sou · GXB315 · 2010-01-01 00:00:00 — De statsbidrag som på många håll lämnas till museiföreningar syftar till att stödja utvecklingen av respektive lands museisektor. Utformningen av statsbidragen varierar mellan de olika länder som ingår i utredningens jämförelsematerial. I flertalet länder utgår både ett grundläggande verksamhetsstöd och stöd till olika projekt. Verksamhetsstöd ges för att möjliggöra för organisationerna att ha en permanent kanslifunktion medan projektmedlen lämnas för att specifika projekt ska kunna genomföras efter överenskommelse med respektive lands museimyndighet eller ansvarigt ministerium. Jag konstaterar att man i många andra länder bedömer vikten av en kraftfull branschförening som så avgörande att statliga verksamhetsbidrag lämnas. Jag noterar också att man i andra länder från statens sida därutöver främjar aktivt utvecklingsarbete genom specificerade uppdrag vars förutsättningar slås fast mellan staten och föreningen. Min bedömning är att skulle kunna ha en avgörande inverkan på utvecklingen av museisektorn i om det fick förutsättningar i paritet med vad dess motsvarigheter har i flera andra länder. Kraftsamling - vägen framåt 5.2.5Övriga intresseorganisationer och samverkansinitiativ Utöver ovan beskrivna institutionella organ och strukturer finns en mångfald föreningar och nätverk som organiserar dels museer inom samma samlingsområden dels enskilda museianställda inom olika professioner och intresseområden. En översiktlig bild av föreningarna på det svenska museiområdet ges i utredningens Lägesrapport (bilaga 4). 5.3Statligt samverkansstöd – tillbakablick och förändringsbehov Bristen på samverkan och övergripande samordningsstrukturer har lyfts fram som problem i tidigare utredningar. Utredningen bedömer att flertalet av problemen kvarstår. Mot denna bakgrund bedöms att tiden nu är mogen för ett nytt angreppssätt i syfte att möta sektorns behov. 5.3.1Tidigare utredningar och ansatser till nationellt stöd- och styrsystem utredningar har konstaterat behov och svårigheter som liknar de utredningen nu uppmärksammar. Olika förslag har också gång efter annan lagts fram i syfte att bättre främja överblick och helhetstänkande. Många av de tidigare utredningarna har försökt möta övergripande frågor genom att föreslå att någon form av centralt organ för museifrågor inrättas. års fornminnesvårdskommitté föreslog en förtydligad museiverkskonstruktion under Riksantikvarieämbetet.26 antikvarieutredning föreslog ett liknande centralorgan för kulturmiljövården och viss museiverksamhet medan musei- och utställningssakkunniga föreslog en fast rådsstruktur med kansli för anslagsberedning och uppföljning.27 26Betänkande med förslag till lag angående kulturminnesvård samt organisation av kulturminnesvården (SOU 1922:11-12). 27Betänkande av musei- och utställningssakkunniga (SOU 1973:5) s. 24. Kraftsamling - vägen framåt Att de behov som utredningarna tog upp inte fick någon tillfredsställande lösning framgår av att olika utredningar fortsatt att diskutera lämpliga organisationsformer för museerna. Grundtanken om museisamverkan genom centralmuseerna som drivande parter gentemot övriga sektorn utvecklades i konkret form 1986 då funktionen som ansvarsmuseum infördes. Som konstateras ovan i avsnitt 5.2.1 har i en utvärdering av rollen som ansvarsmuseum konstaterat att funktionen inte haft avsedd effekt och att man därför borde avskaffa den. 28 Regeringen hade ännu inte tagit ställning i frågan. 5.4Kunskap finns inom befintliga förvaltningsmyndigheter , och bedriver verksamhet som rör museernas kärnverksamhet. Utredningen bedömer dock att dessa resurser inte utnyttjas för att stärka samverkan i museisektorn i den omfattning som är önskvärd. Utredningen menar att en samordnande funktion behövs. Utredningen kan konstatera att det finns verksamheter utanför museerna som arbetar med frågor som rör museernas kärnverksamhet29 men som inte utnyttjas i den omfattning som borde vara möjlig. Flertalet av dessa verksamheter bedrivs i befintliga förvaltningsmyndigheter inom kulturområdet, i första hand vid , och . 