sou · GYB365 · 2010-10-13 00:00:00 — Den sammanlagda bedömningen var att efterfrågan är större än tillgången på tandläkare i delar av landet, medan de sammanvägda rekryteringsmöjligheterna är bättre på andra håll. När det gäller tandhygienister råder balans på arbets- marknaden, men rekryteringsmöjligheterna varierar över landet. 2004/05:162 Ny värld – ny högskola. Tillgången kan förväntas öka de kommande 15 åren. Yrket har en låg medelålder och jämförelsevis få tandhygienister förväntas pen- sioneras . Huruvida den framtida ökningen motsvaras av en ökande efterfrågan är osäkert. Bland annat beror det på hur arbetsuppgifterna fördelas mellan tandhygi- enisterna och annan tandvårdspersonal. I års- rapport 2009 framgår att tillgången på tandhygienister för- väntas öka eller till 4 700 tandhygienister . För tandläkare visar prognosen att tillgången kan förväntas sjunka till 5 400 tandläkare . Med ett tillskott av tandläkare ut- bildade utomlands kan minskningen bli mindre. Arbetsmarknadens utveckling i och andra länder kan påverka den framtida migrationen. Bedömningen av behov och efterfrågan styrs av en mängd fakto- rer. En viktig faktor är tandvårdsstödets utformning. I delbetän- kandet Stöd till hälsofrämjande åtgärder, SOU 2006:27 föreslås att tandhygienister ska få en väsentligt större roll än i dagens tandvård. Utvecklingen bedöms gå mot att patienter med god tandhälsa i ökad utsträckning sköts av tandhygienister, vid behov i samverkan med tandläkare. Den goda tandhälsan hos allt fler barn och ung- domar innebär att mera av barntandvården skulle kunna utföras av tandhygienister. En ökande andel äldre, ofta med nedsatt allmän- tillstånd, med egna tänder och/eller avancerade bettrekonstruktio- ner talar också för ett ökat behov av tandhygienister. Ett kraftigt sjunkande antal yrkesverksamma tandläkare och ett ökande antal tandhygienister kommer att kräva nya organisatoriska lösningar och samarbetsformer. En kostnadseffektiv blandning och ett nytt- jande av tillgängliga kompetenser kommer att krävas. Teamtand- vård, dvs. samarbete mellan tandläkare, tandhygienister och tand- sköterskor, som varit ett begrepp i ett antal decennier, behöver vidareutvecklas ytterligare. 20.2.8Ny yrkeshögskoleutbildning till tandsköterska En ny nationell kursplan för yrkeshögskoleutbildning till tandskö- terska trädde i kraft . Utbildningen som omfattar 300 yrkeshögskolepoäng, dvs. , syftar till att utveckla de kunskaper och färdigheter som krävs för att arbeta som tandsköterska i vårdteam på tandvårdsklinik. Utbildningen ska ge kunskaper i tandvårdsklinikens administration, hygien-, miljö- och Utbildningen ska också ge kunskaper om förebyg- gande och behandlande tandvård samt stimulera till fortsatt lärande.8 Den första nationella kursplanen för tandsköterskeutbild- ningen trädde ikraft den 1 januari 2008.9 20.3Tandvården i förändring – vad har uttalats i utredningar om tandhygienistyrket och utbildningen? 20.3.1SOU 2002:53 Tandvården till Utredningens förslag syftade sammantaget till att förbättra tand- vårdsstödet och öka tandvårdens tillgänglighet för alla, trygga till- gången på kompetent personal över hela landet och att främja effektivitet och samarbete inom tandvården. Enligt utredningen var den största utmaningen för svensk tandvård troligen personalför- sörjningen. Man konstaterade att en förutsättning för att klara för- sörjningen är att kompetensen hos de enskilda medarbetarna i tandvårdsteamet används bättre. Utredaren menade att detta förut- sätter strukturella förändringar och att denna process pågår, både inom folktandvården och privattandvården. Utredningen betonade att framtidens tandvård i allt högre grad kommer att inriktas på omhändertagande av äldre och sjuka samt personer med olika funk- tionshinder. 