sou · GYB375 · 2010-11-10 00:00:00 — Någon motsvarighet till det danska systemet som omfördelar delar av utbildningskostnaderna över arbetsgivarkollektivet finns inte. Däremot är förekomsten av upplärningskontor ett intressant exempel på hur företagen i olika branscher och regioner samverkar för att skapa effektivitetsvinster och sprida risker kopplade till lär- lingsutbildningen. Det sistnämnda bör naturligtvis vara särskilt betydelsefullt för mindre företag. Efter denna inledande bakgrund om lärlingsutbildningens bety- delse och utmaningar ska vi nu orientera oss mot de svenska erfa- renheterna. Huvudfokus kommer alltså att ligga på frågan om lär- lingsutbildningens reglering och lärlingsrådens betydelse i samman- hanget. 3.Svenska erfarenheter av lärlingsutbildning Lärlingsutbildning är en modell för att organisera utbildning som har existerat . I liksom i flera andra länder i spåras regleringen av lärlingsutbildningen till- baka till skrånas etablering inom hantverket (1987). fram till näringsfrihetsrefor- merna fanns lagstadgade regler för hur utbild- ningen av lärpojkar och gesäller skulle organiseras inom olika yrken. Skråna var ett slags monopolistiska sammanslutningar som förutom sina omedelbara ekonomiska och sociala syften skulle garantera att yrkesrelaterade kvalifikationer och kvalitet upprätt- hölls inom hantverket. I flera länder fortsatte lärlingsutbildningen att spela en viktig roll även efter näringsfrihetens införande och den moderna indu- strins tillväxt. I bland annat och introducerades en lagstiftning som gick ut på att engagera industriföretagen och öka antalet unga i lärlingsutbildning. Det här ska också ses mot bakgrund av att man tidigt noterade att unga personer tenderade att drabbas särskilt hårt av arbetslöshet i sam- band med konjunkturnedgångar. I utvecklades emellertid yrkesutbildningen på ett annat sätt än i flera länder på kontinenten. Utvecklingen och framåt ledde i riktning mot en allt mer skolförlagd yrkesutbild- ning. Lärlingsutbildning har traditionellt inte haft någon stark ställning inom ramen för det reguljära svenska utbildningssystemet. En förklaring till detta kan vara att huvudorganisationerna på arbets- marknaden, dåvarande och , i samband med Saltsjöbadsförhandlingarna bestämt motsatte sig en lagreglering av lärlingsutbild- ningen (2005). Man förordade istället en fristående och avtalsreglerad lärlingsutbildning på enskilda branschområden. En traditionell och avtalsreglerad lärlingsutbildning har levt kvar som färdigutbildning vid sidan av gymnasieskolan inom vissa bransch- områden, t.ex. byggnadssektorn och VVS-branschen, men dessa inslag har totalt sett omfattat ganska begränsade delar av arbets- kraften. Försöksverksamhet med lärlingsutbildning har också före- kommit i olika omgångar sedan etableringen av den integrerade gymnasieskolan , med varierande deltagar- volymer (). Inom ramen för den så kallade Översynsgruppen för den gym- nasiala yrkesutbildningen , den så kallade ÖGY- utredningen, föreslogs att de då 2-åriga yrkeslinjerna skulle för- längas till och att det tredje året skulle omfatta minst 60 pro- cent arbetsplatsförlagd utbildning (SOU 1986:2). Tanken var att yrkesutbildningarna inom gymnasieskolan skulle erbjuda färdig- utbildning och att de moment som inom vissa branschområden sorterat under den avtalsreglerade lärlingsutbildningen skulle integ- reras i gymnasieskolan. Så blev det emellertid inte. När beslutet togs om det 3-åriga programgymnasiet utvid- gades i stället de allmänteoretiska och studieförberedande momenten i yrkesutbildningarna. Yrkesutbildningen skulle ha en uttalat för- beredande karaktär. Ansvaret för färdigutbildningen låg på arbets- livet. Omfattningen av APU inom ett yrkesutbildningsprogram begränsades . Möjligheter att följa en lärlingsutbild- ning och att vara anställd som lärling har dock funnits inom det individuella programmet, men antalet lärlingar har varit begränsat. Gymnasiereformen ledde emellertid inte till att intresset för en