sou · GYB342 · 2010-06-23 00:00:00 — Som där angetts är syftet med förordningen bl.a. att garantera fiskbeståndens hållbar- het, förbättra situationen för gemenskapsfiskare som drabbas av illojal konkurrens genom olagliga produkter och att stoppa importen av IUU-fiskeriprodukter till gemenskapen genom åtgärder som om- fattar hela leveranskedjan (från nät till fat). Förordningen, som trätt i kraft , är en av de centrala när det gäller fiskerikontroll. I det här avsnittet ska förordningens innehåll beskrivas närmare, med undantag för bestämmelserna angående sanktioner m.m., vilka redogörs för i avsnitt 4.2.10. Kapitel I innehåller allmänna bestämmelser (artiklarna 1–3). Det system som upprättas genom förordningen ska enligt artikel 1 gälla all IUU-fiskeverksamhet och all verksamhet i anslutning till denna som bedrivs på medlemsstaternas territorium där fördraget gäller eller i gemenskapens vatten, i vatten som omfattas av tredje- lands jurisdiktion eller överhöghet och på det fria havet. I artikel 2 definieras bl.a. vad som menas med olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU-fiske): Med olagligt fiske avses fiskeverksamhet som bedrivs av nationella eller utländska fiskefartyg i vatten under en stats jurisdiktion, utan den statens tillstånd, eller i strid med dess lagar och andra författningar, av fiskefartyg som för flagg från stater som är parter i en berörd regional fiskeriorganisation, men som verkar i strid antingen med de bevarande- och förvaltningsåtgärder som har antagits av den organisationen och som är bindande för staterna, eller med tillämpliga bestämmelser i internationell rätt, eller av fiskefartyg i strid med nationella lagar eller internationella åtaganden, även dem som samarbetande stater har ingått inom ramen för en regional fiskeriorganisation. Med orapporterat fiske avses fiskeverksamhet som inte har rapporterats eller har rapporterats på felaktigt sätt till den behöriga myndigheten, i strid med nationella lagar och andra författningar, eller har bedrivits inom behörighetsområdet för en regional fiskeri- organisation, men som inte har rapporterats eller har rapporterats på felaktigt sätt, i strid med den organisationens rapporterings- förfaranden. Med oreglerat fiske avses fiskeverksamhet som bedrivs inom en relevant regional fiskeriorganisations tillämp- ningsområde av fiskefartyg utan nationalitet, eller av fiskefartyg som för flagg från en stat som inte är part i organisationen, eller av en annan fiskeenhet, på ett sätt som inte är förenligt med eller står i strid med den organisationens bevarande- och förvalt- ningsåtgärder, eller bedrivs i områden eller efter fiskbestånd för vilka det inte finns några tillämpliga bevarande- eller förvaltningsåtgärder av fiske- fartyg på ett sätt som inte är förenligt med statens ansvar för bevarandet av levande resurser i enlighet med inter- nationell rätt. Förordningens definition av fiskefartyg är mycket vidsträckt. Begreppet syftar på fartyg oavsett storlek som används eller som är avsett att användas för kommersiellt utnyttjande av fiskeriresurser, inklusive stödfartyg, fiskberedningsfartyg och fartyg som deltar i omlastning samt transportfartyg som är utrustade för transport av fiskeri- produkter, med undantag av containerfartyg. Enligt förordningens artikel 3 ska ett fiskefartyg antas bedriva IUU-fiske om det kan visas att fartyget, i strid med bevarande och förvaltningsåtgärderna i det område där det bedrivit verksamheten, har fiskat utan giltig licens, godkännande eller tillstånd utfärdat av flaggstaten eller kuststaten i fråga, eller har underlåtit att fullgöra skyldigheten att registrera och rappor- tera fångst- eller fångstrelaterade uppgifter, inbegripet att sända in uppgifter till satellitbaserat fartygsövervakningssystem, eller förhandsmeddelanden enligt artikel 6, eller har fiskat i ett avstängt område, under fredningstid, utan kvoter eller efter det att kvoterna nyttjats eller under en fastställd djup- begränsning, eller har ägnat sig