28Ansvarsmuseer, en utvärdering av ansvarsmuseirollen vid sex statliga museer (Dnr 2005/117). 29Med museernas kärnverksamhet avses i allmänhet, och i enlighet med () definition: att förvärva, bevara, undersöka, förmedla och ställa ut vittnesbörd om människan och hennes omvärld. Kraftsamling - vägen framåt En helhetssyn på kulturarvet där kulturmiljö och museifrågor är nära sammanlänkade främjas genom den inordning av samordningsfunktionen för museer i som utredningen föreslår (förslag i avsnitt 5.5). Regeringen bör uppdra åt att fortsätta att förvalta projektet . Utredningen föreslår vidare att instruktion förtydligas. Av instruktionen bör framgå att ska vara nationell expertmyndighet för frågor som rör samlings- och föremålsvård för museerna. Av instruktionen bör även framgå att arbetet ska bedrivas i samverkan med museisektorn i syfte att fånga upp och sprida de erfarenheter vad gäller samlings- och föremålsvård som finns där. Som framgår av utredningens redogörelser för arbetet med de olika projekten har de kompetenser och funktioner utredningen pekat ut som betydelsefulla för museernas kärnverksamhet till inte ringa del gått att finna inom . har dock inte något uttryckligt uppdrag att arbeta gentemot museerna. Utredningen bedömer att det är först i arbetet med utredningens projekt som samverkansmöjligheterna och därmed också samverkansambitionerna kommit hos både och museer (se vidare kapitel 2). En markering av att de funktioner utredningen föreslår handlar om stöd, inte om styrning, är av stor vikt när det gäller attityder och förhållningssätt i den framtida utveckling som utredningen genom sina förslag hoppas ska komma till stånd. Databasutveckling och samsöksfunktioner via Internet Kraven på ökad tillgänglighet till museernas samlingar möts i den plattform som skapats i projektet (se avsnitt 2.1). Utredningen kan konstatera att K-samsök har kunnat utvecklas genom att i nära samverkan med och Västarvet tagit på sig uppgiften att utveckla Kraftsamling - vägen framåt metoder för den digitala samsökningsfunktionen. Även det långsiktiga samarbetet mellan och Kungl. har spelat en viktig roll för genomförandet av projektet. Utredningen menar att beredvillighet att svara för den långsiktiga driften av systemet har varit en avgörande faktor för att få till stånd en fungerande webb-baserad sökfunktion. Mot denna bakgrund bedöms vara den naturliga replipunkten för det fortsatta utvecklingsarbetet av museigemensamma webb-frågor. Också vad gäller framtida behov av utveckling och samordning av museigemensamma frågor som kräver IT-stöd bedöms kunna fungera som samordnande utvecklingsnod. De förutsättningar i form av bl.a. kompetens och serverutrymme som myndighetens IT-avdelning på byggt upp efter flytten från bedöms ge möjlighet att långsiktigt svara för såväl utvecklingsarbete som metodstöd. Utredningen föreslår mot denna bakgrund att regeringen uppdrar åt att fortsätta förvalta K-samsök inklusive tekniska system, arbetsgrupper, löpande uppgradering och utvecklingsprocess. I avsnitt 2.2 framgår att kompetens och kunskap inom samlings- och föremålsvård finns inom men att myndigheten härvidlag inte har ett tydligt mandat i förhållande till museisektorn. Utredningen ser det därför som önskvärt att uppdrag förtydligas i förhållande till museerna så att det framgår att myndigheten är nationell expertmyndighet för frågor som rör samlings- och föremålsvård för museer. Ett sådant ansvar måste innefatta samspel och aktiv samverkan mellan och ett antal institutioner som besitter kompetens inom andra materialkategorier än dem behärskar. Den kapacitet som finns på , och när det gäller deras respektive samlingsområden är exempel på sådana samverkansparter. Likaså finns en statlig resurs att utnyttja inom som emellertid till skillnad från och centralmuseerna är en avgiftsfinansierad verksamhet på