mer lärlingsliknande utbildning inom skolans ram avtog. introducerades t.ex. försöksverksamhet med lärande i arbete (), som innebar att de deltagande skolorna skulle erbjuda en arbetsplatsförlagd utbildning som motsvarade minst en tredjedel av utbildningstiden eller . av försöks- verksamheten utgick en kostnadsersättning motsvarande per elev. Som mest omfattade cirka 1 500 elever. Försöksverksamheten med låg också till grund för ett för- slag om att etablera valbara alternativ till de reguljära yrkesutbild- ningsprogrammen som presenterades av den dåvarande social- demokratiska regeringen . fick i uppdrag att pre- sentera ett förslag till gymnasial lärlingsutbildning inom gymnasie- skolan (Redovisning av förslag till gymnasial lärlingsutbildning inför gymnasieskolan 2007). Efter regeringsskiftet lades emellertid förslaget åt sidan. En ny gymnasieutredning tillsattes och nya initiativ togs för såväl en försöksverksamhet med som en reguljär lärlingsutbildning inom gymnasieskolans ram. 4.En ny försöksverksamhet med lärlingsutbildning Regeringen beslutade att genomföra en ny för- söksverksamhet med lärlingsutbildning i gymnasieskolan. Försöks- verksamheten påbörjades och pågår fram . Verksamheten regleras i en särskild förordning (SFS 2007:1349). per elev utgår i form av ett extra stats- bidrag till de skolor som medverkar i försöksverksamheten. tillsatte regeringen den Nationella lärlingskommittén vars uppdrag är att följa och bistå aktörerna i försöksverksamheten: branscher, företag och skolor. består av före- trädare för en rad olika organisationer i arbetslivet och leds av generaldirektören vid , Per Thullberg. I grunden är uppgiften att granska måluppfyllelsen och bidra till att utveckla kvaliteten i lärlingsutbildningen. Siktet är inställt på den reguljära lärlingsutbildning som introduceras i den reformerade gymnasie- skolan från i enlighet med förslagen i regering- ens proposition Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan (2008/09:199). Nationella lärlingskommittén presenterade sitt första delbetänkande: Gymnasial lärlingsutbildning – hur blev det? Erfarenheter av det första försöksåret (SOU 2009:85). I betänkandet påtalades en rad brister och oklarheter kopplade till regleringen och kvalitetsuppföljningen av lärlingsutbildningen. Det konstaterades bland annat att det extra statsbidraget i mycket liten utsträckning användes på det sätt som ursprungligen avsetts, dvs. för att finansiera utbildning av handledare på arbetsplatserna. Ännu allvarligare var att det i stort sett tycktes saknas etablerade system för utbildning av handledare, för godkännande av arbetsplatser som tog emot lärlingar och för uppföljning och utvärdering av lärlings- utbildningen med utrymme för partsorganisationers inflytande. I betänkandet konstaterades att lärlingsråden utgjorde en svag länk i försöksverksamheten.2 Detta måste ses som särskilt allvar- ligt. I förordningen om försöksverksamheten med lärlingsutbild- ning ges lärlingsråden en strategisk roll. Det är via lärlingsråden utbytet mellan skola och arbetsliv ska organiseras. Varje skola som deltar i försöksverksamheten är skyldig att inrätta ett lärlingsråd med deltagare från arbetslivet och företrädare för lärar- och elev- intressen. Det är lärlingsråden som ska godkänna arbetsplatserna och se till att uppföljningen av lärandet på arbetsplatserna fungerar. Mot bakgrund av de stora oklarheter som kunde konstateras gällande lärlingsrådens funktioner och betydelse gav Nationella lärlingskommittén en grupp forskare vid och Lunds univer- sitet i uppdrag att granska lärlingsrådens funktioner, särskilt utifrån ett arbetslivsperspektiv. I denna bilaga liksom i bilaga ? om sentida erfarenheter av APU, som kan anses relevanta ur ett lärlingsutbild- ningsperspektiv, redovisas delar av uppdraget.3 Bland annat genom- fördes två enkätundersökningar . Vi ska inleda redogörelsen av utredningens resultat med några kommentarer om vår enkätundersökning avseende lärlingsrådens funktioner. skickades totalt 139 enkäter ut till gymnasieskolor som deltar i försöket med gymnasial lärlingsutbildning. 