid., s. 34 ff. 50Regeringens proposition 2009/10:89, s. 37. 51Ibid., s. 41. Det känns en smula förtvivlat att nu försöka sammanställa det skrivna i vedertagen punktform med gångbara förslag. Därför tillåter jag mig att utveckla denna genre något, utan att för den skull överskrida det rimligas gränser. Förtvivlan följer av att tankar därigenom reduceras och slätas ut, men kanske främst av att förslagssjukan alltid varit en problematisk del i jämställdhetsdiskursen. Som det var för UHÄ . vid dristade sig till att kommentera denna sjuka i ett remissvar till en av ämbetets utredningar på följande vis: Självfallet är UHÄ medvetet om att det är omöjligt att komma åt problematikens kärna genom åtgärder som kan listas på detta sätt.1 Just denna kärna har dock kretsats kring i avsevärd längd i den här analysen, och min förhoppning är naturligtvis att just den reflektionsprocessen kan bidra till att påverka sjukdomsförloppet i positiv riktning. En stark rekommendation är att varje förslag om metoder för att motverka traditionella könsmönster i skolan tar resonemangen och sammanställningarna i avsnitt 4.3 som utgångspunkt. Forskning och kunskapsutveckling om jämställdhet och skola Metaanalysen av forskningsfältet jämställdhet och skola 1969–2009 visar med all önskvärd tydlighet vilken forskning och vilket forskningsinnehåll som saknas och är angelägen av olika skäl. Detta kunskapsunderskott i vid bemärkelse kan delas in i fyra mer eller mindre skilda områden: subjekt, fysiska rum, nya begrepp, samt teori i allmänhet. Förslag vilka berör vikten av att utveckla 1 UHÄ 1978:16, s. 19. Se även SOU 1995:110, s. 11, där det påpekas att den kunskap utredningen lyfter fram får begränsade punktinsatser att te sig överspelade. forskningsfältets struktur, organisation och funktion, liksom förslag som angår lärarutbildningen och dess elever specifikt, diskuteras separat under särskilda rubriker nedan. underordnas och/eller utesluts en stor del av de subjekt som befolkar skolor från forskningsfältet, och dessa är som konstaterats lokalvårdare, matbespisningspersonal, vaktmästare, vikarierande lärare och annan vikarierande personal, majoriteten av olika kategorier administrativ personal, elever och lärare från sameskolan, samt elever från specialskolor. Kunskaper om hur dessa subjekt skapar, återskapar och utmanar traditionella könsmönster och andra skillnadsnormer, liksom hur deras respektive situationer ter sig ur ett jämställdhetsperspektiv i sig, är obefintliga och bör därför efterfrågas. Vidare är det uppenbart så att kategorin flickor i allmänhet, och deras individspecifika erfarenheter och villkor i synnerhet, utesluts ur det aktuella forskningsfältet. Det sker till förmån för jämförande analyser mellan pojkar och flickor som grupper respektive ett starkt växande och i flera avseenden problematiskt fokus på (hela gruppen eller några) pojkar som det allt annat överskuggande problemet med jämställdhet. Utöver att detta skeva forskningsfokus lämnar flickor utan en egen röst i sammanhanget, innebär det blott en upprepning och negativ förskjutning av forskningsfokus i sig från ett problemsubjekt till ett annat. Målet för en progressiv forskningspolitik bör istället vara att prioritera och efterfråga forskning om förutsättningar för och konsekvenser av relationer inom och mellan grupper av flickor och pojkar och relationer mellan lärare-elever och elever-elever respektive lärarelärare utifrån senare tids begreppsutveckling inom fältet. Härmed avses särskilt de kunskapsfält som intresserar sig för maskuliniteter, (hetero)sexualiteter, queer, intersektionalitet, och andra traditioner vilka på olika sätt utmanar såväl diskurser kring eleven/läraren som problemen med återskapandet av två dikotoma könskategorier. Metaanalysens resultat fungerar som ett konkret underlag för att motivera ett skifte i fokus på vilka fysiska rum som bör prioriteras i framtida forskning inom det aktuella forskningsfältet. Naturligtvis bör klassrumsforskning prioriteras även , men som analysen visar sker en oavsiktlig hierarkisering av de