sou · GXB334d2 · 2010-01-01 00:00:00 — Vi vill slutligen framhålla att vi i likhet med utredaren anser att dessa frågor lämpligen hanteras inom ramen för självreglering inte minst med anledning av de resonemang som vi anfört ovan. Vi hoppas därför att det i ett eventuellt kommande uppdrag till självregleringen att behandla frågan ges tillräckligt utrymme för att innefatta en reglering som ändrar de senaste årens utveckling med en allt ökande detaljnivå på stämmobeslut i ersättningsfrågor. När det gäller kravet i lag på att stämman ska fatta beslut om riktlinjer för ersättning till ledande befattningshavare anser att lagstiftaren gjorde en logisk lapsus när reglerna infördes. Det är viktigt att detta rättas till så fort som möjligt. Eftersom bolagsstämman genom lagstiftarens försorg fråntagit styrelsen uppgiften att fastställa riktlinjerna för ersättning till ledningen blir en konsekvens att bolagsstämman också fråntagit styrelsen ansvaret. Styrelsen kan ej vara ansvarig för något den inte kan besluta om. anser att det är principiellt fel att bolagsstämman skall ta detta ansvar och det därför är viktigt att ansvaret för ledningens ersättningar åter läggs på styrelsen. Ett steg i denna riktning är att stämmobeslutskravet tas bort ur lagen. anser dock att skälen emot är lika starka när det gäller förslaget att låta detta stämmobeslutskrav regleras inom ramen för självregleringen. är därför emot detta senare förslag. Styrelsen är det bolagsorgan som ska fatta alla beslut om fastställande av riktlinjer för ersättning till ledningen. Styrelsen får därefter svara för sina beslut inför bolagsstämman. Frågan om beslutanderätten avseende principer för ledningens ersättning är en fråga tidigare yttrat sig om. I vårt remissvar avseende Svensk kod för bolagsstyrning daterat står det: Även förslaget att bolagsstämman ska besluta om ersättningsform till den verkställande ledningen är mer ett utslag av tidsandan än förståelse av att bedriva styrelsearbete. Att en och annan styrelse de facto har kört i diket i frågan om ersättning till ledningen tas till intäkt för att bolagsstämman skulle göra ett bättre jobb. Så är inte fallet och en styrelses allra viktigaste uppgift är, och kommer så att förbli, att rekrytera och styra en verkställande direktör. Och måste styrelsen också ha kontroll över ersättningsfrågor och inte behöva förlita sig på beslut fattat av en bolagsstämma. Detta var syn och det är syn . 16 Preskription av ansvar för ett handelsbolags förpliktelser ifrågasätter om regleringen inte istället bör ske i preskriptionslagen (1981:130), eller alternativt att det av bestämmelsen i lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag uttryckligen bör framgå att den avser medansvaret för sådana fordringar mot bolaget som omfattas av preskriptionslagen. KFM tillstyrker att det i handelsbolagslagen införs en särskild preskriptionsregel i fråga om en bolagsmans ansvar för ett handelsbolags förpliktelser efter det att bolagsmannens avgång har registrerats i handelsregistret, om inte preskriptionen avbryts gentemot bolagsmannen. tillstyrker utredningens förslag. tillstyrker betänkandets förslag. tillstyrker att det införs en särskild preskriptionsregel, av det föreslagna innehållet, i lagen om handelsbolag och enkla bolag i förhållande till de bolagsmän som avregistrerats ur ett handelsbolag. Handelskammaren tillstyrker utredningens förslag om preskription för bolagsmans förpliktelser i lagen om handelsbolag och enkla bolag. Enligt betänkandet ska införas en preskriptionsregel i lagen om handelsbolag och enkla bolag. Denna föreslås innebära att en bolagsmans ansvar för bolagets förpliktelser preskriberas efter det att bolagsmannens avgång registrerats i handelsregistret. Detta om inte preskriptionen avbryts gentemot bolagsmannen. En mycket stor begränsning i dagens regelsystem är frånvaron av en sådan preskriptionsregel. Detta i kombination med det faktum att delägarna i handelsbolag är personligt och solidariskt ansvariga för företagets skulder och förpliktelser motiverar införandet av en sådan preskriptionsregel. LRF tillstyrker därför införandet av en sådan regel. Vid utformandet bör det emellertid ligga nära till hands att snegla på regleringen för EEIG (europeiska ekonomiska intressegemenskaper). Precis som i handelsbolaget svarar medlemmarna i en gruppering obegränsat solidariskt för grupperingens skulder och förpliktelser. Tiden för preskriptionen bör därför sättas till istället för föreslagna . Det är rimligt att tiden för preskription räknas från den tidpunkt då bolagsmannens avgång registrerats i handelsregistret. FAR SRS tillstyrker Utredningens förslag att i lagen om handelsbolag och enkla bolag införs en preskriptionsregel innebärande att en bolagsmans ansvar för bolagets förpliktelser preskriberas efter det att bolagsmannens avgång registrerats i handelsregistret, om inte preskriptionen avbryts gentemot bolagsmannen. Enligt utredningens förslag bör det i lagen om handelsbolag och enkla bolag införs en preskriptionsregel innebärande att en bolagsmans ansvar preskriberas efter det att bolagsmannens avgång registrerats, om preskription avbryts gentemot bolagsmannen. Som framgår av betänkandet innebär detta en försämring för borgenärerna. Försämringen mildras dock av att preskription enligt den föreslagna övergångsbestämmelsen inte gäller retroaktivt dvs. den gäller endast bolagsmän som avregistrerats efter lagens ikraftträdande. Vid angivna förhållande finner föreningen ingen anledning att motsätta sig den föreslagna regleringen. Svensk Inkasso tillstyrker utredningens förslag om införande av en preskriptionsregel gällande bolagsmans ansvar för handelsbolags förpliktelser efter bolagsmannens utträde och att ett sådant ansvar ska preskriberas efter det att bolagsmannens avgång registrerats i handelsregistret, om inte preskriptionen avbryts. Svensk Inkasso anser att det är rimligt att en avgående bolagsmans ansvar preskriberas och att en preskriptionstid utgör en rimlig tidsram. Vid sidan av förändringar i ABL har utredningen behandlat en näraliggande frågeställning om bolagsmans ansvar i handelsbolag. Sådant ansvar är solidariskt, och har enligt dagens regler ingen individuell preskriptionstid för delägare som lämnat bolaget. Detta innebär att en bolagsman som avgått även efter detta kan bli ansvarig för förpliktelser som väcks mot bolaget, avseende händelser som inträffat som denne varit registrerad delägare. Genom att fordringsägare kan välja att väcka talan mot bolaget och bryta preskriptionen, kan följden bli att en bolagsman som utträtt kan bli evigt ansvarig enligt reglerna om solidariskt ansvar mellan delägarna för bolagets förpliktelser. Utredningen anser att en sådan ordning kan ifrågasättas, och framstår som oskälig för den som utträtt. Förslag framförs därför om att en personlig preskriptionstid skall införas för bolagsman som utträtt, vilket innebär att denne avregistrering i handelsregistret inte längre skall vara solidariskt ansvarig för tidigare förpliktelser, om inte borgenären gör anspråk som riktas direkt mot bolagsmannen istället för mot bolaget. SRF anser att handelsbolaget som bolagsform utgör ett bra alternativ att bedriva näringsverksamhet, och att just den solidariska ansvarsfrågan för delägarna är denna forms största begränsning. Det problem som utredningen uppmärksammat är därför angeläget att reglera på ett mera balanserat sätt än dagens regler, och utredningens förslag är en lämplig ordning för en bättre lösning. SRF anser dock att utredningen här kunde gått ett steg längre och begränsat preskriptionstiden till för avregistrerad delägare. SRF tillstyrker förslaget, men anser att den personliga preskriptionstiden för avregistrerad delägare borde kunna sättas till 5 istället . Kommentarer till utredarens författningsförslag. Förslag till lag om ändring av aktiebolagslagen (2005:551). a) 5 kap. 4 a § Frågan är om denna paragraf behövs. b) 5 kap. 6 a § Den språkliga utformningen av denna bestämmelse bör ses över framförallt när det gäller punkten 2. c) 5 kap. 6 b § I andra stycket bör när den berättigade är strykas. d) 5 kap. 9 § tredje stycket Eftersom bolaget rimligen måste kräva att en behörig person styrker sin behörighet bör denna bestämmelse omformuleras. Förslag till lag om ändring i lagen (1936:81) om skuldebrev a) 2 kap. 25 § Texten i den reviderade bestämmelsen är ålderdomlig och bör omformuleras. Enligt RN:s uppfattning bör bestämmelsen i 5 kap. 4 a § kunna