sou · GYB344 · 2010-06-30 00:00:00 — Med särskilt skydds- värda eller utsatta personer avses här t.ex. personer som ansöker om asyl i . Dessa personer påverkas extra mycket av en på- gående domstolsprocess och är under förfarandet under en särskilt stor psykisk press. För en asylsökande är ut- gången i målet, dvs. om han eller hon beviljas uppehållstillstånd och därmed får stanna i , av avgörande betydelse för hur ut- länningens framtid kommer att gestalta sig. I dessa fall är det därför viktigt att förfarandet är extra snabbt. Den tredje situationen som enligt uppfattning bör föranleda särskilda åtgärder föreligger när avgörandet blir meningslöst, om det inte fattas inom viss . Alla mål ska naturligtvis prövas inom en tidsram som gör att avgörandet fyller sin funktion. I de allra flesta fallen är en normalt skyndsam Behovet av särskilda åtgärder – några principer prövning tillräcklig för att uppfylla detta.1 För vissa måltyper finns det emellertid en given tidsgräns för när saken förfaller. I några fall ligger den gränsen förhållandevis nära i tiden när domstolsför- farandet inleds. Det kan t.ex. vara fråga om fall där domstolen ska överpröva ett myndighetsbeslut som gäller endast under en viss . För några få andra måltyper är intresset av att få saken prövad ofta mycket kortvarigt. I nu nämnda situationer är det enligt uppfattning befogat att vidta särskilda åtgärder för att säkerställa att avgörandet meddelas inom en tids- period som gör att prövningen fyller sin funktion. Det är ovanligt att denna situation föreligger för de allra flesta målen av viss typ, vilket som nämnts är en förutsättning för att det ska vara befogat att vidta särskilda åtgärder för måltypen i fråga (avsnitt 19.2). I enskilda fall kan det dock finnas anledning för en domstol att hantera mål av många olika slag särskilt skyndsamt, för att säkerställa att avgörandet blir meningsfullt. Från den nu behandlade situationen att ett avgörande blir meningslöst om det inte meddelas , bör skiljas den situationen att ett avgörande blir mer verkningsfullt, om det med- delas snabbare. Den sistnämnda situationen torde ofta föreligga. En brottmålsdom som innebär att samhällets reaktion på överträdelsen kommer snabbare, kan förväntas ge en ökad preventiv effekt och därmed bättre uppfylla strafflagstiftningens syfte. Ett mer skynd- samt avgörande i ett konkurrensmål, som innebär att en konkurrenssnedvridning åtgärdas, är generellt sett bättre för konkurrenssituationen på marknaden och innebär därmed att konkurrenslagstiftningens syfte uppfylls i högre utsträckning. Också syftet med lagstiftningen på det civilrättsliga och det förvaltningsrättsliga området uppfylls generellt sett i högre grad, om avgöranden i civilrättsliga och förvaltningsrättsliga mål kan meddelas snabbare. Att ett avgörande blir mer verkningsfullt, om det meddelas mer skyndsamt gäller således för ett stort antal, och kanske t.o.m. flertalet, typer av mål. Denna omständighet kan därför inte vara tillräcklig för att ett behov av särskild skyndsamhet i domstolsförfarandet ska anses föreligga (jfr avsnitt 19.1). Den fjärde och sista situationen som enligt uppfattning bör föranleda särskilda åtgärder föreligger när ett krav på särskild skyndsamhet följer av internationella 1 När det gäller vissa beslut under rättegången, t.ex. kvarstad, betalningssäkring, häktning eller inhibition finns det ofta behov av ett särskilt skyndsamt avgörande. Dessa frågor faller emellertid utanför utredningsuppdraget (se vidare avsnitt 19.6). Behovet av särskilda åtgärder – några principer I t.ex. EU-rättslig lagstiftning och konventioner som har tillträtt ställs ibland upp krav på att en domstols- prövning ska ske extra skyndsamt eller inom viss angiven tid. För att säkerställa att vi lever upp till våra internationella åtaganden, krävs i denna situation särskilda åtgärder. En annan sak är att i ett tidigare skede bör försöka påverka innehållet i de internationella regelverken så att krav på särskild skyndsamhets ställs upp i dem endast när detta verkligen är påkallat. 