åt riktat fiske efter ett bestånd som omfattas av ett moratorium eller ett fiskeförbud, eller har använt förbjudna fiskeredskap eller fiskeredskap som inte uppfyller kraven, eller har ägnat sig åt förfalskning eller döljande av registrerings- eller identitetsuppgifter eller andra typer av märkningar, eller har ägnat sig åt döljande, förändring eller bortskaffande av bevis som behövs vid en undersökning, eller har hindrat befattningshavares arbete i samband med att de kon- trollerar att tillämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder efter- levs, eller hindrat observatörernas arbete i samband med att de kontrollerar att tillämplig gemenskapslagstiftning efterlevs, eller har ägnat sig åt ombordtagande, omlastning eller landning av fisk som inte uppfyller storlekskraven i strid med gällande lagstift- ning, eller har ägnat sig åt omlastning eller deltagande i gemensamma fiske- insatser med andra fiskefartyg som bevisligen har deltagit i IUU- fiske, främst fartyg som ingår i de förteckningar över som har upprättats av gemenskapen eller en regional fiskeri- organisation, eller stöd eller leveranser till sådana fartyg, eller har ägnat sig åt fiskeverksamhet i ett område som omfattas av en regional fiskeriorganisation på ett sätt som är oförenligt med eller står i strid med den organisationens bevarande- och förvalt- ningsåtgärder och för flagg från en stat som inte är part i eller samarbetar med den organisationen i enlighet med vad som fast- ställts av den organisationen, eller inte har någon nationalitet och därför är statslöst enligt inter- nationell rätt. I kapitel II ställs upp villkor för att fiskefartyg från tredjeland ska få tillträde till medlemsstaternas hamnar (artiklarna 4–8) samt regleras hamninspektioner av sådana fartyg (artiklarna 9–11). Enligt artikel 4 är tillträde till medlemsstaternas hamnar, tillhanda- hållande av hamntjänster och genomförande av landning eller om- lastning förbjudet för fiskefartyg från tredjeland om de inte upp- fyller kraven i förordningen. Undantag gäller dock för force majeur eller nödsituationer. Vidare anges att omlastningar mellan fiske- fartyg från tredjeland eller mellan ett sådant fartyg och fiskefartyg som för en medlemsstats flagg är förbjudna i gemenskapens vatten och får endast äga rum i hamn och i enlighet med bestämmelserna i kapitlet. Av artikel 5 framgår att för fiskefartyg från tredjeland ska det bara vara tillåtet att få tillträde till hamntjänster och genomföra landning eller omlastning i av medlemsstaterna utsedda hamnar. Vilka de utsedda hamnarna är ska medlemsstaterna meddela kommissionen genom att sända in en förteckning över dem. Enligt artikel 6 ska ett fiskefartyg från tredjeland som önskar utnyttja en utsedd hamn minst innan fartyget beräknas anlöpa hamn till den behöriga myndigheten i medlemsstaten lämna ett för- handsmeddelande som ska innehålla ett antal uppgifter, däribland beräknat ankomstdatum och beräknad ankomsttid till hamnen, vilken kvantitet av varje art som medförs ombord och den fiskezon eller de fiskezoner där fångsten togs. Förhandsmeddelandet ska åtföljas av ett fångstintyg som har godkänts i enlighet med kapitel III (se närmare härom nedan) om fiskefartyget medför fiskeriprodukter ombord. I artikel 7 föreskrivs att endast om informationen i för- handsmeddelandet är fullständig och, om fartyget medför fiskeri- produkter ombord, åtföljs av fångstintyg, ska fiskefartyget beviljas tillstånd att anlöpa hamn. Fiskefartyg från tredjeländer behöver även tillstånd att påbörja landning eller omlastning i hamn. Sådant tillstånd ska ges på villkor att ovan nämnda information har kon- trollerats och, vid behov, villkor att en inspektion av fartyget har genomförts. Beträffande hamninspektioner föreskrivs inledningsvis i artikel 9 att medlemsstaterna ska inspektera av alla landningar och omlastningar som utförs i deras utsedda hamnar av tredjelands fiskefartyg . Därefter räknas upp vissa typer av fiskefartyg som alltid ska inspekteras, däribland