sou · GXB399 · 2010-01-01 00:00:00 — En intervju som utredningen har gjort med en man som själv inte var placerad av den sociala barnavården, men som växte upp i ett lokalsamhälle där flera fosterbarn var placerade, vittnar om dels hur personer med stark ställning i samhället inte blev ifrågasatta trots att de slog sina fosterbarn, dels att vuxna inte agerade trots att de kände till missförhållanden. I ett utdrag från referatet från den här intervjun berättar mannen, som vi har valt att kalla , om en fosterfamilj där fosterbarnen fick jobba på en grisfarm: Han berättar att snacket gick att de biologiska barnen inte behövde arbeta med grisfarmen medan fosterbarnen fick jobba hårt. Det var en slags tyst acceptans bland de vuxna. kommer ihåg att han som barn tyckte att det var jobbigt att veta hur fosterbarnen hade det, jag visste ju inte vad problemet var, bara att det var annor- lunda på något sätt. Ur referat person 600, ej vårdad i den sociala barna- vården. 8.3Arkivmaterialets uppgifter om tillsyn 8.3.1Vad berättar arkivmaterialet om tillsyn? Utredningen har fått ta del av många berättelser om att tillsynen inte har fungerat som den skulle. I tidigare avsnitt har vi redogjort för vad lagar och handböcker säger om myndighetsansvaret för tillsynen av placerade barn, samt vad intervjupersonerna själva har berättat om tillsynen. För att få en uppfattning om hur tillsynen hanterades ur ett myndig- hetsperspektiv, har vi genomfört en undersökning av några inter- vjupersoners arkivmaterial. Undersökningen baseras på barnavårds eller socialakter eftersom det är i detta material uppgifter om tillsyn kan finnas. Utredningen tar även del av annat material om inter- vjupersonerna, när de har gett oss sin tillåtelse, såsom barnhems- Tillsyn och övrigt agerande från stat och kommun journaler, inskrivningsliggare etc. Det materialet innehåller dock oftast inte uppgifter om tillsyn. Utredningen har, i samband med intervjun, tillhandahållit en service att beställa intervjupersonernas arkivmaterial. För att göra det har utredningen behövt tillstånd i form av en fullmakt från intervju- personerna. Intervjupersonen bestämmer själv vilken typ av arkiv- material utredningen ska beställa. Det handlar oftast om barnavårds- akten men ibland kan intervjupersonen ha önskemål om material från exempelvis ett specifikt barnhem. Barnavårds- och socialakter är i första hand beställda från den placerande kommunen. En del per- soner har själva beställt sitt material eller inte haft någon önskan om att ta del av sitt arkivmaterial. Dessa personer har inte lämnat någon fullmakt till utredningen. 404 personer ingår i delrapporten. Av dessa har 229 personer lämnat en fullmakt till utredningen för att beställa deras arkiv- material. Vi har gjort ett obundet slumpmässigt urval om 58 per- soner ur denna grupp. Av dessa personer uppfyllde 29 personer kriterierna att a) utredningen beställt barnavårds- eller socialakt, b) att materialet inkommit till utredningen. Av de 29 personer som ingår i undersökningen är 16 kvinnor och 13 män. Merparten hade varit placerade såväl i fosterhem som på institution. Självklart kan inte ett sådant litet och selekterat urval användas för att dra några generella slutsatser men det kan ändå ge en bild av hur myndig- heterna rapporterade om tillsyn. I urvalet föll 29 personer bort av olika anledningar. Orsakerna var följande, att: Utredningen inte har beställt barnavårds- eller socialakter (15 per- soner): innebär att intervjupersonen antingen velat ha utredningens hjälp att beställa arkivmaterial som inte var barnavårds- eller socialakt (ex specifikt barnhem) eller tagit ut barnavårds- eller socialakt innan Tillsyn och övrigt agerande från stat och kommun kontakten med utredningen påbörjades. Eventuellt har intervju- personen överlämnat delar av akten till utredningen. Det materialet ger dock inte en fullständig bild vid granskning. Personerna har inte hört till målgruppen (2 personer): innebär att personer som varit på intervju