20.3.2Socialstyrelsens yttrande över betänkandet SOU 2002:53 I sitt yttrande över betänkandet Tandvården till skrev Soci- alstyrelsen bland annat att föreslår att tandhygie- nistutbildningen redan nu ska utökas till att omfatta 120 poäng. Med en längre grundutbildning blir nya tandhygienister bättre rustade för ett livslångt lärande inom yrket. En förlängning av grundutbildningen ger också bättre utrymme för en bredare klinisk träning med tillfällen till extern praktik inom tandvård. 8se Myndigheten för föreskrifter (MYHFS 2009:3) om tandsköterske- utbildning i . 9Skolverkets föreskrifter (SKOLFS 2007:50) om påbyggnadsutbildning med nationellt fastställd kursplan Tandsköterska. 20.3.3Konkurrensverkets rapportserie 2004:1 Tandvård och konkurrens har i rapporten analyserat konkurrensen på marknaden för tandvård och belyst skillnader i konkurrenshänse- ende mellan den offentligt drivna tandvården och privattandvården. I rapporten konstateras bland annat att kompetensreglerna påver- kar konkurrensen och man uppger att tandhygienister spelar en viktig roll inom barn- och ungdomstandvården i vissa landsting och skulle om de fick större befogenheter, i allt större utsträckning kunna ta sig an yngre patienter med en god tandhälsa och svara för ett regelbundet underhåll, och även göra de enklare fyllningar som behövs. 20.3.4SOU 2006:27 Delbetänkandet Stöd till hälsofrämjande tandvård I delbetänkandet anförs bland annat att utredningen anser att tand- hygienisterna bör få en mer framträdande roll än när det gäller undersökningar och förebyggande tandvård bland vuxna. 20.3.5Socialstyrelsens rapport Landstingens uppsökande verksamhet och nödvändig tandvård Av rapporten framgår att det ofta är tandhygienister som svarar för hela eller stora delar av den uppsökande verksamheten hos äldre och funktionshindrade personer. I den uppsökande verksamheten ingår bland annat att tandhygienisten gör en bedömning av behovet av daglig munvård, ger individuell rådgivning och instruktion samt ger handledning/utbildning till vård- och omsorgspersonalen. En av flera bedömningar som gör i rapporten är att grundutbildningarna för tandläkare och tandhygienister behöver innehålla mer om äldres och funktionshindrades tandhälsa och tandvård. 20.3.6Socialstyrelsens rapport Tandläkarnas specialistutbildning – en översyn konstaterar i rapporten att den allmänna tand- hälsoförbättringen innebär att stora delar av befolkningen har för- hållandevis små vårdbehov. I rapporten uttalas att tandhygienis- terna därmed kan ges en utökad roll, även om deras nuvarande för- hållandevis korta utbildning kan innebära problem. Man ansåg att det mot bakgrund av tandhygienisternas vidgade uppgifter finns anledning att pröva frågan om en förlängd utbildning på nytt. 20.3.7Socialstyrelsens rapport Utvidgad kompetens för tandhygienister – förutsättningar för en försöksverksamhet kom i sin rapport fram till att det inte var möjligt att starta en vidareutbildning i att utföra ingrepp i tandens hård- vävnader, eftersom grundutbildningen inte gav en tillräcklig grund för en sådan vidareutbildning. Myndigheten föreslog därför att en treårig tandhygienistutbildning borde införas. I rapporten konstaterade att ett kraftigt mins- kande antal tandläkare fram kräver en förändring av tandvårdens organisation. Kompetensen hos tandvårdens olika per- sonalkategorier behövde tas till vara. Man menade att flera aktuella rapporter och utredningar pekade på den allt större roll som tand- hygienister kommer att få i den framtida tandvården. Vidare att de åtta lärosäten i landet som har tandhygienistutbildning redan nu erbjuder utbildning. uppgav i rapporten att det inte finns någon uttrycklig författningsbestämmelse som inskränker tandhygienis- ters möjlighet att utföra ingrepp i tandens hårdvävnader. Denna kunskap ingår dock inte i tandhygienistens utbildning. I rapporten anfördes att grundutbildningen ska ha ett sådant innehåll att den utgör den bas som krävs för kompletterande utbildning. Socialsty- relsen påpekade att myndigheten även tidigare, 2003 till slutbetänkande av utredningen tandvårdsöversyn Tandvården till SOU 2002:53, uttalat att en förlängning till av grundutbildningen gör tandhygienisterna bättre rustade för ett livslångt lärande inom yrket. Förlängning skulle ge bättre utrymme för en bredare klinisk träning med tillfällen till extern praktik inom tandvård. 