105 skolor besvarade enkäten, vilket motsvarar en svarsfrekvensen på . Av de svarande sko- lorna meddelade en att de inte längre har lärlingsutbildning och vår svarssammanställning baseras därför på information från 104 sko- lor. Av dessa utgör 69 skolor med huvudman och 35 fri- stående skolor. Enbart påtagliga skillnader mellan dessa skolformer kommenteras i resultatredovisningen. Skolornas rektorer har van- ligtvis besvarat enkäten. Enkäten omfattade 16 huvudfrågor med ett stort antal delfrågor. Flertalet av frågorna var av den karaktären att skolorna skulle vär- dera huruvida olika alternativ i högre eller lägre grad förekommer eller är aktuella för det lärlingsråd som de ansvarar för. 2SOU 2009:85 s. 99. 3Överenskommelse med om uppföljnings- och utvärderingsuppdrag avse- ende lärlingsråd m.m. Nationella lärlingskommittén. valt att enbart besvara de frågor som är aktuella för dem och har lämnat frågor som inte är aktuella obesvarade. På så sätt får den typen av frågor ett högt internt bortfall utan att tolkningen av resultaten har försvårats. Det interna bortfallet kommenteras där- för inte i anslutning till respektive fråga förutom i något enstaka fall. Fråga 2 som handlar om lärlingsrådets former har vissa skolor besvarat genom att kryssa för fler än ett alternativ. Detta är rimligt eftersom en skola kan ha flera olika lärlingsråd. Det innebär att de 104 inskickade enkäterna har 121 markeringar, vilket överstiger . I datamaterialet redovisas såväl antalet förkryssade alter- nativ och i en annan kolumn antalet markeringar i relation till antalet enkäter (104). I diagrammen används det senare alternati- vet. Några frågor ger möjlighet för skolorna att fritt under rubriken annan eller ange vilka beskriva alternativ som inte finns i svars- alternativen. Dessa har inte sammanställts då svaren är av över- gripande och varierande karaktär och en sammanställning knappast skulle tillföra någon information av värde. Ett exempel är fråga , där skolorna skulle ange vilka branscher som var representerade i lärlingsrådet. Summerade svar är alltså inte bearbetade och tolkade. Som komplement till enkäten har 16 företrädare för arbetslivet intervjuats. Intervjuguiden fokuserade på samma huvudområden som enkäten. Valet av företrädare har gått via skolornas rektorer som förmedlat namn på de arbetslivsföreträdare som är represen- tanter i skolornas lärlingsråd. Vid urvalet av respondenter inför intervjuerna har kommunala och fristående skolor, större och mindre kommuner samt en geografisk spridning över landet beak- tats. Resultaten av enkät – och intervjuundersökningarna presenteras nedan. Redovisningen bygger i huvudsak på en sammanställning av enkätsvaren. Några huvudlinjer i intervjusvaren lyfts också fram, men mest för att illustrera och förtydliga våra resonemang. Vi har valt att principen att inte ange källa för olika utsagor annat än där det kan anses mer motiverat. Skriftliga sammanställningar av inter- vjuerna finns emellertid tillgängliga för den som är intresserad att ta del av dessa. och kommer uppföljningen av lärlingsrådens verksamhet att fortsätta. En ny enkätundersökning avseende de skolor som deltog i lärlingsutbildningsförsöket /10 kommer att genomföras . kommer den kvalitativa intervjubaserade undersökningen att bred- das till att omfatta totalt 40 lärlingsråd (inklusive dem som ingår i underlaget för denna bilaga). 