fysiska rummens möjligheter att motverka traditionella könsmönster i skolan. Konkret och lite tillspetsat innebär nuvarande slagsida att det går att motverka ojämställdheter i klassrummet, medan samma och andra ojämställdheter kontinuerligt skapas och återskapas i skolans övriga rum. Särskilt utmärkande i sammanhanget är behovet av forskning som analyserar jämställdhetsfenomen och utvecklar metoder för att bryta traditionella könsmönster på skolgården, i relation till skolvägen, i korridorer, fritidshem och skolmatsalar, under utflykter och på studiebesök, och i alla övriga fysiska rum som inte utgörs av det traditionella klassrummet. Det senare bör också fokuseras i betydligt större utsträckning när det gäller icke-lärarledda aktiviteter liksom undervisning som inte är direkt ämnesrelaterad. Önskvärt är också att forskningsbaserade ansatser vilka följer och teoretiserar olika försök att iscensätta särskilda pedagogiker för att bryta traditionella könsmönster i skolans klassrum prioriteras. Jämställdhetsbegreppet liksom hela frågan om könsskillnad som problem i skolan står inför ständiga utmaningar. Metaanalysen visar med all önskvärd tydlighet att forskningsfältet iscensätter en begreppslig utfasning av jämställdhet till förmån för nya begrepp. Det är inte detsamma som att de nationella, jämställdhetspolitiska målsättningarna utfasas. Inte heller innebär det att problem som enbart rör jämställdhet i snäv bemärkelse upphör att existera i skolan. Vidare är det inte heller så att kunskaperna om jämställdhet eller den mer övergripande jämställdhetsdiskursen i skolan och samhället överlag är under generell omförhandling. Men analysen av forskningsfältet, och särskilt då när det gäller antaganden kring dess begrepp och metoder, leder oundvikligen till återkommande frågor om effekterna av jämställdhetsarbete i flera avseenden. I princip samtliga analyserade tillväga- gångssätt tenderar att återskapa själva grunden för de problem som ska lösas, idéer om vad och vem som ska förändras visar sig vara påtagligt samtida och normerande, samt själva angreppssättet som sådant har visat sig skapa situationer där den eller det som avviker utgör problemet och lösningarna följer därefter och skapar en otillräcklig tolerans som dessutom osynliggör och bibehåller normer för andra skillnader. Några av de begrepp och metoder som har presenterats här visar sig arbeta aktivt med att undgå dessa problem, och särskilt de normkritiska arbetssätten har lyfts fram som exempel på vad som avses i sammanhanget. Ett annat förtjänstfullt sätt att med forskningsbaserade metoder överskrida nämnda begränsningar representeras i viss mån av aktionsforskningsfältet, vars konkreta betydelser preciseras närmare nedan i förslaget om lärarutbildningar. Således är det angeläget att forskning om jämställdhet och skola prioriteras vilken utvecklar teoretiska och metodologiska kunskaper om dessa arbetssätt. Vidare är det avgörande att en diversifierad kunskapsbas eftersträvas där en mångfald skillnadsteorier och begrepp ges möjligheter att utvecklas. Konkret innebär det förslag om utlysningar av forskningsmedel vilka särskilt inriktas mot dessa aspekter. Det innebär också att utbildningsinsatser för aktuella forskningsråd behöver genomföras. Slutligen medför denna situation att en mer övergripande och systematisk kunskaps- och informationsfunktion bör inrättas som kan sammanställa och kommunicera dessa kunskaper. Det sistnämnda utgör i själva verket ett särskilt angeläget förslag i fler avseenden, vilket utvecklas vidare nedan. Forskning om skola och jämställdhet är mångdisciplinär, har en påtaglig bredd i sitt fokus på olika objekt, och konstituerar i övrigt ett på flera sätt diversifierat och ämnesmässigt levande forskningsfält. Metaanalysen ger dock vid handen att forskningsfältet lider av en generell underteoretisering av centrala begrepp och kategorier. Därtill bedrivs forskning huvudsakligen inom en snäv anglosaxisk teoritradition och en övervikt av strikt pedagogiska utgångspunkter skapar en motsvarande snäv och begränsande