och velat ha hjälp med arkivmaterial vid närmare granskning inte omfattades av utredningens direktiv. Intervjupersonen har fått materialet direkt hem till sig (4 personer): innebär att utredningen har beställt arkivmaterialet men inte fått ta del av det då intervjupersonen önskat att få det direkt hemskickat till sig. Arkivmaterial har ej inkommit (6 personer): innebär att utred- ningen har beställt arkivmaterial men att arkiven ej har skickat det . Barnavårds- eller socialakt saknas (2 personer): innebär att vid beställ- ning av arkivmaterial har det inte stått att finna någon barnavårds- eller socialakt hos berört arkiv. Vi har vid genomläsning av arkivmaterialet utgått från frågan: hur många tillsynsbesök har skett under en individs samtliga placeringar? Det är i barnavårds- eller socialakten som anteckningar om tillsyns- besök borde vara nedtecknat, då det i rådgivningsböckerna före- språkas att barnavårdsnämnden ska göra dessa anteckningar. Materialet skiljer sig mycket i omfång och innehåll. Det kan bero på att olika arkiv har hanterat materialet på olika sätt. Det är också en konsekvens av att materialet är nedtecknat i olika kommuner. Ärendehanteringen inom den sociala barnavården har givetvis förändrats som utredningen kartlägger. Men ett samlat intryck är att det oftast är uppgifter som ligger till grund för placeringen som finns arkiverade medan uppgifter om kontakten med barnet under själva placeringen saknas eller, om de finns, är ganska knapphändiga. Tillsyn och övrigt agerande från stat och kommun Att försöka räkna antalet tillsynsbesök utifrån aktmaterial reser flera svårigheter. Det kan ifrågasättas om alla tillsynsbesök ned- tecknades. för verksamheten har dock varit tydliga på denna punkt: anteckningar om tillsynsbesök skulle skrivas. Ett annat problem är hur man ska veta vad det är man letar efter – vad utgör definitionen av ett rapporterat tillsynsbesök? Vi har definierat rapporterade tillsynsbesök som tydligt utskrivna anteck- ningar om att besök skett på plats. De tillsynsaktiviteter som går förlorade i redovisningen blir telefonsamtal till fosterföräldrar alterna- tivt institutionspersonal, förfrågningar om barnet mellan placerande och vistelsekommun (om det inte uttryckligen står hembesök i anteck- ningarna), och andra kontakter mellan socialassistenten och den placerade som exempelvis byråbesök. Avgränsningar av tiden i den sociala barnavården En individs totala placeringstid är avgränsad efter arkivmaterialets uppgifter om när samhällsvården började respektive upphörde. Saknas sådan uppgift har den första och sista anteckningen om pla- cering registrerats. Vi uppger bara det totala antalet tillsynsbesök under hela pla- ceringstiden inom den sociala barnavården. Flera besök kanske gjordes på en placering och inget på en annan. Vi tar inte hänsyn till sådana skillnader i den här framställningen. Tabell 8.3 Antal tillsynsbesök i aktmaterialet Tabellen om tillsynsbesök visar att 13 personer av 29 inte fick några tillsynsbesök alls under sin placeringstid, enligt aktmaterialet. Den genomsnittliga placeringstiden för dessa personer är . Tillsyn och övrigt agerande från stat och kommun personer fick mellan sex och tio besök och endast en person mellan 16 och 20 besök. Denna tabell har inte tagit hänsyn till placerings- tidens längd i förhållande till antal tillsynsbesök. Frånvaron av till- synsnoteringar blir givetvis mer allvarlig ju längre placeringstiden har varit. Uppgifter om tillsyn ur arkivmaterialet Eftersom vi inte gör någon skillnad på vårdform i denna undersök- ning, utan utgår från hela placeringstiden, har utgångspunkten varit handböckernas rekommendation för tillsyn i fosterhem. Det slump- mässiga urvalet av akter påvisar att nästan hälften av dessa intervju- personer inte fick ett enda tillsynsbesök under sin placeringstid. Ingen person fick tillsynsbesök motsvarande rekommendationen på två , enligt uppgifter ur aktmaterialet. Efter att ha läst de anteckningar om tillsyn som