fiskefartyg som har rapporterats inom ramen för gemenskapens varningssystem och fiskefartyg som enligt kommissionen förmodas ha ägnat sig åt IUU-fiske. Vad gäller själva inspektionerna föreskrivs bl.a. följande i artikel 10. Befattningshavare med ansvar för inspektioner ska ha möjlighet att undersöka alla fartygets utrymmen, fångster (beredda eller inte), nät eller andra redskap, utrustning och alla dokument som befattningshavarna anser behövs för att kontrollera om tillämp- liga lagar, förordningar eller internationella förvaltnings- eller beva- Befattningshavarna får också ställa frågor till de personer som anses ha information om det som ska inspekteras. Inspektionerna ska omfatta övervakning av hela landningen eller omlastningen samt en korskontroll av de kvantiteter, per art, som angetts i förhandsmeddelandet av landningen mot de kvantiteter, per art, som landats eller lastats om. Befälhavaren ska samarbeta med och bistå vid inspektionerna av fiskefartyget och får inte hindra, trakassera eller störa befattningshavarna när de genomför sina upp- gifter. Artikel 11 gäller förfarandet vid överträdelser. En inspektör ska anteckna överträdelser i inspektionsrapporterna och se till att det bevismaterial som ligger till grund för antagandet om överträdelsen skyddas, om den information som samlats in under inspektionen ger honom eller henne belägg för att anta att ett fiskefartyg har bedrivit IUU-fiske i enlighet med kriterierna i artikel 3. Om resul- tatet av en inspektion ger bevis för att fiskefartyget har bedrivit IUU-fiske ska hamnmedlemsstatens behöriga myndighet inte tillåta fartyget att landa eller omlasta sin fångst. Genom bestämmelserna i kapitel III (artiklarna 12–22) upprättas ett fångstcertifieringssystem för import och export av fiskeriprodukter. Enligt artikel 12 får fiskeriprodukter från IUU-fiske inte impor- teras till gemenskapen. I syfte att övervaka förbudet får fiskeri- produkter importeras till gemenskapen endast om de åtföljs av ett fångstintyg som har godkänts av en offentlig myndighet i flagg- staten och kontrollerats av den stat som produkterna ska importeras till. Syftet med intyget är att visa att fångsten har tagits i enlighet med tillämpliga lagar och förordningar samt internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder. Artiklarna 13–15 innehåller bestämmelser om fångstdokumen- tation som har antagits och satts i kraft inom ramen för en regional fiskeriförvaltningsorganisation, om indirekt import av fiskeripro- dukter samt om export av fångster som gjorts av fiskefartyg som för en medlemsstats flagg. Regler om inlämnade och granskning av fångstintyg samt om kontroller finns i artiklarna 16–17. Medlemsstaterna ska meddela kommissionen vilka myndigheter som är behöriga att granska och kontrollera fångstintyg. Senast innan produkten beräknas anlända till införselplatsen i gemenskapen ska fångstintyget skickas till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat dit pro- dukten är avsedd att importeras, vilkas uppgift är att kontrollera att uppgifterna i fångstintygen är korrekta. heter får därvid genomföra alla kontroller de anser nödvändiga för att verifiera att uppgifterna på fångstintygen är korrekta. Ett antal saker som kan kontrolleras listas. Utöver inspektionen av fiske- fartyg i hamn kan kontrollerna bestå av bl.a. revision av operatörers bokföring och andra uppgifter, kontroll av transportfordon och lagringsutrymmen för produkterna. Det anges att kontrollerna ska inriktas på risker som inom ramen för riskhanteringen har fast- ställts på grundval av kriterier som utarbetats på nationell nivå och gemenskapsnivå. Därutöver uppräknas ett antal fall då kontroller alltid ska genomföras, exempelvis när medlemsstatens kontroll- myndighet har skäl att ifrågasätta fångstintygets äkthet eller den stämpel eller namnteckning genom vilken flaggstatens behöriga myn- dighet har lämnat sitt godkännande. Slutligen anges att medlems- staterna även får besluta om att genomföra slumpmässiga