utgå helt, eftersom det för framtiden inte bör vara nödvändigt att reglera att aktiebrev inte ska utfärdas. I vart fall bör bestämmelsen kunna förenklas, så att den utformas som en gemensam regel för privata och publika aktiebolag. Enligt vad som anges på sidan 340 i betänkandet är avsikten att skydd för överlåtarens borgenärer ska uppkomma vid tiden för underrättelsen till bolaget. Det är RN:s uppfattning att bestämmelsen i 5 kap. 10 a § bör revideras i syfte att förtydliga detta. RN vidare anser att bestämmelsen i 9 kap. 1 första stycket är onödigt svårläst, och förordar att bestämmelsen utformas med beaktande av de överväganden som görs inom ramen för det lagstiftningsärende som behandlar revisorsfrågor. Uttrycket förvärv enligt 4 a § med överenskommelse med en eller flera ägare í 19 kap. 12 a § liksom motsvarande uttryck i 19 kap. 12 e § (förvärvas genom en överenskommelse) bör enligt RN:s mening förtydligas. Det kan vidare ifrågasättas om inte vissa av de föreslagna bestämmelser som enbart innehåller hänvisningar till andra lagrum – exempelvis bestämmelsen i 9 kap. 49 § – tynger lagtexten i onödan. I ett särskilt yttrande aktualiserar experten frågan om tvångslikvidationsreglerna vid kapitalbrist i aktiebolag. erinrar om att den i svar på remiss av Aktiekapital i privata aktiebolag, SOU 2008:49, dnr JURFAK 2008/90 utvecklat motsvarande synpunkter Utredningen har inte lämnat något förslag om ikraftträdande. Många större reformer är aktuella. Det gäller exempelvis aktiekapitalets storlek, revisionsplikten och kraven på redovisning m.m. menar att det är extra viktigt att alla reformer inom de nu aktuella områdena samordnas till ett fåtal större paket av regler. Det är också av stort värde att tiden (tiderna) för ikraftträdande utformas så att det ges rejält med tid, , mellan ett beslut i och ikraftträdandet. Detta behövs för att ge företagen, revisorerna, företagens intressenter, och myndigheterna tillräckligt med tid till information och andra förberedelser i form av nya datasystem osv. delar utredningens uppfattning om behovet av ökad information till företagen, särskilt vid förändringar i reglerna. är villigt att öka sina informationsinsatser samt att rikta ansträngningar till de områden som utredningen pekar ut. har i anslutning till detta ett par kommentarer. ser information till företagen som en naturlig och viktig del av sitt uppdrag. har successivt ökat omfattningen av sin information och utnyttjat nya kanaler. satsar särskilt på att förbättra sina egna e-tjänster och införa nya e-tjänster tillsammans med andra myndigheter och på sin egen webbplats. Det finns ett rätt stort utbud av blanketter och vissa mallar. Nyhetsseminarier hålls, kundbrev finns, särskilda kontakter finns med gruppen ombudsföretag osv. Det blir alltid särskilda ansträngningar i informationshänseende vid sådana regeländringar som är mera genomgripande eller berör ett större antal personer och företag. I samband med att det nu är flera större reformer på gång kommer att få avsätta mera resurser än vanligt för information. har dock inte någon möjlighet att avsätta medel för sådant som annonsering i dagspressen. Det finns utan tvekan ännu ett rätt stort utrymme för att bredda sin information om vilka grundläggande regler som gäller. Men kan inte ha någon ambition att ta en sådan mera rådgivande roll som typiskt sett sköts av advokater, företagskonsulter och specialistombud. Det finns säkert hundratals möjliga bolagsordningsbestämmelser. kommer inte att kunna bli heltäckande i frågan om mallar utan måste rikta in sig på de vanligaste fallen och den viktigaste kringinformationen. Särskilt när informationen går in på nya områden är det angeläget att den utformas med omsorg och skapar rätt förväntningar i frågan om roll som, trots allt, huvudsakligen är inriktad på frågorna om registrering. saknar en mera djupgående analys av kostnaderna med utredningens förslag. Verket kommer med utredningens förslag att få betydande kostnader för utveckling av nuvarande datasystem. kommer att få märkbart ökade kostnader för information. Detta sammantaget kan medföra ett behov av att höja de avgifter som Bo- lagsverket måste ta ut. anser att den konsekvensutredning, som utredningen gjort av