finns för dessa per- soner börjar en nyanserad bild av tillsynen att träda fram. Även om de noterade tillsynsbesöken borde ha varit fler per person och pla- ceringstid, har barnavårdsnämnden i flera fall haft mer aktivitet kring den placerade än vad som kan ha uppfattats av barnet. Av flera akter har det framgått att den ansvarige tjänstemannen engagerat sig kring det placerade barnet i form av kontakter med fosterhemmet eller barnhemmet, den biologiska familjen eller andra samt kontakter med barnavårdsnämnden i den kommun som barnet vistas i. Dessa övriga kontakter som barnavårdsnämnden/social- tjänsten har noterat att de tog, har troligen skett utan barnets vet- skap. Ur de placerade barnens perspektiv är det dock inte svårt att förstå om de kände sig bortglömda och inte kommer ihåg några kontakter med barnavårdsnämnden. Vid tillsynsbesöken har samtal med barnet snarare varit undantag än regel, enligt aktmaterialet. Tillsyn och övrigt agerande från stat och kommun Tillsyn oftare i fosterhem Noteringar om tillsynsbesök i urvalsgruppen har förekommit oftare när barnen varit placerade i fosterhem än i barnavårds- anstalter. Detta kanske kan förklaras av att lagstiftning och hand- böcker är förhållandevis otydliga beträffande tillsyn för barn på anstalt. I flera fall har det funnits anteckningar om missförhållanden i fosterhem i det undersökta materialet. Anteckningarna visar att och socialtjänst varit försiktiga att agera när de fick kännedom om att allt inte stod rätt till. Om inga uppenbara missförhållanden förelåg, har tjänsteman- nen bedömt situationen som en acceptabel vistelsemiljö för barnet. Åtgärder i form av omplacering av barnet har dragit ut eller inte skett alls. I det följande ges några exempel på hur och vad barnavårdsnämnd- erna skrev om tillsyn. En iakttagelse från materialet är att anteck- ningarna har varit mer fylliga när det gäller placerade flickor. Om det speglar en generell tendens eller om det bara är ett mönster i just denna urvalsgrupp kan vi inte uttala oss om. Det har i alla fall fått konsekvensen att de flesta exempel är hämtade från kvinnliga intervjupersoners akter. Tillsyn på flera sätt Av materialet framgår det att barnavårdsnämnderna också anteck- nade andra kontakter än rena tillsynsbesök, som av dem, kanske betraktades som tillsyn. Det kunde förekomma telefonsamtal till foster- föräldrarna eller institutionen, förfrågningar till vistelsekommunen om barnets förhållanden och ibland även vårdkonferenser om barnets situation med , institution och sjukvård. Tillsyn och övrigt agerande från stat och kommun barnavårdsakt- berättar om en tillsyn som tycks ha genom- förts efter rådande bestämmelser. Tillsynsbesöken borde dock varit fler i förhållande till placeringsperioden. fick, enligt aktmaterialet, 11 tillsynsbesök under sina i samma fosterfamilj. I hennes aktmaterial finns anteckningar om såväl föranmälda som oanmälda hembesök. Däremellan har förfråg- ningar från den placerande kommunen till vistelsekommunen före- kommit ungefär en gång . Av anteckningarna framgår det att den placerande kommunen också har gjort hembesök i foster- familjen, trots att familjen bodde i en annan stad. Även telefonsam- tal till fosterföräldrarna har förekommit. Person 434, kvinna född , finsk. var placerad , dels på ett jourhem, dels på ett barnhem. förekom det, enligt aktmaterialet, inte ett enda tillsynsbesök. I fall var det främst hennes mamma som hade kontakt med barnavårdsnämnden. Det förekom flera besök och telefonsamtal till den biologiska mamman och kontakter mellan barna- vårdsnämnden och barnhemmet. Dessutom anordnades det kon- ferenser på barnhemmet om situation. var hon med, andra inte, enligt anteckningarna. Person 432, kvinna född . Inga anteckningar om tillsynsbesök Det är anmärkningsvärt att det i flera akter helt saknas anteck- ningar om tillsynsbesök. I vissa fall kan anledningen vara att barna- vårdsnämnden utfört tillsynsbesök men inte antecknat dem. Det är i sig anmärkningsvärt. Ett