kunskap om jämställdhet och skola. Därför efterfrågas särskilt tvärvetenskapliga ansatser, teoretisk problematisering och utveckling av för forsk- ningsfältet centrala begrepp, samt ett särskilt fokus på en fördjupad, och särskilt utifrån sociologiska, genusteoretiska och etnologiska kunskapstraditioner, teoriutveckling kring olika identiteter och relationer i skola och utbildning generellt. Här bör även olika postperspektiv (postkoloniala teorier, postfeminism, poststrukturalism, m.m.) prioriteras i syfte att på ett tydligare sätt positionera forskning om skola och jämställdhet i de humanistiska och samhällsvetenskapliga ämnenas nuvarande teoretiska utveckling. På liknande vis bör forskningsfältet injiceras med olika postperspektiv på biologi, fysik, matematik och andra naturvetenskaper, och företrädesvis inom ramen för de senares egen teoriutveckling, vilken varit synnerligen expansiv även inom svensk genusforskning. Ett nationellt för skillnad, makt och utbildning har ett övergripande ansvar för att samla, kartlägga och informera om kunskaper om jämställdhet och skola. Men det är uppenbart så, vilket om inte annat arbetet med att insamla material till metaanalysen av forskningsfältet visar, att det inte sker vare sig uttömmande, systematiskt, eller ens med ambitionen att bidra till kunskapsfältet i sig mer än i termer av mer eller mindre bristfälliga, om än nog så viktiga, kunskapsöversikter. FEMDOK, och är på motsvarande vis sentida exempel på kunskapssammanställningar över forskning inom genus- och jämställdhetsfältet, men liksom sina föregångare har dessa satsningar trots goda intentioner och ambitiöst arbete dessvärre problem med översikt och delaktighet, och i vissa fall saknas ekonomiskt rimliga betingelser, varför innehållet i dem successivt blir alltmer inaktuellt.2 2 Trots den höga ambitionen fallerar dessa kartläggningar inte minst på att det är näst intill omöjligt att ge en rättvisande bild av ett pågående . Det var visserligen möjligt att vara i princip helt uttömmande kring kvinnoforskning med relativt enkla medel, som Hallenrud o. a., 1982, och deras monumentala enkätsammanställning (med föregångare ), men är fältet så enormt stort och diversifierat att det krävs helt andra, och framför allt mer långsiktiga och bärkraftiga, tillvägagångssätt för att ens närma sig en sådan helhet. I sin sämsta form är dylika kunskapssammanställningar bristfälliga kartläggningar av ett nuläge som publiceras och sedan arkiveras och förträngs. I bästa fall är de webbaserade, interaktiva, allomfattande, väl utförda och underhållna av kompetenta personer med goda anställningsvillkor, inom ramen för en långsiktigt planerad och finansierad verksamhet med fler uppgifter än så, samt väl försänkt i en stabil och självständig organisation som förmår förvalta det hela. Finansieringen av en dylik verksamhet är i grunden en forskningspolitisk fråga, där kvinnohistoriska samlingarna vid är en viktig förlaga och kunskapskälla, sekretariatet för genusforskning i kan bli en tänkbar bundsförvant, bör rimligtvis kunna bistå med sina informationssamlande och -spridande kunskaper, etc. Men det är ändå inte tillräckligt för att uppnå vad som verkligen behövs i sammanhanget. Istället förordas starkt att inrättandet av ett nytt och från universitet och andra myndigheter fristående Nationellt för frågor om utbildning, skillnad och makt övervägs (eller eventuellt det mer politiskt gångbara för utbildning och likabehandling). Fördelarna med och behoven av ett dylikt är, som konstaterats i bland annat denna utredning, flera och relativt uppenbara. Målet bör vara att skapa en organisationsövergripande kunskapsbas i syfte att överbrygga utbildningskulturer och underlätta elevers och kunskapers övergångar mellan befintliga skolsystem. utförs vissa former av likabehandlingsarbete på förskolor, ett helt annat på skolor, ytterligare andra aspekter förekommer på gymnasieskolor, och så slutligen har universitet och högskolor en alldeles egen agenda och kunskapsbas för sitt arbete. Det är utan tvivel ett uppenbart slöseri med tid, resurser, processer och kunskaper och gör framför allt elever och studenter liksom lärare och utbildningsledare en stor otjänst. Därtill skapar det en inneboende tröghet i respektive skolsystems förändringsarbete när kunskapsprocesser tvingas börja från början . Ett nationellt bör få åtminstone fyra tydliga uppgifter. 