kon- troller. Produkterna får inte frisläppas innan resultat fås från under- söknings- och kontrollförfarandena. I artikel 18 anges när den myndighet i medlemsstaten som kon- trollerar fångstintygen ska avslå import av fiskeriprodukter till gemen- skapen. Medlemsstaterna får beslagta och förstöra, göra sig av med eller sälja fiskeriprodukter i enlighet med nationella bestämmelser när import avslås. Medlemsstaterna ska se till att varje person som berörs av beslut om avslag kan överklaga beslutet enligt de natio- nella bestämmelserna. I artikel 20 föreskrivs bl.a. att godtagandet av ett fångstintyg som har godkänts av en flaggstat förutsätter att kommissionen av den berörda flaggstaten har fått ett meddelande som innehåller vissa uppgifter, däribland uppgift om att flaggstatens behöriga myndig- heter har befogenhet att intyga att informationen i fångstintygen är äkta. Utöver det ovan redovisade innehåller kapitel III bestämmelser om transitering m.m. (artikel 19), återexport (artikel 21) samt register- föring och informationsspridning (artikel 22). Kapitel IV handlar om gemenskapens varningssystem. Kapitlets två artiklar (22–23) upptar bestämmelser om utfärdande av varningar och om åtgärder som följer på varningen. Kommissionen ska offent- liggöra ett varningsmeddelande på sin webbplats och i EUT (Euro- peiska unionens officiella tidning) när information som erhållits leder till välgrundande tvivel om att tillämpliga lagar eller förord- ningar inte följts av fiskefartyg eller för fiskeriprodukter från vissa tredjeländer. Kommissionen ska utan dröjsmål delge bl.a. medlems- staterna och den berörda flaggstaten informationen. staterna har mottagit informationen ska de i tillämplig fall och i enlighet med riskhantering bl.a. identifiera de för import avsedda sändningarna av fiskeriprodukter som omfattas av varningsmed- delandet samt därefter kontrollera fångstintyget. De åtgärder som föreskrivs tar även sikte på tidigare sändningar och framtida sänd- ningar som omfattas av varningsmeddelandet. Kapitel V (artiklarna 25–30) handlar enligt dess rubricering om identifiering av fiskefartyg som bedriver IUU-fiske. Här finns bl.a. bestämmelserna om upprättandet av en EU-svartlista över fartyg som inte följer reglerna på fiskets område. Artikel 25 ger kommissionen eller ett organ som har utsetts av den rätt att sammanställa och analysera all information om IUU- fiske. Kommissionen, eller nämnda organ, ska föra ett register över varje fiskefartyg som påstås bedriva IUU-fiske. Enligt artikel 26 ska kommissionen identifiera de fiskefartyg som på goda grunder kan förmodas bedriva IUU-fiske. Kommis- sionen ska kontakta de berörda flaggstaterna/flaggmedlemsstaterna med en officiell begäran om utredning av fartygens verksamhet, om åtgärder och om rapportering till kommissionen. Bestämmelserna om förteckningen över finns i artiklarna 27–30. Av artikel 27 följer att kommissionen ska föra upp de fartyg på förteckningen i fråga om vilka det slagits fast att de bedrivit IUU- fiske, utan att flaggstaten har hörsammat den officiella begäran om motåtgärder som avses i artikel 26 (se ovan). Innan ett fiskefartyg införs i förteckningen ska kommissionen tillhandahålla fartygsägaren en utförlig motivering till det planerade införandet i förteckningen med alla skäl för misstanken och ge fartygsägaren möjlighet att lägga fram sin åsikt. Kommissionen ska uppmana den berörda flagg- staten att meddela fartygsägaren om beslutet att föra upp fartyget på förteckningen och dess följder och vidta alla nödvändiga åtgärder för att stoppa detta IUU-fiske. Om så krävs ska åtgärderna innefatta att fartygets registrering eller fiskelicens dras in. Sist i artikel 27 anges att artikeln inte ska tillämpas på gemenskapens fiskefartyg om flaggmedlemsstaten har vidtagit åtgärder enligt ifråga- varande förordning och förordning (EEG) nr 2847/93 (kontroll- förordningen) med anledning av allvarliga överträdelser som avses i artikel 3.2 (se närmare under avsnitt 4.2.10 om