20.2Skyndsamhet utan särskilda åtgärder/särlösningar Bedömning: Följande omständigheter – som i och för sig talar för en skyndsam handläggning och som i enskilda fall ofta kan motivera en extra snabb hantering – är inte tillräckliga för att motivera särskilda åtgärder som syftar till att uppnå särskild skyndsamhet: -att målet rör stora belopp, -att indrivning av fordringar försvåras, om ett avgörande fördröjs, -att prövningen rör allvarliga brott, -att prövningen har betydelse för om andra inskränkningar i grundläggande friheter än frihetsberövanden ska bestå, -att processen berör en stor krets av intressenter, -att processen är av stort samhälleligt intresse, -att avgörandet i målet har betydelse för prövningen av ett annat mål, -att målet innehåller en prejudicerande fråga, -att prövningen avser skyddsåtgärder mot ett beteende som får eller kan komma att få allvarliga konsekvenser eller -att målet är av enkel beskaffenhet och därmed skulle kunna avgöras extra snabbt. Utöver de situationer som berördes i förra avsnittet har Mål- utredningen som nämnts övervägt om det är motiverat att vidta särskilda åtgärder, dvs. författningsreglerade särlösningar, när ett antal andra omständigheter föreligger. Utredningen har bedömt att dessa omständigheter inte, i vart fall inte var och en för sig, Behovet av särskilda åtgärder – några principer motiverar särskilda åtgärder i organisatoriskt eller processuellt hänseende. Om flera av omständigheterna föreligger för en viss måltyp, skulle emellertid detta kunna motivera särskilda åtgärder. Det är inte möjligt att generellt ange exakt hur många omständig- heter som måste föreligga eller i vilken utsträckning de måste före- ligga, för att det ska anses påkallat att använda särskilda åtgärder. Denna fråga får i stället prövas från fall till fall. I detta sammanhang är det viktigt att upprepa och poängtera att de måltyper för vilka nu berörda omständigheter föreligger också utan särskilda åtgärder ska avgöras så snart det kan ske och inom rimlig tid. Vidare kan det i enskilda fall där någon eller flera av omständigheterna föreligger finnas skäl för domstolen att hand- lägga målet extra snabbt. Några särskilda åtgärder bör dock enligt uppfattning inte vidtas för dessa måltyper. Den första omständigheten som utredningen anser bör be- handlas är att målet rör stora belopp. Ett skäl till att det finns an- ledning att ifrågasätta om denna omständighet bör föranleda särskilda åtgärder, är att definitionen är problematisk, eftersom stora belopp är ett relativt begrepp. Vad som utgör ett stort belopp, i den bemärkelsen att beloppet har stor betydelse, skiljer sig betydligt åt mellan olika parter och olika situationer. Redan ett relativt sett begränsat belopp, som inte har någon större påverkans- grad på verksamheten för ett företag, kan vara avgörande för ett annat företags möjlighet att fortsätta sin verksamhet. Till detta kommer att många vanligt förekommande måltyper kan röra betydande belopp. Det talar starkt mot att vidta särskilda åtgärder av det skälet att måltypen rör, eller skulle kunna röra, stora belopp. bedömer mot den bakgrunden att det förhållandet att en viss måltyp avser stora belopp, inte bör föranleda särskilda åtgärder. Den andra omständigheten som funnit skäl att beröra är att indrivning av fordringar försvåras, om ett avgörande fördröjs. I det förra avsnittet behandlades den situationen att ett avgörande blir mer verkningsfullt, om det meddelas snabbare. Den nu berörda omständigheten faller inom ramen för den situationen. Redan detta gör att omständigheten inte bör anses motivera särskilda åtgärder. Omständigheten har tidigare anförts främst när det gällt minskade möjligheter att driva in statliga fordringar. Det är i och för sig viktigt att säkerställa våra gemensamma tillgångar. Det är dock svårt att se att statens behov i detta avseende skulle vara större än enskilda parters behov. Möjligheten för en enskild Behovet av särskilda