sådant fall kan man utläsa av arkivmaterial. I barnhemmets anteckningar finns ett besök av en tjänsteman från den sociala barnavården nedtecknat men motsvarande besök finns inte att hitta i barnavårdsnämndens anteckningar. Person 28, kvinna, född . För var anledningen en annan: av anteckningarna i barna- vårdsakten framgår att den placerande kommunen kontaktat vistelse- kommunen angående placering. Men den placerande kom- munen fick inget svar. I ett dokument från barnavårdsnämnden i vistelsekommunen, bekräftas de uteblivna uppgifterna om . Anledningen var att den ansvariga tjänstemannen flyttat och ärende hade hamnat mellan stolarna. Tillsyn och övrigt agerande från stat och kommun Av förbiseende synes ärendet därvid ej ha överförts som aktuellt och följaktligen fallit i glömska. Person 38, kvinna född . I flera personers akter finns anteckningar som visar att barnavårds- nämnden hyste tveksamheter om fosterhemmens lämplighet. I andra fall har direkta missförhållanden skrivits ner. I anteckningarna om , kan man följa hur barnavårds- nämnden hanterat ett ärende om missförhållanden. För henne dröjde det , från det att barnavårdsnämnden först fick kännedom om hemmets olämplighet, innan omplacering skedde. placerades i ett fosterhem . skedde det första tillsynsbesöket, enligt aktmaterialet. Året därpå fick den placerande barnavårdsnämnden information om att fosterhemmet inte var helt utan anmärkningar. Detta skedde genom ett samtal med ordför- anden i barnavårdsnämnden i vistelsekommunen. Därefter dröjde det cirka innan ett nytt tillsynsbesök företogs. Efter besöket kon- staterades att det inte var ett stimulerande hem för ett barn att bo i: Man kan [dock] inte anse hemmet sådant, att man gärna vill ha flickan kvar där . beslutade dock att inte vidta någon åtgärd förrän de fått skriftliga anmärkningar om hemmet. Ytterligare passerade innan blev omplacerad på barnhem. Person 38, kvinna född . Anteckningarna om vittnar om svårigheterna för tjänste- männen inom den sociala barnavården att bedöma fosterför- äldrarnas lämplighet. Svårt att bedöma detta hem, ibland verkar det trivsamt och kärleksfullt, ibland fientlig atmosfär. Denna anteckning gjordes när bott i familjen . Vid flera till- synsbesök, av såväl vistelsekommunens som placerande kommuns , framkom det tveksamheter kring fostermodern. blev tjänstemännen mer kritiska till fostermoderns beteende och de blev också varse om att hon ljugit för dem. blev erbjuden ett annat fosterhem men valde att stanna kvar till slut. bodde i fosterfamiljen . Person 439, kvinna född . Enligt aktmaterialet hade varit i fosterhemmet när det antecknades att PBU (psykiska barna- och ungdoms- vården) kände till att en annan kommun flyttat och omplacerat ett Tillsyn och övrigt agerande från stat och kommun barn som hade bott i fosterhemmet. Deras bedömning var dock att hade sin trygghet i familjen och dessutom hade inga andra klagomål inkommit från vare sig grannar, skola eller socialkontor. gjordes ett hembesök i fosterfamiljen då den pla- cerande barnavårdsmannen och representanter från PBU var med. De kom fram till samma slutsats som . Hemmet är kanske inte toppenbra men inte dåligt heller. Person 526, man född på 1960- talet. I aktmaterial finns det anteckningar om att hon blivit slagen av fostermodern. Det framgår dock inte om hennes omplacering berodde på att fostermodern blev utslängd från hemmet av maken, eller på misshandeln av . Utifrån anteck- ningarna i akten blev omplacerad omgående (i förhållande till dateringen av anteckningen). Det framgår inte vart hon placerades då, men finns det anteckningar om att hon bodde i ett nytt fosterhem. Person 28, kvinna född . I aktmaterial finns anteckningar från både den placerande kom- munen och vistelsekommunen om att missförhållanden hade anmälts av hans lärare. Läraren gav en utförlig beskrivning av bristande omvårdnad som han hade uppmärksammat. Läraren kom med ett förslag som innebar att bara skulle vistas i fosterhemmet . Detta förslag