allvarliga överträd- elser och sanktioner mot dessa). Sedan artikel 27 i IUU-förord- ningen skrevs har en ny kontrollförordning antagits som trätt i kraft . Genom den nya kontrollförordningen införs ett pricksystem där allvarliga överträdelser enligt IUU-förordningen och kontrollförordningen tilldelas ett visst antal prickar. När dessa prickar uppgår till ett visst bestämt antal ska medlemsstaten åter- kalla fiskelicensen. Prickarna ska följa fartyget även vid försäljning av detta. Den artikel som reglerar pricksystemet är dock inte tillämp- lig förrän efter det att förordningen trätt i kraft (se närmare om den nya kontrollförordningen och pricksystemet i avsnitt 3.1.2). Kommissionen ska avföra ett fiskefartyg från gemenskapens för- teckning över om fartygets flaggstat visar att fartyget inte har bedrivit det IUU-fiske som var skälet till att det fördes upp på förteckningen eller att proportionerliga, avskräckande och effek- tiva sanktioner har tillämpats mot IUU-fisket i fråga. Ägaren eller operatören till ett fartyg som är med på förteckningen kan begära att kommissionen ser över fallet, om flaggstaten inte vidtar några åt- gärder enligt ovan. Kommissionen ska överväga att avföra fartyget från förteckningen endast om har förflutit sedan fartyget fördes upp på förteckningen och det inte har in- kommit ytterligare rapporter till kommissionen om påstått IUU- fiske där fartyget varit inblandat. Dessutom ska ägaren överlämna information om fartygets pågående verksamhet som visar att den följer lag. För att kommissionen ska överväga avförande ska den också anse att fartyget, dess ägare eller dess operatörer inte har några som helst kontakter med andra fartyg eller operatörer som misstänks eller har bevisats bedriva IUU-fiske. Även de fartyg som ingår i förteck- ningar över som antagits av regionala fiskeriorganisa- tioner ska automatiskt föras upp på gemenskapens förteckning. Kapitel VI innehåller bestämmelser om icke-samarbetande tredje- länder (artiklarna 31–36). Enligt artikel 31 ska kommissionen identifiera de tredjeländer den anser vara icke-samarbetande länder när det gäller bekämpning av IUU-fiske. Ett tredjeland kan identifieras som ett icke-sam- arbetande tredjeland, om det inte fullför sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder i syfte att förebygga, hindra och undanröja IUU- fiske. I artikel 32 anges att kommissionen utan dröjsmål ska med- dela de berörda länderna om möjligheten att identifieras som icke- samarbetande länder samt redogöra för bl.a. skälen för och följderna av beslutet och om möjligheten att skriftligen svara kommissionen med anledning av beslutet. Av artikel 33 följer att det sedan är rådet som på förslag av kommissionen och med kvalificerad majoritet ska besluta om förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer. ett förtecknat land kan visa att den situation som motiverade införandet i förteckningen har rättats till, ska rådet i enlighet med samma förfarande avföra landet från förteckningen, se artikel 34. Förteckningen ska enligt artikel 35 offentliggöras i EUT och på kommissionens webbplats. I artikel 36 finns bestämmelser om att kommissionen får besluta om vissa nödåtgärder om det kan bevisas att ett tredjelands åtgärder underminerar de bevarande- och förvalt- ningsåtgärder som en regional fiskeriorganisation antagit. I kapitel VII regleras åtgärder med avseende på fiskefartyg och stater som är inblandade i IUU-fiske, m.a.o. vilka konsekvenserna blir av att ett fiskefartyg eller en stat har förts upp på förteckning- arna över respektive över icke-samarbetande tredjeländer. De åtgärder som ska gälla för de fiskefartyg som förts upp på gemenskapens förteckning över är enligt artikel 37 i huvudsak följande: Flaggmedlemsstaterna får inte skicka någon begäran till kom- missionen om fisketillstånd för . Gällande fisketillstånd eller särskilda fisketillstånd som har ut- färdats av flaggmedlemsstater för ska dras in. som för tredjelands flagg ska inte tillåtas att fiska i