en konkurrensutsatt marknad. Kraftsamling - vägen framåt Utredningen kan även konstatera att det finns stor kompetens och kunskap vad gäller samlings- och föremålsvård också vid museer med en annan huvudman än staten. Mot denna bakgrund menar utredningen att det av uppdrag bör framgå att arbetet ska bedrivas i samverkan med museisektorn i syfte att fånga upp den kunskap och de erfarenheter som finns där. Samspel kulturmiljö – museiverksamhet Ett närmande mellan ansvar för den yttre kulturmiljön och museiverksamheten har stor giltighet för verksamheten vid länsmuser och kommunala museer, liksom för hembygdsrörelsen. Detta samband kan ges stöd och kraft genom den sammanfogning på central nivå som utredningen föreslår av och samordningsfunktionen för museer (förslag i avsnitt 5.5). Utredningen ser här början till en ny och mer konstruktiv samverkan mellan aktörerna på musei- och kulturmiljöområdet. De projektbidrag (anslag 7:2 på statsbudgeten) till så kallade arbetslivsmuseer som fördelar kan ses som en redan påbörjad inriktning mot ett sådant helhetsperspektiv. I arbetet med industrisamhällets kulturarv har arbetslivsmuseerna en viktig roll genom att de lyfter fram och levandegör miljöer med koppling till industrihistorien, och binder dem samman med museiverksamhet. I Riksutställningars instruktion bör ingå uppgiften att samverka med den samordningsfunktion för museer som utredningen föreslår ska etableras (förslag i avsnitt 5.5). Riksutställningar bör ha en stödjande och utvecklande roll i förhållande till museerna vad gäller omvärldsbevakning, publikarbete, nya medier, teknik och logistik m.m. Kravet på ett närmare samarbete mellan Riksutställningar och museerna går som en röd tråd genom tidigare museiutredningar. Utredningen menar att Riksutställningar länge har prioriterat en Kraftsamling - vägen framåt friare produktionsinriktad verksamhet före ett mer konkret samarbete på lika villkor med museerna. finns dock nya och goda förutsättningar för samverkan. Många av de kompetenser Riksutställningar knutit till sig liksom de möjligheter till omvärldsbevakning och utvecklingsprojekt som Riksutställningars flytt till inneburit bör kunna utgöra grundvalen för nya kopplingar till museisektorn. Sådana skulle kunna ge synergieffekter som tidigare saknats för sektorn som helhet. En ny inriktning som utredningen vill ta fasta på och vidareutveckla kan också avläsas i det specificerade uppdrag Riksutställningar fått i sitt regleringsbrev ; att med de regionala museerna utarbeta former för en ökad samverkan vad gäller utåtriktat och pedagogiskt arbete.30 En tydligare roll för Riksutställningar också i relation till museisverige som helhet är enligt utredningens mening ett rimligt nästa steg. Utveckling och samverkan inom det publika området Riksutställningar har till uppgift att belysa kulturarvet genom att utveckla och förmedla kunskap om och upplevelser av kulturarvet och därigenom ge perspektiv på samhällsutvecklingen.31 Myndigheten ska nå fler och nya besökare och i regeringens övergripande verksamhetsmål betonas barns och ungdomars inflytande och delaktighet. En stor andel av arbetet sker i samverkan med andra parter, som exempelvis det konstpedagogiska nätverk som etablerats tillsammans med bl.a. , och . Myndigheten arrangerar vidare fortbildningskurser och seminarier för kunskapsspridning om utvecklingen av den publika verksamheten32 i relation till utställningar. Här kan nämnas en skrivarkurs om utställningstext, en museipedagogisk metodkurs och en rad seminarier rörande t.ex. konstpedagogik, offentlig konst, tillgänglighetsfrågor och samarbete med ungdomar utanför skoltid. Riksutställningar deltar i ett EU-stött projekt benämnt European Museum Education and : A Critical Enquiry. Samarbetsparterna finns i , , och . Syftet med projektet är att undersöka och utveckla 30Riksutställningars regleringsbrev , Ku2007/3443/. 