20.3.8Högskoleverkets rapporter –2007 har i flera rapporter granskat tandhygienistutbild- ningen.10 konstaterade 1996 att inga av tandhygienist- programmen bedömdes uppfylla kraven på högskolemässighet och att tandhygienistutbildningen borde ses över med hänsyn till inne- hållet i den yrkesmässiga delen och anknytningen till de övriga tandvårdsutbildningarna. Man menade att utbildningen på 80 poäng svårligen kunde uppnå en högskolemässig nivå. Vid den uppföl- jande utvärderingen bedömdes utbildningarna vid , , univer- sitet, och som högsko- lemässiga. Utbildningarna vid i , Hög- skolan i samt bedömdes som icke hög- skolemässiga med motiveringen att utbildningens innehåll och organisation behövde utvecklas, så att studenternas förutsättningar för att få ett vetenskapligt förhållningssätt skulle öka. Högskole- verket lämnade även kommentarer om behov av ökad lärarkompe- tens och forskningsanknytning samt att utbildningen behövde integreras med övriga lärosäten. I rapporten 2007:23R Vårdutbildningar i högskolan – en utvär- dering anförde att det skett en mycket positiv utveckling av tandhygienistutbildningen sedan föregående gransk- ning . Framför allt hade den akademiska anknytningen i utbildningen ökat. Vidare fanns hos lärarkåren ett stort engage- mang för att driva utbildningen framåt och det fanns ett starkt stöd från ledningen vid lärosätena. Söktrycket till utbildningen var stort och examensfrekvensen förhållandevis god. En tillfredsställande arbetsmarknad fanns för yrket. noterade att ett nationellt samarbete mellan tandhygienistutbildningarna skedde inom olika områden och att det även fanns en ambition till inter- nationell samverkan. Trots den positiva utvecklingen kvarstod pro- 10 1996:7R Vårdutbildningar i högskolan – en utvärdering, Hög- skoleverkets rapport 1997:2R Högskoleutbildningar inom vård och omsorg – en utred- ning, 2000:5R Utbildningar inom vård och omsorg – en upp- följande utvärdering och 2007:23R Vårdutbildningar i högskolan – en utvärdering. blem som måste åtgärdas för att en god kvalitet i tandhygienist- utbildningen skulle säkras. pekade på att tandhygi- enistyrket har genomgått stora förändringar, och att de krav som ställs på den legitimerade tandhygienisten efter yrkesexamen inte kan tillgodoses i 80-poängsutbildningen. Dessutom har nya arbets- och ansvarsområden tillkommit , främst inom området barn- och ungdomstandvård och äldretandvård. I rappor- ten beskrivs att det finns stor sannolikhet att yrket kommer att utvecklas ytterligare och att tandhygienister kommer att utgöra en alltmer viktig resurs i framtidens tandvård. Myndigheten upprepade att varken målen för yrkesrelevans eller högskolemässighet kunde uppnås eftersom utbildningen var för kort. Dessa omständigheter menade var förlamande för den fortsatta utveck- lingen av tandhygienistutbildningen och professionen. konstaterade sammanfattningsvis att det mest framträdande problemet för tandhygienistutbildningen var att 80 poäng (studier) inte var tillräckligt för att ge studenterna de kunskaper och djup i kurserna som krävs för yrket och för att leva upp till målen för tandhygienistexamen. Myndigheten poängterade vikten av att tandhygienistutbildningen skulle förlängas med . konstaterade också att tandhygienistutbild- ningen var underfinansierad och därmed mycket sårbar. Därför var det angeläget att statliga medel tillfördes för den kliniska utbild- ningen i likhet med vad som skett för tandläkarutbildningen. Detta för att garantera utbildningen av tandhygienister och därmed säkra den framtida kompetensen i tandvården. uppgav även att det behövs kraftfulla och omedelbara åtgärder för att stärka och långsiktigt säkra den ämnesspecifika kompetensen inom utbildningen med forskarutbildade tandhygienister. Myndigheten pekade på att det är viktigt att utvecklingen av tandhygienistens ämnesområde