1.Att bedriva egen, självständig forskning som är såväl teorigenererad som behovsmotiverad, att bedriva konkret metod- och begreppsutveckling, samt bistå med utvärderingar, kartläggningar och olika jämförande analyser. 2.Utgöra en samordningsfunktion för hela kunskapsfältet likabehandling och utbildning, genom att erbjuda vederhäftiga och tillgängliga kunskapssammanställningar (för forskare, lärare och annan personal, elever och studenter, beslutsfattare och allmänhet) och värna om helhet och opartiskhet i presentationen av kunskapsstoffet. 3.Ansvara för och aktivt driva på utvecklandet av konkreta verktyg och metoder för jämställdhet, iscensätta kartläggningar och inventeringar, och arbeta för förankring av ny kunskap i utbildningsmiljöer. 4.Bistå med allmänna och riktade informationsinsatser, etablera tvärvetenskapliga och tvärsektoriella nätverk, ansvara för kommunikation av resultat från forskning och utveckling; allt sammantaget för att på länka samman hela utbildningsfältets olika aktörer och avnämare. Systematiskt och integrerat arbete med genus i lärarutbildningar Som konstateras i avsnitt 5.3 är frånvaron av jämställdhets- och genusperspektiv på, men framför allt i, lärarutbildningarna förödande, inte enbart för de kunskaper som förmedlas i dessa utan naturligtvis främst för elever och lärare i skolan och de kunskaper som där omsätts. Det studerade forskningsfältets publikationer om lärarutbildning lider allvarlig brist på teori- och metodkunskaper när det gäller hur lärarutbildningen kan utformas annorlunda i termer av makt och skillnad. Det är ett angeläget problem i sig, det vill säga att stimulera forskning om lärarutbildning och då företrädesvis forskning i lärarutbildningen liksom med och av lärarutbildare och lärarstuderande på olika vis. I huvudsak tre olika aspekter efterfrågas i olika språkdräkt kontinuerligt när det gäller kunskapsbehoven om jämställdhet och genus i lärarutbildningar. Dessa är i korthet: 1.Genusvetenskapligt baserade kunskaper om ämnesundervisning (genusdidaktiska kunskaper), om det aktuella ämnet för lärarutbildningen i sig, samt om det pedagogiska fältets olika traditioner, begrepp och metoder. 2.Genusvetenskapligt baserade kunskaper om identiteter, gruppprocesser, särskilda undervisningsmetoder, lärarprofessionen, utbildningssystemet, och andra liknande aspekter. 3.Omfattande erfarenheter av genusmedveten eller på annat sätt genusintegrerad undervisning, främst i bemärkelsen systematiska möjligheter att skapa situerad kunskap om hur skillnad och makt fungerar i konkret undervisning och i skolans olika verksamheter i övrigt.3 De två inledande punkterna kräver strukturerade åtgärder på flera nivåer. Till att börja med skärpta kunskapskrav i termer av genusintegrerade examinationsmål för lärarutbildningar. Dessa mål bör specificera de kunskaper som ska ingå däri, och utöver de aspekter som berörs ovan bör särskilt normkritiska arbetssätt prioriteras. Vidare är det angeläget att ett systematiskt arbete inleds med att genusintegrera utbildningsplaner, kursplaner, kurslitteratur, undervisningsformer och -metoder, handledning, examinationer och kursvärderingar, samt att eventuellt genuscertifiera lärarutbildningarna i linje med flera lärosätens sätt att arbeta systematiskt med frågan.4 Slutligen krävs kontinuerlig tillsyn och granskning av berörda myndigheter i syfte att stimulera utvecklandet av arbetssätt och tillgodose en god kvalité i innehållet på utbildningarna. Den tredje aspekten ovan är på sätt och vis ändå den mest angelägna, om än den naturligtvis kommer till sin fulla rätt först när de två förstnämnda iscensätts. Nuvarande inriktning med praktikperioder och motsvarande av varierande längd och kvalité på svenska lärarutbildningar