32Med publik verksamhet avses här allt som rör institutionens kommunikation med besökare och övrig allmänhet. Kraftsamling - vägen framåt pedagogiska metoder som kan göra det möjligt för museer och konstinstitutioner att fungera som plattformar för livslångt lärande, samhällsengagemang och interkulturell dialog bland unga människor. Nya medier, teknik och logistik Riksutställningar har också enligt sin instruktion i uppgift att utveckla utställningsmediet och bistå andra med konsultation och tekniska tjänster i utställningsarbete.33 Myndigheten har utvecklat nya former av mobila utställningsrum och arbetat med interaktiva webblösningar. arbetar Riksutställningar med att bygga upp en teknikpool som kan stärka nätverk och samverkan mellan yrkesutövare inom utställningsmediet, stödja kompetensutveckling och sprida kunskap och erfarenheter inom området utställningsproduktion samt utveckla kontakterna mellan utställningsproducerande organisationer och personer som frilansar på området. I Riksutställningars verksamhet ingår som en viktig del att fungera som och trendsökare. I regeringens övergripande verksamhetsmål för myndigheten betonas bl.a. internationellt och interkulturellt utbyte och samarbete.34 Myndigheten har etablerat en så kallad spaningsfunktion med nyhetsmagasin på webben samt omvärldsbevakning som fokuserar specifikt på utställningen som medium. Utredningen betonar att det är angeläget att föra samman dessa kompetenser med ett bredare uppdrag som även omfattar andra delar av museernas verksamhet. Att söka ytterligare vinster för sektorn genom en koppling till det arbete med omvärldsanalys som äger rum vid skulle kunna ge helt nya verktyg för framtida utmaningar vad gäller t.ex. kulturarvets roll i dagens samhälle. 33Riksutställningars regleringsbrev , Ku2007/3443/. Kraftsamling - vägen framåt har lång erfarenhet av att stödja verksamhet och utvecklingsarbete vid de regionala museerna. Myndigheten har också haft i uppdrag att handlägga särskilda satsningar inom kulturarvssektorn, senast sysselsättningsprojektet . Utredningen bedömer att det statliga stödet till museisektorn skulle kunna utnyttjas mer effektivt genom en koncentration av uppdrag, kompetens och resurser till en myndighet. Resurser motsvarande fem tjänster förs över från till en ny museisamordnande funktion på , eller på den av föreslagna förvaltningsmyndigheten för samtid, historia och livsmiljö. Jämförande statistik och utvärderingar Ansvaret för att föra offentlig statistik över såväl museisom kulturmiljöområdet ligger på . Jämförbarheten i museistatistiken mellan institutionerna och har emellertid ifrågasatts. Utredningens bedömning är att en integrering av de resurser som finns på vad gäller museistatistiken och de omvärldsbevaknings- och utvärderingsfunktioner som finns på Riksutställningar och skulle ge möjligheter till förbättrad metodutveckling. Såväl kulturarvsektorn som helhet som enskilda museiinstitutioner skulle därigenom, liksom , kunna ges bättre underlag för strategiska bedömningar och ställningstaganden. Erfarenheter från handläggning av stöd- och utvecklingsinsatser har omfattande erfarenhet av att fördela verksamhetsstöd och utvecklingsmedel till bl.a. regionala museer. Myndigheten fördelar vidare medel till forsknings- och utvecklingsinsatser vid ansvarsmuseerna. administrerar också vissa särskilda utvecklingssatsningar och arbetsmarknadsprojekt på regeringens uppdrag. Myndigheten har genreövergripande ansvar Kraftsamling - vägen framåt för vissa utvecklingsfrågor, varav utredningen ser samtliga som delvis riktade mot museisektorn. Det gäller t.ex. mångfaldsfrågorna, barn- och ungdomskulturen och ansvaret för vissa konsulentfunktioner (länskonstkonsulenterna). Dessa kompetenser och erfarenheter kopplar som utredningen ser det direkt till de stödfunktioner som museisektorn behöver. Utredningen bedömer också att en koncentration av befintliga stödresurser skulle stärka förutsättningarna för samverkan och positiv utveckling. 