och av utbildningen i sin helhet drivs av tandhygie- nister. Färdighetsträningen inom ramen för verksamhetsförlagd utbildning är ett viktigt komplement. Därför måste avtal tecknas mellan lärosätena och den verksamhet där studierna ska bedrivas, så att samtliga studenter garanteras en god klinisk utbildning. När det gäller lärarkompetens angav att det behövdes kraftfulla och omedelbara åtgärder för att stärka och långsiktigt säkra den ämnesspecifika kompetensen inom utbild- ningen av tandhygienistens ämnesområde och för att utbildningen i sin helhet ska bedrivas av tandhygienister. forskarutbildning bör vara huvudansvariga och leda utvecklingen av programmet och ämnesområdet. Den verksamhetsförlagda utbildningen menade är ett viktigt komplement. Formalisering av handledarutbildning och kontinuerlig fortbildning av handledare samt att lärosätena avtalar om tillräckligt många utbildningsplatser, var enligt Hög- skoleverket viktiga förutsättningar för en god klinisk utbildning. 20.3.9Tandvården i , EpiWux 2008 I denna regionala studie konstaterades att tandhälsoförbättringen har lett till att tandvårdsbehoven ändrat karaktär. Man gjorde i stu- dien bedömningen att behovet av förebyggande vård, som mesta- dels sker hos tandhygienist och tandsköterska, kommer att öka. I studien konstateras att antalet anställda tandhygienister i har ökat till det dubbla den senaste 15-års perioden. Inte minst uppsökande verksamhet kräver många tandhygienister. Av rapporten framgår bland annat att tandhälsan bland barn är god och att den fortsätter att förbättras. Vidare att majoriteten av alla barn är kariesfria. Bland de barn som har den sämsta tandhäl- san har dock läget snarare försämrats under den senaste tioårsperi- oden. Bland vuxna har de äldres tandhälsa förbättrats påtagligt . Allt fler har egna tänder som kompletterats med kronor, broar och implantat. Tuggförmågan har blivit allt bättre. När allt fler äldre har egna tänder, ökar behovet av munvård för att tandhälsan ska kunna bevaras livet ut. Bland äldre som har flera olika sjukdomar och bor kvar hemma finns ett tandvårdsbehov som inte är tillräckligt tillgodosett. Många ungdomar som lämnat den avgiftsfria tandvården söker inte tandvård i förebyggande syfte utan först när de har besvär. Andra som riskerar att få, eller redan har, sämre tandhälsa är socioekonomiskt svaga grupper som ensam- stående föräldrar, långvarigt arbetslösa och förtidspensionärer. Rapporten beskriver att många hemlösa och psykiskt sjuka också har mycket dålig tandhälsa och inte nås av den av finan- sierade uppsökande tandvården (gäller dem som omfattas av LSS eller dem som har varaktigt behov av omfattande hälso- och sjuk- vård i hemmet eller som är bosatta i egen bostad men har motsva- rande behov som grupperna ovan). 20.4Tankar och synpunkter från företrädare för tandvården Vi har träffat företrädare för tandvården och lärosäten , samt tagit del av skrivelser. Nedan finns en redogörelse av tankar och synpunkter som framförts. har framfört att utbildningen bör vara en treårig, akademisk utbildning. Grundutbildningen ska vara solid och bevara yrkets särart som förebyggande och hälsofräm- jande. Kompetens för att borra bör inte föras in i grundutbild- ningen utan i så fall i ett andra steg hanteras i form av specialist- utbildning. påpekar att dagens tvååriga grundutbildning är för kort och att den inte ger den kompetens som en tandhygienist behöver. Utbildningen är vidare inte tillräck- ligt vetenskapligt underbyggd och ger ingen möjlighet till att gå vidare som forskare. Man anför vidare att 17 tandhygienister dis- puterat inom området.11 De har emellertid fått hitta sin egen väg fram, akademiskt. Det vore bättre om det fanns en mer rak väg för tandhygienister att ta sig fram till forskningsstudier. Svårigheterna med akademisk karriär gör också att det är svårt att hitta lärare till utbildningen. har gett ut en ny kursplan för en tvåårig tandsköterskeutbildning. Med den nuvarande utbildningen för tandhygienister