är naturligtvis utmärkta tillfällen att söka integrera frågor som dessa. efterfrågas även ett mer systematiskt arbetssätt som lärare kan bära med sig vidare i sin profession och som kan fungera som redskap i ett successivt utvecklande av praktisk kunskap om jämställdhet i olika avseenden. Genomgången av forskningsfältet om jämställdhet och skola, och särskilt de forskningsbaserade metoderna, visar entydigt att ett aktionsforskningsbaserat arbetssätt lever upp till dylika förväntningar med råge. Med andra ord kan en ambition för lärarutbildningen vara – utöver att på allvar systematisera integreringen av de 3Med begreppet genus avses i det här specifika sammanhanget en bred definition som framför allt inkluderar senare års teoriutveckling och begreppsanvändning där frågor om identitet, kropp, språk, intersektionalitet och motsvarande problematiseras. 4Se t.ex. , 2008; , 2008. två förstnämnda punkterna – att i möjligaste mån eftersträva den aktionsforskande läraren. En aktionsforskande lärare har som främsta förtjänst att hon eller han kontinuerligt sammanför teori och praktik, arbetar problemorienterat och problemutvecklande, eftersträvar elevernas delaktighet, eget lärande och en avhierarkisering av såväl kunskaper som relationer i skolan, samt iscensätter ett handlings- och förändringsinriktat arbetssätt. Utan att gå in i närmare detaljer i det här sammanhanget kan konstateras att kunskaper om den aktionsforskande lärarens möjligheter och problem är väl utvecklade, en bred erfarenhet finns dokumenterad från arbetet med aktionsforskande lärare på lärarutbildningar av olika slag internationellt, och likaså finns utförliga forskningsbaserade utvärderingar av skolors verksamheter i detta avseende.5 Övriga synpunkter om jämställdhet och skola i korthet Läromedelsanvändning, liksom läromedel i sig, har ända och granskats och styrts utifrån olika ideologiska, politiska och ekonomiska incitament i statlig regi. saknas dock en självklar tillsynsfunktion, utöver särskilda, oregelbundna och avgränsade uppdrag formulerade utifrån normativa idéer och problemställningar. I syfte att systematisera underlaget för en flora av analyser och granskningar av läromedel och läromedelsanvändning bör det ställas krav på lärarutbildningar och skolor att i årsredovisningar övergripande återrapportera i vilken utsträckning kunskaper om genus, jämställdhet och motsvarande ryms i använda läromedel och omsätts i faktisk läromedelsanvändning. Såväl Skollagen som andra för skolan aktuella lagrum bör ses över i syfte att skärpa och utveckla skrivningar kring jämställdhet och genus. Viktigt blir att tydligt formulera såväl krav om relevant 5 Se vidare i , 2009, för en uppdaterad översikt. kunskapsinnehåll i termer av jämställdhet och/eller motsvarande (i allmänhet, för specifika ämnen, samt för program och särskilda inriktningar i synnerhet) som krav om införande av systematiska arbetssätt för att motverka traditionella könsmönster. Detsamma gäller i hög grad nuvarande läroplaner för samtliga utbildningsfunktioner. Vid genomförande av skolinspektioner bör inte endast en enskild fråga ställas om likabehandling, utan istället en bred uppsättning kunskapsbaserade och detaljerade frågor om genomfört och planerat likabehandlingsarbete i enlighet med lagstiftning och övriga regelverk. Särskilt relevant är att väga in i vilken utsträckning det förebyggande arbetet när det gäller diskriminering, trakasserier och kränkningar är systematiskt och på vilket sätt det hanterar alla relevanta skillnadsaspekter. För det förra krävs särskild sakkunskap, för det senare krävs dessutom en gedigen genusteoretisk kunskapsgrund. Könsbundna yrkes- och utbildningsval Instruktioner bör införas som stimulerar och/eller kräver att skolor och lärarutbildningar för studie- och yrkesvägledare genomför ett systematiskt, normkritiskt arbete med elever, lärare och lärarstuderande om könsbundna utbildnings- och yrkesval. Särskilt relevant är att även göra en översyn över nuvarande system för praktisk arbetslivsorientering i skolan i två avseenden.