godkändes av de båda inblandade barna- vårdsnämnderna. Person 526, man född . Samma placering, skilda arkivmaterial I urvalet finns det exempel på två personer som har varit placerade i samma fosterhem och dessutom tillsammans. och var placerade av olika kommuner. I aktmaterial finns det anteckningar om missförhållanden i fosterfamiljen medan aktmaterial helt saknar anteckningar om tillsyn i foster- familjen. Missförhållanden som hade uppmärksammats av utom- stående, ledde inte till några direkta åtgärder från barnavårds- Tillsyn och övrigt agerande från stat och kommun nämnden som hade placerat . ansågs må bättre av att bo kvar i fosterfamiljen än att ryckas upp från sin tillvaro. fick inte ett enda tillsynsbesök under sin placeringstid och inne- hållet i hans barnavårdsakt består mest av underlag för placering- arna och ekonomiska ersättningar. Person 526, man född på 1960- talet och person 152, man, född , finsk. Intervjupersonernas berättelser i jämförelse med anteckningarna från den sociala barnavården I detta avsnitt jämförs uppgifterna från de 29 personernas akter med vad de har berättat om tillsynen vid intervjun. Syftet är inte att kontrollera intervjupersonernas eller aktmaterialets beskrivningar av verkligheten utan att ge en bild av tillsynen ur olika perspektiv. Det är intervjupersonernas berättelser som ligger till grund för utredningen och aktmaterialet är endast komplement till dessa. I detta sammanhang vill vi dock understryka att aktmaterialet har skapats av samma myndigheter som ansvarar de övergrepp och den försummelse som intervjupersonerna anklagar dem för. Akterna kan inte användas för att påstå att intervjupersonerna minns fel. När man jämför uppgifterna från akterna med intervju- personernas berättelser visar det sig att de flesta som fick många tillsynsbesök enligt akten minns att de fick besök . De personer som fick få tillsynsbesök enligt akten har berättat att de mycket sällan eller aldrig fick tillsynsbesök. Uppgifterna om tillsyn som dessa intervjupersoner lämnat till utredningen bekräftas således någor- lunda av deras arkivmaterial. Men det finns också exempel på uppgifter från intervju- personerna och aktmaterialet som står helt i konflikt med varandra. Några personer har sagt att de aldrig eller sällan fick tillsynsbesök, men deras akter visar en annan bild. Enligt aktmaterialet gjordes flera sådana besök. Det finns flera orsaker till de olika beskrivningarna av hur det var. Ålder är en viktig faktor. Intervjupersoner som placerades när de var mycket små har rimligen haft svårt att minnas tillsynsbesök. En annan orsak är att intervjupersonerna kan ha varit ovetande om att barnavårdsnämnden gjorde tillsynsbesök. I materialet finns exempel på att tillsynsbesök i fosterhemmen gjordes när barnen var i skolan. Om barnavårdsnämndens representant inte talade med barnet, Tillsyn och övrigt agerande från stat och kommun även om han eller hon var hemma vid besökstillfället, kan det också har varit svårt för det enskilda barnet att minnas ett sådant besök. Ett exempel på denna motsägande bild är , som enligt aktmaterialet fick 9 tillsynsbesök. Enligt honom förekom det dock aldrig några tillsynsbesök under hela hans placeringstid . I anteckningarna kan man utläsa att vid hembesöken har tjänste- mannen från den sociala barnavården fått information om honom, främst från fostermodern. De få gånger det finns anteckningar om att har kommit till tals är när en tjänsteman hade pratat med honom vid besök i skolan. Det kan vara så att han uppfattade tjänstemannen som skolpersonal. Med andra ord kanske han inte ens förstod att det var ett tillsynsbesök. Person 540, man född . Det har framkommit anmärkningar mot myndigheternas agerande i intervjupersonernas berättelser i andra avseenden än när det gäller tillsynen. Det finns de som har berättat om att sociala utredningar eller under- sökningar om dem har lagts ned (9), att de av eller socialtjänst tvingats välja mellan fosterföräldrar och biologiska föräld- rar (3). Tre andra teman är att myndigheter separerade syskon och försvårade kontakten med biologiska föräldrar, att myndigheterna utförde placeringar okänsligt och okunnigt samt att myndigheterna placerade barn på olämpliga institutioner. 