5.5Befintliga resurser måste samordnas. Inrätta en samordningsfunktion för museerna Det finns resurser inom befintliga myndigheter som arbetar med frågor som är viktiga för museernas kärnverksamhet. Dock saknas en resurs för att samordna samverkansfrågor för museerna, driva utvecklingsfrågor och ansvara för överblick och kunskapsunderlag om museisektorn. En permanent samordningsfunktion för museisektorn som helhet bör inrättas i eller i den av föreslagna förvaltningsmyndigheten för samtid, historia och livsmiljö. Samordningsfunktionens närmare uppgifter bör formuleras i den ansvariga myndighetens instruktion. De uppgifter som rör museifrågor vid föreslås flyttas till den nyinrättade samordningsfunktionen för museifrågor inom . Samordningsfunktionens uppgifter i förhållande till museerna på statsbudgetens anslag 8:1, 8:2, 8:3 och 8:4 beräknas avlasta , varför två tjänster bör överföras från departementet till samordningsfunktionen. Utredningen föreslår dessutom att medel om sammanlagt , som disponeras av fem centralmuseer för det så kallade ansvarsmuseiuppdraget, används för att finansiera samordningsfunktionen. I avsnitten ovan har utredningen identifierat verksamheter vid befintliga förvaltningsmyndigheter som arbetar med frågor som är betydelsefulla för museernas kärnverksamhet. Utredningen bedömer dock att det krävs ytterligare funktioner för att de behov som Kraftsamling - vägen framåt identifierats ska kunna åtgärdas. Det som tydligast saknas är den samordningsfunktion jag och mitt sekretariat utgjort. Därutöver saknas en sammanhållande instans med ansvar för långsiktiga uppgifter som överblick och uppföljning. Exempel på andra frågor som kräver mandat och kontinuitet är interaktionen med andra politikområden liksom det internationella mellanstatliga samarbetet. För att förutsättningarna för samverkan mellan museer ska fungera på ett tillfredsställande sätt krävs alltså utöver de funktioner utredningen identifierat i befintliga verksamheter en nyskapad funktion, en samordningsfunktion för museer. 5.5.1En dynamo för samverkan och utveckling Utredningens bedömer att arbetet inom ramen för utredningens projekt och arbetsgrupper visar hur ett tydligt mandat i kombination med ett arbetssätt inriktat på samverkan på ett positivt sätt kan frigöra de resurser för problemlösning som finns i sektorns samlade kompetens och erfarenhet. Mer av sådan kraftutväxling genom samverkan mellan museer inom olika samlingsområden från både central, regional och lokal nivå behövs. Utredningen kan dock konstatera att det trots omfattande kunskap och kompetens vid enskilda museiinstitutioner saknas en funktion som samlar befintliga erfarenheter och fortlöpande driver på för att initiera och upprätthålla samverkan till gagn för hela sektorn. Utan en drivande motor i samverkansarbetet stannar det av. Bristen på samverkan riskerar att leda till dubbelarbete då olika institutioner parallellt försöker lösa samma uppgift. Detta kan i sin tur leda till att tillgängliga resurser inte utnyttjas på ett optimalt sätt. Ett exempel på detta är det arbete som lagts ned på att utveckla olika databassystem för registrering av museernas samlingar. Utöver att kostnaderna bedöms ha blivit högre för de enskilda institutionerna och för finansiärerna, däribland staten, har avsaknaden av samverkan även inneburit att systemen inte haft interoperabilitet. Detta innebär att systemen utvecklats enligt olika tekniska modeller och utan förmåga att kommunicera sinsemellan. Utfallet av institutionernas enskilda insatser med att utveckla systemen har därmed även blivit sämre ur tillgänglighetssynpunkt. Utredningen bedömer att en permanentning av den samordnande funktion som utredningen haft skulle ge museerna det stöd de behöver för att åstadkomma ett långsiktigt samverkansarbete. Kraftsamling - vägen framåt Funktionen bör vara en dynamo; samordnande, drivande och stödjande i arbetet med att utveckla förutsättningarna för en ökad samverkan i sektorn. Samordningsfunktionen bör emellertid inte etableras som en