åtgärder – några principer vinnande part i ett civilrättsligt mål att få betalt för sin fordran minskar också vid en utdragen handläggning. Omständigheten skulle med ett sådant synsätt träffa alltför många vanligt före- kommande måltyper. bedömer därför att den om- ständigheten att indrivning av fordringar försvåras, inte bör anses motivera särskilda åtgärder. Den tredje omständigheten som det finns skäl att behandla är att prövningen rör allvarliga brott. Att ett brottmål rör allvarlig brottslighet är, enligt uppfattning, inte i sig till- räckligt för att motivera särskilda åtgärder. En annan sak är att den tilltalade i dessa fall ofta är frihetsberövad, vilket påkallar särskild skyndsamhet. Den fjärde omständigheten som funnit skäl att beröra är att prövningen har betydelse för om andra inskränkningar i grundläggande friheter än frihetsberövanden ska bestå. Med grundläggande friheter avses här t.ex. rätten att förfoga över sin egendom eller rätten att resa fritt. Inskränkningar i sådana friheter kan enligt bedömning inte jämställas med frihets- berövanden eller omhändertaganden när det gäller behovet av skyndsam handläggning. Trots att dessa inskränkningar ibland i stor utsträckning kan påverka dem de drabbar, är inskränkningarna enligt uppfattning allmänt sett inte tillräckligt in- gripande för att motivera särskilda åtgärder i skyndsamhetshän- seende. Dessutom skulle en sådan omständighet träffa en stor andel av alla brottmål, bl.a. de mål där egendom tagits i beslag. Därför bör den omständigheten att prövningen har betydelse för om någon inskränkning i grundläggande friheter ska bestå, inte generellt anses motivera särskilda åtgärder. I ett enskilt fall, där in- skränkningen drabbar en enskild person eller ett företag särskilt hårt, kan det dock finnas anledning för domstolen att handlägga målet extra snabbt. Det bör nämnas att några av de experter som har biträtt utredningen har framfört att också andra inskränkningar i grundläggande friheter, t.ex. reseförbud, är så allvarliga att denna omständighet bör vara tillräcklig för att motivera särskild skynd- samhet. Som framgått delar inte den be- dömningen. Den femte omständigheten som det finns skäl att behandla är att processen berör en stor krets av intressenter. Att många personer är berörda av utgången i ett mål bör generellt sett inte anses motivera särskild skyndsamhet. Det beror på att det förhållandet att många berörs inte säger något om i vilken utsträckning de Behovet av särskilda åtgärder – några principer Om många personer påverkas högst marginellt, talar detta mot att det föreligger ett behov av särskilda åtgärder. Är det emellertid så att ett stort antal intressenter påverkas i hög utsträckning, t.ex. för att ett stort företag med många anställda och underleverantörer riskerar konkurs, kan detta motivera att domstolen handlägger det aktuella målet extra snabbt. Den sjätte omständigheten som funnit skäl att beröra är att processen är av stort samhälleligt intresse. Mål av denna art är tveklöst mycket viktiga. måste ha en fungerande infrastruktur, elförsörjning, finansmarknad m.m. Det betyder dock inte att det för alla måltyper som berör dessa in- tressen finns ett behov av särskild skyndsamhet i förhållande till det behov övriga måltyper har i detta avseende. bedömer därför att den omständigheten att en process är av stort samhälleligt intresse inte i sig kan anses motivera särskilda åtgärder. På samma sätt som när det gäller flera av de tidigare berörda omständigheterna kan det dock i enskilda fall finnas anledning för domstolarna att handlägga mål som har stort samhälleligt intresse extra skyndsamt. Den sjunde omständigheten som det finns skäl att behandla är att avgörandet i målet har betydelse för prövningen av ett annat mål. Tanken bakom att vidta särskilda åtgärder för denna typ av mål skulle vara att undvika risken för att handläggningen av andra mål fördröjs. Det är i och för sig inte önskvärt att handläggningen av ett mål alltför länge uppehåller