5.Lärlingsutbildningens omfattning och lärlingsrådens organisation De skolor som medverkade i enkätundersökningen tillfrågades om inom vilka program de bedriver lärlingsutbildning och hur många elever de har i årskurserna 1, 2 och 3 på respektive program (se dia- gram 1). Sju skolor besvarade inte frågan utan angav bara vilka lär- lingsprogram de ansvarar för. Några har kommenterat att de inte vet, medan andra helt avstått från att svara. Men trots att uppgif- terna om antal lärlingar alltså långt ifrån är kompletta så är infor- mation av intresse. Av de svar vi har framgår att de berörda sko- lorna utbildade 3 778 lärlingar . Det visar sig vidare att de branschområden som av tradition har bedrivit och bedriver olika former av lärlingsutbildningar också tenderar att vara påtagligt överrepresenterade i försöksverksamheten. Totalt antal lärlingar vid olika lärlingsprogram för år 1, 2 och år 3 Byggprogrammet är det program som utbildar det största antalet lärlingar. Totalt går 858 lärlingar på årskurs 1, 2 och 3 i byggpro- grammet. Därefter har Fordon-, El- och Energiprogrammen flest lärlingar. Dessa följs i sin tur av Industriprogrammet, Handel & administration och Hantverksprogrammet. och Medieprogrammet är de program som har det minsta antalet lärlingar. Totalt sett har de fristående skolorna betydligt fler lärlingar än de kommunala. De 35 fristående skolorna, som ingår i vår enkät- undersökning, utbildar sammanlagt 2 195 lärlingar medan de 69 kommunala skolorna utbildar 1 583 lärlingar. Det återspeglar bland annat. Baggium AB:s starka representation i lärlingsutbildningsför- söket. Det framgår också vissa skillnader mellan kommunala och fristående skolor vad gäller antal lärlingar på olika program. Dia- gram 2 nedan visar antal lärlingar vid olika program för respektive årskurs, fördelat mellan kommunala och fristående skolor. Antal lärlingar vid respektive program och årskurs fördelat på kommunala och fristående skolor A) Barn- B) Bygg C) El E) F) Handel & G) M) N) Annat De fristående skolorna har fler lärlingar på program som utbildar mot det privata näringslivet. De kommunala skolorna däremot har fler lärlingar inom program som utbildar mot offentlig sektor. Den sneda fördelningen kan ha flera orsaker, men talar ändå för behovet av att utveckla lärlingsutbildningen inom de program som saknar en historisk anknytning till utbildningsmodellen. Det gäller alltså såväl industriorienterade utbildning som utbildningar som är ori- enterade mot offentlig verksamhet. ska enligt riktlinjerna i förordningen för försöksverk- samheten utgöra en plattform där skolan och arbetslivet med utgångspunkt i styrdokument och lokala förutsättningar ska utforma, driva och följa upp lärlingsutbildningen. Varje skola som deltar i försöksverksamheten är skyldig att inrätta ett lärlingsråd. Lärlingsråden ska, som påtalats tidigare, vara den främsta garanten för att lärlingsutbildningen uppfyller högt ställda krav på kvalitet och likvärdighet. Däremot anges inga bestämda riktlinjer för hur lärlingsråden ska organiseras, för hur ledamöterna ska rekryteras och för hur verksamheten ska bedrivas. Skolorna ges följaktligen betydande frihetsgrader på dessa punkter. Enligt enkätsvaren framkommer det att drygt hälften, eller när- mare bestämt av skolorna, organiserar lärlingsråd som en fristående verksamhet för varje enskilt yrkesprogram. 22 pro- cent av skolorna organiserar råden på så sätt att flera olika program finns samlade under ett och samma lärlingsråd. Vid några skolor finns blandvarianter där vissa program har särskilda lärlingsråd medan flera andra program vid samma skola inordnas under ett programråd. Ytterligare en form är att skolan i stället för att inrätta särskilda lärlingsråd har samordnat samtliga lärlingsutbildningar med yrkesprogrammens programråd vid skolan (). Enstaka skolor har utvecklat alternativa former. Exempelvis har handledarträffar fått tjäna som lärlingsråd. Det ska också sägas att det finns ett lärlingsråd som till sin struktur och sammansättning helt avviker från mönstret i landet i övrigt. Det gäller lärlingsrådet i som täcker samtliga medverkande skolor i försöksverk- samheten i länet. Något sådant exempel på ett regionalt organiserat lärlingsråd finns inte någon annanstans. Vid en intervju med en företrädare för rådet i framhölls, att detta råd är ett av de få exemplen där lärlingsrådets fungerar som tänkt och uppfyller rollen av att godkänna arbetsplatser som tar emot lärlingar, att godkänna kursplaner och