kommer den att ligga mycket nära tandhygie- nistyrket. Om utbildningen förlängs och görs om kan det tredje året inne- hålla exempelvis följande: vetenskaplig kompetens (kliniska studier, kvalitetssäkring m.m.) kunskap om att behandla barn kunskap om att behandla äldre kunskaper i klinisk bettfysiologi Vid flera lärosäten finns redan ett tredje år. Det innehåll som den utbildningen har kan vara förebild för hur ett obligatoriskt tredje år skulle kunna utformas. Samtliga åtta lärosäten som utbildar tandhygienister förordar en förlängning av utbildningen till . Lärosätena hänvisar till den informella försöksverksamhet som har pågått vid vissa lärosäten i sju till , då ett tredje utbildningsår har erbjudits. Det finns en stor enighet mellan lärosätena om innehållet i det tredje året. Företrädare för lärosätena påpekar att studenterna tidigare hade klinisk erfarenhet när de gick in i tandhygienistutbildningen, efter- som den erbjöds som påbyggnadsutbildning till tandsköterskor. är det svårt att hinna med alla moment för att förbereda för yrkesverksamhet. Den nuvarande tvååriga utbildningen har exempelvis inte utrymme för att lära studenterna att arbeta evi- densbaserat. Om en treårig utbildning införs kan examensarbetet ges tillräckligt utrymme i utbildningen. Lärosätena har anfört att man heller inte hinner förbereda studenterna för det livslånga lärandet, dvs. hur kunskap inhämtas på egen hand. En brist är vidare att det forskas för lite inom området tandhygien. Detta beror på att de som går den nuvarande tvååriga utbildningen inte kan forska direkt, utan måste läsa till vissa delar för att kunna forska. Tandläkare forskar normalt inte inom området för tand- hygien, utan håller sig till frågor inom sitt område. universi- tet pekar även på att en treårig utbildning underlättar för utbytes- program med andra länder. Lärosätena har framfört att det har blivit vanligare att tandhygi- enister arbetar med äldre och sjuka patienter. arbe- tade de i princip endast med förebyggande tandvård hos i övrigt friska patienter. Man menar därför att det är viktigt att tandhygie- nister lär sig att upptäcka om en patient behöver särskilda insatser, exempelvis tandreglering. Sådana moment ska därför ingå i utbild- ningen. Tandhygienister behöver också veta var gränsen går för deras eget yrke och vad som ska utföras av andra. även på att tandhygienister kommer att få en större roll inom folk- hälsoarbetet och inom folktandvården. Exempelvis kommer man att bidra i arbetet med rökavvänjning och övervikt. När det gäller innehållet i utbildningen det tredje året anser lärosätena att det skulle kunna innehålla moment kring behandling av barn- och ungdomars tandvård liksom behandling av äldre. Generellt behövs satsningar på grupper med särskilda behov, exempelvis funktionshindrade. Man behöver också lära sig mer om patienter som missbrukar och patienter från andra kulturer. Kun- skap behövs också kring alla nya material som ingår i behandlingen. Viktigt är även att studenterna får med sig goda medicinska kun- skaper om det orala området. Ett tredje år behöver inte innehålla nya ämnen utan fördjupning inom redan befintliga. är de olika ämnena uppdelade och utspridda över de tre läsåren, varav det sista är frivilligt. Detta beror på att vissa delar måste hinnas med inom de två obligatoriska åren och att fördjupningen därför kan ske först under det tredje året. Om utbildningen vore skulle ämnena kunna hållas ihop på ett bättre sätt. Det tredje år som flera lärosäten anordnar skulle kunna tjäna som modell för ett obligato- riskt tredje år. Från lärosätena har även framförts att den praktiska utbild- ningen är resurs- och kostnadskrävande och underfinan- sierad. Representanter från lärarkåren på landets tandhygienistutbildningar har givit följande argument för att utbildningen borde bli treårig: tandhygienisternas arbetsområde växer. barns och ungas tandhälsa blir allt bättre, vilket innebär att de behöver mer förebyggande och omvårdande insatser. Tandhygi- enister