handläggningen av ett annat mål. Om det föreligger ett behov av särskild skyndsamhet vid hand- läggningen av det förstnämnda målet beror emellertid på hur snabbt det sistnämnda målet behöver avgöras. Eftersom detta kan variera, är enligt bedömning den omständigheten är att avgörandet i målet har betydelse för prövningen av ett annat mål inte ett allmängiltigt skäl som kan anses motivera särskilda åtgärder. Den åttonde omständigheten som funnit skäl att beröra är att målet innehåller en prejudicerande fråga. Tanken bakom att vidta särskilda åtgärder för denna typ av mål skulle, på samma sätt som när den sjunde omständigheten föreligger, vara att undvika risken för att handläggningen av andra mål fördröjdes. Av den anledning som nämndes är emellertid inte detta enligt utredningens bedömning en omständighet som allmänt sett kan anses motivera särskilda åtgärder. Behovet av särskilda åtgärder – några principer Den nionde omständigheten som det finns skäl att behandla är att prövningen avser skyddsåtgärder mot ett beteende som får eller kan komma att få allvarliga konsekvenser. Vissa processer i domstol syftar till att förhindra framtida eller avvärja pågående störningar, kränkningar eller angrepp. Det finns skäl som talar för att vidta särskilda åtgärder för denna typ av mål i syfte att åstad- komma särskild snabbhet i domstolsförfarandet. anser emellertid inte att dessa skäl, vid en jämförelse med de skäl som föreligger för många andra måltyper, är tillräckligt starka. Att prövningen avser skyddsåtgärder mot ett beteende som får eller kan komma att få allvarliga konsekvenser bör således inte i sig för- anleda särskilda åtgärder. Däremot kan denna omständighet i ett enskilt fall motivera en extra skyndsam handläggning. Den tionde och sista omständigheten som funnit skäl att beröra är att målet är av enkel beskaffenhet och där- med skulle kunna avgöras extra snabbt. Som tidigare nämnts ska alla mål avgöras så snart det kan ske. Förutsättningarna för ett snabbt avgörande bör normalt vara större om ett mål är av enkel beskaffenhet. Allmänt sett bör alltså enkla mål kunna avgöras snabbare än mer komplicerade mål. Däremot utgör den omständig- heten att ett mål är av enkel beskaffenhet enligt utredningens upp- fattning inte något skäl att vidta särskilda åtgärder. Det bör tvärt- om finnas goda förutsättningar att, också utan sådana åtgärder, snabbt hantera dessa mål, som ofta är av masshanteringskaraktär, inom ramen för den allmänna ordningen för domstolsprövningen. Bedömning: Ett behov av särskilda åtgärder för att uppnå särskild kompetens får anses föreligga: -när den juridiska komplexiteten är stor eller när förfarande- reglerna i hög grad avviker från de allmänna processrättsliga reglerna som målunderlaget är klart begränsat eller -när det för en korrekt prövning av saken krävs fackkunskap som inte kan, eller av processekonomiska skäl inte bör, mötas genom sakkunnigbevisning. uppdrag är bl.a. att undersöka om, och i så fall när, det finns behov av extra hög eller en annan typ av kompetens Behovet av särskilda åtgärder – några principer än den som normalt krävs i domstolsförfarandet. Utredningen bedömde i avsnitt 18.5 att behovet av särskild kompetens i domstolsförfarandet i stor utsträckning kan och bör mötas genom domstolsintern specialisering. Det behov som inte kan mötas på detta sätt är således begränsat. har funnit två situationer när det mot den bak- grunden enligt utredningens bedömning kan anses befogat att vidta särskilda åtgärder, dvs. författningsreglerade särlösningar, för att uppnå särskild kompetens i domstolsförfarandet. Båda situationerna kan föreligga i större eller mindre utsträckning. Därför får en bedömning göras från fall till fall av i vilken grad de aktuella omständigheterna föreligger för en viss typ av mål. Bedömningen bör, på samma sätt som när det gäller bedömningen av behovet av särskild skyndsamhet, göras restriktivt. Den första situationen som enligt utrednings bedömning bör föranleda särskilda åtgärder är