handledare. Diagram 3 visar fördelningen av olika former av lärlingsråd mellan kommunala och fristående skolor. Eftersom några skolor har lärlingsråd med varierande struktur och därför angett flera alternativ så överstiger antalet svar det totala antalet inkomna enkäter. Lärlingsrådens form vid kommunala respektive fristående skolor D) Del av E) Annat sätt F) Lärlingsråd G) Annan form Vid våra intervjuer framkom också kritik mot att lärlingsråd kan omfattas av flera program. Diskussionerna tenderar att hamna på en allt för övergripande och principiell nivå eftersom mer specifika och arbetsplatsnära frågor inte berör alla deltagare. Detta kan i förlängningen medföra att intresset från arbetslivets sida sjunker. Rådens möjligheter att uppfylla uppdraget att certifi- era arbetsplatser som erbjuder lärlingsplatser och att fortlöpande kvalitetsgranska utbildningen på arbetsplatserna minskar. utser enligt förordningen om försöksverksam- heten själv sin ordförande och bestämmer även i övrigt sina arbetsformer. Vår enkätundersökning visar att en rektor vanligtvis är ordförande, närmare bestämt i av skolorna. Det före- kommer också, även om det inte är vanligt, att en arbetslivsföreträ- dare eller en lärare är ordförande och i något enstaka fall en utbild- ningssamordnare. Övriga svar visar på olika informella lösningar. På en fråga om antalet sammanträden framgår det att det vanliga är att lärlingsråden träffas en eller två gånger per en termin, det gäller i av skolorna. Resterande svar visar att lärlings- råden vid ett fåtal skolor möts en gång eller att det varierar, dvs. att det saknas tydliga rutiner för hur ofta rådet möts. Totalt sett har de kommunala skolorna fler lärlingsrådsmöten än de fristå- ende. I samband våra intervjuer framkom att möten ibland kunde förläggas på deltagande arbetsplatser för att ge en mer konkret inblick i lärlingsutbildningens villkor. Möten kunde också knytas till sociala aktiviteter, t.ex. bowling, för att svetsa samman med- lemmarna i lärlingsrådet. För att få en bild av hur lärlingsråden arbetar med planläggning och dokumentation av sina möten ställdes tio delfrågor. Avsikten var att varje fråga skulle besvaras utifrån fem fasta svarsalternativ i spannet mellan alltid och aldrig. Det visade sig att ett ganska stort antal skolor valde att enbart svara på det som var frekvent och aktuellt för dem, medan de avstod från att svara på det som inte var aktuellt. Det innebär att det interna bortfallet är relativt stort på vissa delfrågor. Men svaren visar ändå på tydliga tendenser vad gäller rutiner i anslutning till lärlingsrådens möten. Det vanligaste är att mötetstidpunkter beslutas vid föregående möte, det gäller på av skolorna. Ett antal – eller närmare bestämt – anger att lärlingsrådens möten alltid eller ofta planläggs årsvis med fastställda mötestider. Resterande svar visar att en mindre andel, , planerar in möten vid behov. När det gäller rutiner för hantering av handlingar så anger att kallelser alltid eller ofta skickas ut före ett möte. anger att minnesanteckningar skrivs och att dessa skickas ut till berörda efter mötet. Endast ett fåtal skolor använder sig av hemsida för kallelser och minnesanteckningar. Sammantaget visar det sig att flertalet av skolorna har inrättat någon form av lärlingsråd. Den optimala formen verkar vara ett lärlingsråd för varje enskilt lärlingsprogram eller möjligtvis ett gemensamt råd för de program som ligger nära varandra. Alterna- tiva former försvårar mer eller mindre möjligheterna att hantera de för det aktuella yrkesprogrammet, specifika frågorna. Rutiner med kallelser och minnesanteckningar verkar fungera relativt väl som frågan om mötesfrekvens bör aktualise- ras. Med tanke på det omfattande ansvar lärlingsrådet har så är knappast ett möte per termin tillräckligt. Två möten kan också vara i minsta laget eftersom det finns en risk att möten, om de hålls för sällan, utvecklas till informationsmöten. Arbetslivsföreträdarnas roll reduceras. För att ge utrymme för fördjupad