föreslagna förändringar, är bra och beskriver effekterna av förslagen på ett godtagbart sätt. Dock vill vi framhålla att vi gärna sett att resultaten från (tidigare Nuteks) mätningar av administrativa kostnader hade använts mer i utredningsarbetet. Vi delar också bedömningen att en översyn av reglerna om tvångslikvidation vid kapitalbrist bör anstå tills det är klart vilka andra lagstiftningsreformer (bland annat om borttagande av revisionsplikten och om sänkt aktiekapital) som kommer att genomföras. Utredningen anser att det finns skäl att överväga om bestämmelserna om tvångslikvidation vid kapitalbrist bör avskaffas eller ändras. En sådan översyn bör dock enligt Utredningen ske först efter att det är klart vilka övriga reformer som kommer att ske inom bl.a. bolagsrätt, redovisning och revision. FAR SRS vill av flera skäl betona behovet av en sådan översyn. Bestämmelserna om tvångslikvidation på grund av kapitalbrist saknar motsvarighet i de länder som vi brukar jämföra oss med. Utöver detta är bestämmelserna betungande och kostsamma. De åtgärder som lagen föreskriver vid kapitalbrist står inte i proportion till vad som kan uppnås. För tillämpningen av bestämmelserna spelar dessutom bolagets revisor en central roll. Ofta är det revisorn som slår larm om att täckningsgraden har sjunkit till kritisk nivå. Det är också revisorn som ska granska den av styrelsen upprättade kontrollbalansräkningen. Kommande lagförslag avseende slopad revisionsplikt och sänkning av lägsta tillåtna aktiekapital kommer att påverka betydelsen av nuvarande tvångslikvidationsregler. FAR SRS anser att detta institut bör utmönstras ur ABL; först och främst för privata aktiebolag men logiken bjuder att motsvarande ändring även görs för de publika aktiebolagen. FAR SRS anser vidare att borgenärsskyddet bör stärkas genom en tydligare markering av styrelseledamöternas ansvar för ett bolags likviditetsutveckling och risken för obestånd. Ökat fokus på likviditet är dessutom bra för det enskilda företaget men också för näringslivet i stort. Utredningen väljer att avstå från att komma med konkreta förslag till reformering av reglerna för tvångslikvidation på grund av kapitalbrist. innebär reglerna om tvångslikvidation en betydande risk för enskilda företagares privatekonomi. Utöver de skäl som Engerstedt framför i sitt särskilda yttrande vill vi peka på den risk för missbruk som reglerna leder till. Vissa advokatfirmor har satt i system att kräva f.d. styrelseledamöter på pengar, ofta . Detta sker i vissa fall trots att kontrollbalansräkning upprättats. FöretagarFörbundet anser att reglerna ska avskaffas möjligt. Delbetänkandet Aktiekapital i privata aktiebolag (SOU 2008:49) konstaterade att bestämmelserna om tvångslikvidation vid kapitalbrist kan uppfattas som onödigt betungande och ingripande utan att ge det skydd de är avsedda att ge. Föreliggande utredning påpekar att det har ifrågasatts om bestämmelserna över huvudtaget innebär något egentligt borgenärsskydd samt framhåller att mycket talar för att det är dags att avskaffa bestämmelserna för privata aktiebolag eller i vart fall ändra dessa. Trots dessa skarpa formuleringar föreslår tyvärr inte utredningen några omedelbara förändringar, utan hänskjuter denna angelägna fråga på obestämd framtid. I sammanhanget är det av betydelse att känna till att dagens rådande ekonomiska läge kan komma att medföra att bolag måste skriva ner värdet på (exempelvis) finansiella Sådana nedskrivningar medför att det egna kapitalet minskar och man kan mycket väl tänka sig situationer där bolagets egna kapital helt förbrukas till följd av sådana nedskrivningar. Att ett bolag redovisar en balansräkning där aktiekapitalet nått en kritisk nivå eller där skulderna överstiger tillgångarna behöver inte innebära att bolaget med nödvändighet inte skulle vara överlevnadsdugligt. Detta torde dessutom vara vanligt i tillväxtföretag. Föreningen anser att dessa bestämmelser – som varken har rätt fokus (insolvens är en mer relevant indikator på ett företags ekonomiska situation och överlevnadsduglighet än insufficiens) eller erbjuder tilltänkt skydd – bör avskaffas möjligt. Om ett avskaffande inte sker, är det viktigt att skyndsamt tillsätta en översyn av regelverket.