8.4.1Myndigheterna separerade syskon och försvårade kontakten med föräldrar Utredningen har mött många personer som berättat att de separerats från syskon utan att myndigheterna informerade om varför och vart de skulle hamna. De har också sagt att de inte fick någon hjälp med att upprätthålla kontakten. 81 personer har berättat att myndigheterna separerade dem från deras syskon vid omhändertagande eller omplacering. Detta har för många inneburit en livslång familjetragedi. Några personer med resande bakgrund har uppgett att de blev separerade från sina föräldrar och sina syskon av den anledningen att de var resande. Tillsyn och övrigt agerande från stat och kommun bror flyttades från det barnhem där de båda bodde utan att varken eller pojkarnas pappa informerades. Episoden beskrivs så här i referat: hade bror flyttats ifrån barnhemmet. och hans pappa fick inte veta vart. så tog sig in i ett personalrum och läste sig till information om brodern. Han ringde sedan och informerade sin pappa. Ur referat person 81, man född . Att omhändertagna barn skildes från sina föräldrar är självklart, men några personer menar att myndigheterna särskilt försvårade kontakten med föräldrarna. I fall sa hennes fosterföräldrar att de blivit uppmuntrade av den sociala barnavården att undanhålla henne information om hennes biologiska familj: hade så gott som ingen kontakt med sin familj efter att hon hade kommit till fosterhemmet. Tvärtom trodde hon fram tills att hon var att modern var död eftersom det var vad fosterföräldrarna berättade för henne. Fosterföräldrarna förklarade för att det var socialen som hade sagt åt dem att säga det till henne. När var sökte hennes mamma upp henne på skolan. Ur referat person 360, kvinna född . 8.4.2Placeringar utfördes okänsligt och okunnigt En väsentlig kritik som intervjupersonerna har haft mot myndig- heterna är hur själva omhändertagandena och omplaceringarna gick till. Många menar att de utfördes okänsligt och okunnigt. 12 per- soner har vittnat om att deras placeringar skedde med våld. har berättat hur det gick till när han och ytterligare sex syskon omhändertogs . Barnen tillhörde resandefolket. Det värsta minnet är när de kommer och hämtar oss. Jag fick en obe- haglig känsla redan innan det hände. berättar att det kom ett par polisbilar och några andra personbilar. Utöver polisen kom en läkare och någon socialarbetare. berättar att deras mamma skrek till barnen att de skulle springa och alla som kunde sprang. som var tio rusade till skogs men kom inte långt. En polis tog tag i hans nacke och lyfte upp honom och sa Du tattarunge du ska inte tro att du kan springa härifrån. Sju barn omhändertogs. [] Barnen togs med i bilarna och fördes till en sjukstuga. berättar att här undersöktes vi som om vi var hundar som skulle på utställning. De mätte deras huvudomfång, längd och vikt och sedan fick de genomgå ett intelli- genstest. Därefter fördes barnen vidare till ett barnhem. Ur referat person 248, man född , resandefolket. Tillsyn och övrigt agerande från stat och kommun 106 personer, ungefär lika många män som kvinnor, har uppgett att deras placeringar skedde utan information. De visste inte varför de blev omhändertagna eller varför de skulle omplaceras. Många har uppgett att de heller inte visste vart de skulle hamna när de satt i bilen eller på tåget som skulle ta dem till deras nya hem. , som kom från en mycket fattig familj med många barn, fick höra att hon skulle bli omhändertagen av en klasskamrat i skolan: kom det en barnavårdsman och sex barn fick åka iväg i taxi utan att någon visste vart de var på väg. Mamman var tvingad att skriva på, menar . Hon minns att barnavårdsmannen sa att får ni säga adjö till mamma och pappa. Ur referat person 124, kvinna född .