hantering av de viktiga frågorna borde, förutom att lärlingsråden organiseras för varje enskilt lärlingsprogram, också ökad mötesfrekvens uppmunt- ras såvida inte kvaliteten i lärlingsrådets arbete kan säkras på annat sätt. Exempel på stödjande insatser skulle kunna vara att inrätta operativa arbetsgrupper som bereder ärenden inför hantering i lär- lingsrådet. Ett annat alternativ är att upprätta särskilda yrkesråd som stödjer lärlingsråden. Yrkesråden, som t.ex. spelar en viktig roll på lärlingsutbildningar i , kan fokusera mer på avgränsade yrkesområden och ta fram nödvändiga underlag, t.ex. mer detaljerade utbildningsplaner för den arbets- platsförlagda undervisningen. 5.Sammansättning av lärlingsråden. Särskilt fokus på arbetslivets representanter ledamöter ska omfattas av företrädare för berörda arbetsgivare samt för skolans lärare och elever. Därutöver får även annan skolpersonal och andra berörda intressenter från arbetslivet ingå. Det visar sig i vår undersökning att skolarna nästan i samtliga fall representeras av rektor och av karaktärsämneslärare. I viss utsträckning deltar också kärnämneslärare, även om det inte alls är lika vanligt förekommande. En elevrepresentant finns med i vid av skolornas lärlingsråd. En fjärdedel av skolorna saknar alltså elevrepresentanter trots föreskrifterna. Arbetsgivare är repre- senterade i av lärlingsråden, medan motsvarande uppgift för den fackliga representationen är strax . Därutöver anges i några enstaka fall att lärlingssamordnare (utbildningssamordnare) och studie- och yrkesvägledare är representerade i lärlingsråden. Skolans representation i lärlingsråden framstår alltså som enhet- lig genom att en skolledare och en karaktärsämneslärare, med sina skilda roller och ansvar, kan bidra med den kunskap och de erfa- renheter som skolan har. När det gäller arbetslivets representanter i lärlingsrådet framgår det av intervjuerna att dessa personer kan representera helt skilda nivåer, allt från att några representanter har ett övergripande regionalt ansvar inom en bransch eller en facklig organisation till att andra kan ha en roll som handledare nära ele- verna och deras utbildning. Urvalet av medverkande deltagare från arbetslivet i lärlingsråden framstår närmast som godtycklig och beror oftast på etablerade personliga nätverk, framför allt runt skolledaren. Att rektor dessutom vanligtvis är ordförande i lärlings- rådet och att skolans företrädare i något högre grad än arbetslivets representanter deltar vid rådets möten kan illustrera en obalans beträffande inflytandet, något som berörs längre fram i bilagan. Med den oerhört viktiga roll som lärlingsrådet tillskrivs för att garantera kvalitet och likvärdighet i utbildningen är det följaktligen en grannlaga uppgift att utse representanter från skolan och från arbetslivet. Hur ska det förfarandet gå till, vem har mandat att välja och vilka kriterier ska gälla vid urvalet? Är det skolan med rektor, karaktärsämneslärare eller APU-ansvariga som bäst kan avgöra vem som kan svara mot de krav som ställs på en ledamot? Eller är det arbetslivet som bäst kan avgöra ledamöternas kompetens med tanke på arbetslivets krav? Det visar sig alltså att skolan, eller närmare bestämt rektor, i första hand har utsett av karaktärsämneslärarna och av kärnämneslärarna. Arbetslivet har mes- tadels, i av fallen enligt enkätsvaren, utsett sin repre- sentant som skolan ibland har medverkat i rekryteringen av arbetsgivarrepresentant. Våra intervjuer talar emellertid för att även rekryteringen av arbetslivets företrädare i hög grad bygger på tidigare kontakter med rektor – eller att initiativet kommer från rektor. Elevrepresentanter har främst utsetts av elevorganisationer, i en tredjedel av fallen, men också av skolledare eller APU-ansva- riga på skolan. De fackliga företrädarna har utsetts av arbetslivet, men eftersom frågan har ett stort internt bortfall kan det tolkas som att man inte vet. Det är inte helt klart vad som avses med ut- setts av arbetslivet.