när den juridiska komplexiteten är stor eller när förfarandereglerna i hög grad avviker från de allmänna processrättsliga reglerna som målunderlaget är klart be- gränsat. Skälet till att det i denna situation krävs särskild kompetens är att handläggningen annars kan bli ineffektiv och riskerar att bli rättsosäker. Det är inte möjligt att i konkreta termer ange hur stor komplexitet eller i hur hög grad förfarandereglerna måste avvika, för att denna situation ska anses föreligga. Om det, med eller utan domstolsintern specialisering, är möjligt att bygga upp den kompetensnivå som behövs i alla domstolar av det slag som handlägger måltypen, föreligger dock inte den aktuella situationen. Av stor betydelse är här hur stort målunderlaget är. Om målunderlaget är mer begränsat, är förutsättningarna för att bygga upp den behövliga särskilda kompetensen generellt sett sämre. Att en måltyp är ovanlig är dock i sig inte tillräckligt för att det ska anses föreligga ett behov av särskilda åtgärder. Det finns t.ex. i allmän förvaltningsdomstol ett par hundra måltyper som, i jäm- förelse med de största måltyperna, får anses vara ovanliga. I fler än 120 typer av mål avgjordes, sammantaget i alla länsrätter, fem mål eller färre av respektive typ. Ett kriterium som tar sikte enbart på att antalet mål är litet skulle således träffa alltför många måltyper. Dessutom kan också mindre vanligt före- kommande frågor vara förhållandevis enkla att avgöra. Det kan där- för mycket väl vara så att det är möjligt att utan särskild kompetens snabbt fatta ett korrekt avgörande i mål av en ovanlig typ. Behovet av särskilda åtgärder – några principer Komplexiteten i de regelverk domstolarna har att hantera är ofta stor. Domstolarna har allmänt sett mycket hög kompetens. Genom domstolsintern specialisering kan domstolarna uppnå extra stort kunskapsdjup i de fall målen kräver specialkunskaper. Mot den bakgrunden bör särskilda åtgärder komma i fråga endast när den rättsliga materian är betydligt mer komplex än normalt eller de processrättsliga reglerna väsentligt avviker från de processrättsliga regler domstolarna normalt tillämpar. Det gör att den aktuella situationen endast undantagsvis torde föreligga. Den andra situationen som enligt bedömning bör föranleda särskilda åtgärder är när det för en korrekt prövning av saken krävs sakkunskap som inte kan, eller av process- ekonomiska skäl inte bör, mötas genom sakkunnigbevisning. Vid handläggningen av mål krävs, utöver juridiska kunskaper, i vissa fall och i olika hög grad, sakkunskaper. Det kan vara fråga om t.ex. teknisk, ekonomisk eller medicinsk kunskap. I stor utsträckning bör ett sådant behov kunna mötas utan särskilda åtgärder. Det ankommer som huvudregel på parterna att svara för bevisningen (se t.ex. 35 kap. 6 § ). Dess- utom har parterna ett långtgående ansvar för att presentera processmaterialet på ett sätt som gör att domstolen kan ta till sig informationen och värdera den. När det finns behov av särskild fackkunskap, har domstolarna vidare möjlighet att anlita sakkunnig (kapitel 7). Det finns, trots det anförda, för några få måltyper ett behov av särskild sakkunskap inom rätten som endast personer med utbildning och yrkeserfarenhet inom det specifika sakområdet har. Sådan djup sakkunskap krävs i dessa fall för att rätten ska dels kunna tillgodogöra sig processmaterialet, dels kunna utreda saken tillfredsställande och dels kunna på bästa sätt fatta och utforma en dom eller ett beslut. Det är företrädesvis fråga om mål där sak- förhållandena är mycket komplicerade eller där olika svåra av- väganden av icke-juridisk natur är en dominerande del av prövningen. Behovet av särskilda åtgärder – några principer 20.4Hög kompetens utan särskilda åtgärder/särlösningar Bedömning: Följande omständigheter är inte tillräckliga för att motivera särskilda åtgärder som syftar till att uppnå särskild kompetens: -att det finns behov av ett särskilt bemötande eller -att lagstiftaren i stor utsträckning har överlämnat till