gemenskapens vatten eller chartras. Fiskefartyg som för en medlemsstats flagg får inte på något sätt bistå , bereda fisk eller delta i omlastning eller gemen- samma fiskeinsatser med . som för en medlemsstats flagg ska endast ges till- träde till sina hemmahamnar och inte till någon annan gemen- skapshamn, utom vid force majeure eller en nödsituation. IUU- fartyg som för tredjelands flagg ska inte tillåtas att anlöpa en medlemsstats hamn, utom vid force majeure eller en nödsitua- tion. Alternativt kan en medlemsstat tillåta ett att anlöpa medlemsstatens hamn på villkor att all fångst ombord och, om lämpligt, fiskeredskapen beslagtas, när dessa är förbjudna enligt bevarande- och förvaltningsåtgärder som har vidtagits av regionala fiskeriorganisationer. Medlemsstaterna ska också beslagta fångster och, om lämpligt, fiskeredskap som är förbjudna enligt dessa åtgärder ombord på som har fått tillåtelse att anlöpa medlemsstaternas hamnar på grund av force majeure eller en nödsituation. som för tredjelands flagg får inte ges förnöden- heter, bränsle eller tjänster i hamn, utom vid force majeure eller en nödsituation. som för tredjelands flagg får inte byta besättning, utom om det är nödvändigt på grund av force majeure eller en nödsituation. Medlemsstaterna får inte tillåta att föra deras flagg. Import av fiskeriprodukter fångade av är förbjuden, och fångstintyg som åtföljer sådana produkter ska följaktligen inte godtas eller godkännas. Export och återexport av fiskeriprodukter från IUU-fiskefartyg för beredning är förbjuden. som varken har fisk eller besättning ombord får an- löpa en hamn för skrotning, dock utan att det påverkar lagföring av eller sanktioner mot ett sådant fartyg och berörda juridiska eller fysiska personer. Artikel 38 innehåller en lista över åtgärder som ska gälla för länder på förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer, däribland följande. Import till gemenskapen av fiskeriprodukter fångade av fiskefartyg som för ett sådant tredjelands flagg ska vara förbjuden och fångstintyg som åtföljer sådana produkter ska följaktligen inte godtas. Gemenskapens operatörer får inte köpa ett fiskefartyg som för dessa tredjeländers flagg och omflaggning av ett fiskefartyg från en medlemsstat till dessa länder är förbjuden. Dessutom är också export av gemenskapens fiskefartyg till sådana länder förbjuden. Fartyg som för en medlemsstats flagg får inte delta i gemensamma fiskeinsatser med ett fartyg som för en icke-samarbetande stats flagg. Kapitel VIII upptar bestämmelser om åtgärder som gäller med- lemsstaternas medborgare (artiklarna 39–40). I artikel 39 föreskrivs att medborgare som omfattas av med- lemsstaternas jurisdiktion (medborgare) varken får stödja eller bedriva IUU-fiske, inbegripet verksamhet ombord på eller som operatörer för eller nyttjandeberättigade ägare till fiskefartyg som har uppförts på gemenskapens förteckning över . Med- lemsstaterna ska samarbeta med varandra och med tredjeländer och vidta alla lämpliga åtgärder i enlighet med den egna lagstiftningen och gemenskapslagstiftningen för att identifiera de medborgare som stöder eller bedriver IUU-fiske samt vidta lämpliga åtgärder när det gäller medborgare som därvid har identifierats. Varje medlemsstat ska underrätta kommissionen om vika behöriga myndigheter som ska ha ansvaret för att samordna insamlingen och kontrollen av upp- gifter om medborgares fiskeriverksamhet enligt kapitlet samt för att rapportera till och samarbeta med kommissionen. Det anges i artikel 40 att medlemsstaterna ska uppmuntra med- borgare att ge all information om nyttjanderätt eller juridiska eller finansiella intressen i, eller kontroll över, fiskefartyg som för ett tredjelands flagg och som de innehar samt namnen på de berörda fartygen. Artikeln innehåller även ett förbud för medborgare att sälja eller exportera fiskefartyg till operatörer som är inblandade i drift, förvaltning eller ägande av sådana fiskefartyg som har upp- förts på gemenskapens förteckning över .