finns på barnavårdscentraler, i skolor och i tandvården och tar hand om barn. antalet äldre kommer att öka. Alla gamla har rätt till uppsökande tandvård, vilken mestadels utförs av tandhygienister. Den här typen av tandvård upphandlas ofta. nya tekniker, som implantat, kräver mer förebyggande insatser. Om tandköttet blir inflammerat kan skruvarna som håller fast implantaten lossna. området blir mer vetenskapligt. Det kräver bättre kunskaper. att det finns möjlighet att studera på vissa ställen gör systemet obegripligt för studenterna. utbildningen ger till att träffa olika slags patienter. Det tar tid att träna upp ett handlag. 20.4.4Sveriges Kommuner och Landsting och Kommuner och Landsting och har till utredningen framfört att man är nöjd med dagens tandhygi- enistutbildning. Man är tveksam till nyttan av en förlängning av utbildningen och har påpekat att hela utbildningen bör ses över om ett tredje år införs. Utbildningen är beroende av vilka uppgifter tandhygienisten ska utföra och vilken roll yrkesgruppen ska ha. Finns behov av att förlänga utbildningen till avser man inte motsätta sig detta. Om ett tredje år ändå införs skulle det kunna vara ett tillvalsår med möjligheter till val av inriktning. Vidare är det bra med för- djupning av kunskaper om behandling av barn och äldre samt upp- följning av arbetet. Däremot anser man inte att forskning och forskningsmetodik behövs. För en självständig roll krävs mer utbildning i kariologi/parodontologi, bettutveckling, radiologi, pedagogik och samtalsmetodik. tillstyrker att utbildningen för tandhygienister bör förlängas. Dock inte för att ge tandhygienis- terna kompetens att borra, utan för att ge en bättre grund för deras kliniska arbete. Ett alternativ till att förlänga utbildningen skulle kunna vara att ge tandsköterskor möjlighet att bygga på sin utbild- ning och bli tandhygienister. Föreningen anför att en möjlighet är att tandhygienister får ta ansvaret för kontrollen av äldres tand- hälsa. gör de den kontrollen för alla andra grupper. Tandhygi- enister behöver inte mer teoretiska kunskaper för exempelvis forskning, de behöver istället bättre baskunskaper bl.a. i hygien och röntgen. har anfört att tandhygienistens primära kompetensområde ska som avse förebyggande vård. Tandhygienisten ska ha en fördjupad kompetens inom området. Tandhygienistens formella kompetens ska av patientsäkerhetsskäl inte genom tilläggsutbildning kunna utvidgas till uppgifter som tandläkaren ensam har kompetens för. Förbundet uppger att det är stora skillnader i bredd och djup mellan utbildningarna till tand- läkare och tandhygienist. Tandläkarutbildningen utgör en helhet i vilken delarna förutsätter varandra. Att bryta ut en del av utbild- ningen, och låta den ligga till grund för ett utvidgat kompetens- område, kan därför inte accepteras. Även om man bortser från pati- entsäkerhetsaspekterna anser att det inte är meningsfullt och rationellt att tandhygienisten närmar sig tandläka- rens kompetens inom andra områden än förebyggande vård. Ett behov av tandläkarkompetens bör lösas genom exempelvis ökad utbildning av tandläkare och inte genom att ersätta tandläkare med annan personal, som har både grundare och smalare kompetens. konstaterar vidare att när det gäller organise- ring av arbetsuppgifter inom tandvårdsgruppen är det endast den som har legitimation, dvs. tandläkaren och tandhygienisten, som kan arbeta självständigt med patienter, under eget yrkesansvar och inom den behörighet som definieras av den formella kompetensen. anser det viktigt att gränserna är tydliga mellan de båda personalkategoriernas formella kompetens och behörig- hetsområden, inom vilka vederbörande kan arbeta självständigt och under eget ansvar. konstaterar att tandsköterskor fått nya arbetsuppgifter . Landstingens satsningar med vida- reutbildningar av tandsköterskor har gett kompetens att lägga viss bedövning, göra tandfyllningar och ta avtryck av tänder som ska ersättas för vidarebefordran till tandtekniker.