rätts- praxis att formulera rättsläget. Utöver de situationer som berördes i förra avsnittet har Mål- utredningen som nämnts övervägt om det är motiverat att vidta särskilda åtgärder i form av författningsreglerade särlösningar när ett par andra omständigheter föreligger. Utredningen har bedömt att dessa omständigheter inte är fullt tillräckliga för att motivera särskilda åtgärder. Den första omständigheten som funnit skäl att beröra är att det finns behov av ett särskilt bemötande. I vissa typer av mål är det extra viktigt hur parter och andra förhörspersoner bemöts. Vissa personer har t.ex. varit utsatta för traumatiska händelser som gör det svårt för dem att lämna sin berättelse. För andra personer kan det, t.ex. på grund av deras låga ålder, vara särskilt svårt att medverka i rättegången. Det är i och för sig extra viktigt att dessa personer bemöts på ett bra sätt under rättegången. En rimligt utgångspunkt bör emellertid enligt uppfattning vara att alla domare är väl skickade för den uppgiften. Behovet av att alla personer som kommer till domstolen bemöts på ett bra sätt, oavsett deras bak- grund, erfarenheter eller mognad, är med andra ord något som det allmänna systemet för domstolsprövningen måste kunna tillhanda- hålla. Om några domare har ett särskilt intresse av eller särskild fallenhet för att handlägga mål med t.ex. unga lagöverträdare, unga målsäganden och traumatiserade brottsoffer, är det dessutom möjligt att genom domstolsintern specialisering se till att dessa domare får en större andel av eller alla domstolens sådana mål. Mål- utredningen anser mot den bakgrunden inte att det förhållandet att det för en viss måltyp finns behov av ett särskilt bemötande bör föranleda särskilda åtgärder. Den andra omständigheten som det finns skäl att behandla i detta sammanhang är att lagstiftaren i stor utsträckning har över- Behovet av särskilda åtgärder – några principer lämnat till rättspraxis att formulera rättsläget. Utrymmet för skönsmässiga bedömningar och lämplighetsavvägningar är olika stort i olika typer av lagstiftning. Det skulle kunna hävdas att det finns behov av särskild kompetens när bedömningsinslaget för domstolen är extra stort, eftersom risken för en oenhetlig rätts- tillämpning i dessa fall är större. I ett välfungerande domstols- system är det emellertid prejudikatinstansens uppgift att meddela de avgöranden som behövs för att säkerställa en enhetlig rätts- tillämpning. Om utrymmet för skönsmässiga bedömningar och lämplighetsavvägningar är stort inom ett visst rättsområde, kan det motivera att prejudikatinstansen meddelar fler vägledande av- göranden inom detta område. Något generellt behov av särskild kompetens i underinstanserna bör dock inte krävas. Mot den bak- grunden är den omständigheten att lagstiftaren i stor utsträckning har överlämnat till rättspraxis att formulera rättsläget inte tillräcklig för att motivera användningen av särskilda åtgärder. En annan sak är att om den huvudsakliga rättskällan på ett rättsområde är en om- fattande och svåröverskådlig praxis, kan det innebära att den juridiska komplexiteten på området är stor. Om så är fallet sam- tidigt som målunderlaget är klart begränsat, kan detta i enlighet med vad som anfördes i det föregående avsnittet föranleda ett behov av särskilda åtgärder. 21Verktyg och metoder för att åstadkomma särskild skyndsamhet eller särskild kompetens Av redogörelsen i tidigare kapitel framgår att det för vissa typer av mål finns ett behov av särskilda åtgärder för att uppnå särskild skyndsamhet eller särskild kompetens. I de följande avsnitten presenterar de särskilda åtgärder som det är tänk- bart att använda för att åstadkomma sådan särskild skyndsamhet eller särskild kompetens. Också de för- och nackdelar som an- vändningen av de olika åtgärderna är förknippad med behandlas. Därutöver redovisar sin bedömning av vilka åt- gärder som är ändamålsenliga att använda och när en användning av respektive åtgärd enligt utredningens uppfattning bör komma i fråga.