fristående myndighet. I stället föreslår utredningen att funktionen bör ingå i en större myndighet där museifrågorna kan ingå som en del i statens ansvar för frågor som rör kulturarvet. I den befintliga myndighetsstrukturen bedömer utredningen att är en lämplig myndighet inom vilken samordningsfunktionen skulle kunna placeras. I den av föreslagna nya myndighetsstrukturen har funktionen sin givna plats i förvaltningsmyndigheten för samtid, historia och livsmiljö. Stödfunktioner för museisektorn som helhet kan bidra till minskat dubbelarbete och ett mer effektivt resursutnyttjande. Därigenom frigörs resurser som kan medverka till ytterligare högkvalitativ kärnverksamhet. De projekt som genomförts inom ramen för utredningens arbete bedöms visa detta. Samordningsfunktionen för museerna bör stödja hela museisektorn i arbetet med att utveckla kärnverksamheten. För detta ändamål bör funktionen disponera utvecklingsmedel. Funktionen bör även ansvara för att samla in och sammanställa statistik och andra uppgifter. Syftet med detta är att identifiera behov i sektorn samt skapa ändamålsenliga kunskaps- och beslutsunderlag för såväl regeringen som museisektorn. Samordningsfunktionen föreslås även ansvara för att disponera utvecklingsmedel (se vidare avsnitt 5.10). Vissa operativa frågor, d.v.s. sådana frågor som enligt svensk förvaltningstradition vanligen utförs av förvaltningsmyndigheter och inte rör politiskt strategiska frågor, bör också överföras från till samordningsfunktionen. Utredningen vill understryka att den samordningsfunktion som föreslås ska vara ett stöd för museerna i arbetet med att driva Kraftsamling - vägen framåt sådana frågor som uppfattas som angelägna för museernas kärnverksamhet. 5.6.1Praktiskt stöd för museernas kärnområden Genom den föreslagna samordningsfunktionen för museer bedöms signaler om nya utvecklingsmöjligheter eller behov i sektorn kunna kanaliseras och åtgärder för att möta dessa behov kunna vidtas. En ny samordningsfunktion bör också ha mandat att agera på signalerna och i samverkan med expertis från museerna initiera samverkan för nya lösningar. Exempel på frågor som kan vara aktuella för samordning är sådana som utredningen arbetat med inom ramen för sina projekt (se kapitel 2). Mot bakgrund av de studieresor som genomförts kan utredningen också konstatera att man i andra länder i stor utsträckning etablerat stödresurser som de enskilda museerna kan utnyttja. Det gäller t.ex. centrala utvecklingsinstitutioner för konservering, metodstöd i registreringsfrågor och databasuppbyggnad samt stöd för webb-utveckling. Enskilda institutioner bidrar aktivt med erfarenheter och kunskap till sådana stödfunktioner (se vidare bilaga 13). Likaså har man i flera länder i samverkan mellan en statlig stödfunktion för museerna och branschens egna föreningar funnit former för att ta fram relevanta policies och riktlinjer som stöd för museernas verksamhet. 5.6.2Kunskapsspridare och kontaktyta mot omvärlden Utredningen bedömer att kunskap och erfarenheter tenderar att stanna inom enskilda museiinstitutioner. Inrättandet av en funktion med samlad överblick över museernas verksamhet som sprids på ett systematiskt sätt förväntas öka förutsättningarna för museerna att dra nytta av befintlig kunskap och erfarenheter som redan gjorts. Detta förväntas i sin tur medföra att befintliga resurser vid institutionerna kan användas på ett mer effektivt sätt och bidra till ytterligare högkvalitativ verksamhet vid museerna. Utredningen kan vidare konstatera att det i dagens system kan vara svårt för företrädare för andra verksamhets- och politikområden att få kontakt med museisektorn på grund av oklarheten om vart man ska vända sig och vilken myndighet eller annan insti- Kraftsamling - vägen framåt tution som ansvarar för olika frågor. Utredningen har i sitt arbete uppmärksammats på detta bl.a. i mötet med företrädare för angränsande kulturmyndigheter, andra samhällssektorer och intresseorganisationer.