sou · GYB338 · 2010-06-08 00:00:00 — Nästan alla företag med mer omfattande ekonomisk verksamhet är underkastade krav på revision. är också skyldiga att ha ett revisionsutskott. Vidare finns skatterättsliga regler med krav på t.ex. kassaliggare. Kraven på de svenska företagens redovisning och revision är således mycket omfattande. Det framstår därför som överflödigt att i koden, som ju omfattar alla bokföringspliktiga företag, ta in någon rekommendation om företagens redovisning, finansiella information i övrigt eller interna kontroll. Enligt vägledning bör företag i syfte att minska risken för mutbrott utomlands upprätta riktlinjer och rutiner för chefer och andra ledande befattningshavare samt anställda. Vidare bör enligt lämna information om företagets policy, regler och rutiner. Chefer och andra ledande befattningshavare bör regel- bundet genomgå utbildning och om det är lämpligt även andra Näringslivets kod om förmåner Liknande bestämmelser finns i ICC:s och dokument. De två sistnämnda organisationerna har ett vidare syfte än att minska risken för mutbrott utomlands. I ICC:s uppförandekod nämns bl.a. att företaget kan ge vägledning och träning i att identifiera och undvika mutor i företagets dagliga affärer. Enligt utredningens mening framstår det som lämpligt att företag utbildar chefer och andra anställda i frågor som rör förmåner och mutbrott. Koden kan därför innehålla riktlinjer om detta. Utbildningen bör anpassas till förhållandena i det enskilda företaget. I många fall kan det vara överflödigt att tillhandahålla utbildning och någon sådan är då inte nödvändig. Så kan vara fallet i enmans- eller fåmansföretag med begränsad verksamhet. I andra företag kan man behöva fokusera på vilka sälj- och marknads- föringsåtgärder som är acceptabla. Det kan t.ex. gälla byggföretag och läkemedelsbolag. För företag som har verksamhet i länder med omfattande korruption kan utbildningsbehovet vara mycket stort. antagit en policy bör givetvis dess ledande befattningshavare informeras om innehållet i den, men även andra anställda kan behöva utbildning. Utbildningen kan ges internt eller av externa lärare. 8.6.4Genomförande och översyn av företagets policy Enligt vägledning kan företaget utse en erfaren chef för att genomföra och bevaka företagets policy, regler och rutiner. Den ansvarige ska ha möjlighet att lämna information till intern- kontrollorgan som revisionsutskott och revisor. I ICC:s uppförandekod läggs ansvaret på styrelsens revisionsutskott eller annat organ med liknande ansvarsområde. Uppgiften för organet ska vara att granska att uppförandekoden följs och vid behov rekommendera korrigerande åtgärder eller policys. läggs ansvaret för att företagspolicyn genomförs konsekvent och med en klar ansvarskedja på företagets verkställande direktör/. Enligt utredningen är det lämpligt att styrelsen eller den som styrelsen bestämt svarar för att företagets policy genomförs och bevakar därmed sammanhängande frågor. Uppgiften kan av styrelsen t.ex. anförtros en compliance officer, ett revisionsutskott eller någon annan. Koden kan därför innehålla en riktlinje om detta Näringslivets kod om förmåner samt även hur policyn ska genomföras och återkommande ses över. Det är av vikt att företaget demonstrerar vilja att genomföra sin policy och verkligen bekämpa mutbrott. I vägledning nämns att det bör finnas ett effektivt system för internt uppgiftslämnande inom företag utan risk för repressalier samt att det bör kunna vidtas disciplinära åtgärder vid överträdelser av policyn och ges belöningar för att uppmuntra regelefterlevnad, t.ex. befordran och ersättning. Det är naturligtvis av stor vikt att anställda har tillgång till ett forum dit de kan anmäla oegentligheter. Företag bör därför kunna hänvisa sina anställda och uppdragsgivare till något sådant forum. Det är också viktigt att företaget genom positiva och negativa incitament för sina anställda visar att företaget menar allvar med sin policy. En företagspolicy kan innehålla riktlinjer om detta. I de internationella dokumenten finns riktlinjer om att företagen bör vidta åtgärder för att minska risken för att externa aktörer bryter mot gällande regelverk och begår mutbrott. Det gäller företagets agenter, ombud och andra mellanmän, uppdragstagare, leverantörer, avtalsparter i joint ventures- och konsortialavtal och andra affärspartners. Enligt vägledning bör företaget försöka få affärs- partners att göra motsvarande åtaganden som företaget gjort enligt sin policy och när det är lämpligt utbilda och ge dem råd i policyfrågor. Företag bör också granska agenter och affärspartners som det anlitar eller ansvarar för, hålla uppsikt över dessa samt i avtal med agenter och affärspartners föra in villkor som är ägnade att förebygga mutbrott utomlands. Liknande riktlinjer, men med mer detaljerade krav, finns i riktlinjer för multinationella företag samt i ICC:s och dokument. Enligt utredningen är det viktigt att de svenska företagen försöker förebygga mutbrott genom åtgärder som minskar risken för att deras ombud, affärspartners m.fl. begår mutbrott som har samband med företagets verksamhet. Det gäller i synnerhet vid Näringslivets kod om förmåner affärer i länder där korruption är vanligt förekommande. Svenska företag kan bidra till att minska korruptionen och därigenom främja ekonomisk tillväxt och utveckling i den tredje världen genom att vara goda förebilder och avstå från tvivelaktiga affärsmetoder. Svenska företag kan också bidra till att skapa en internationell marknad med fri konkurrens på lika villkor. De åtgärder som kan vara aktuella att vidta är bl.a. följande. Företaget kan vid behov genomföra en efter omständigheterna anpassad utredning (ofta benämnd due diligence) av varje fysisk och juridisk person som företaget överväger att anlita som agent eller ha som affärspartner. Utredningen bör som regel göras mer ingående när det gäller verksamhet utomlands än när det är fråga om verksamhet i . Företaget kan vidare fortlöpande kontrollera sina agenter och affärspartners med hänsyn till risken för korruption. Företag kan också genom avtalsvillkor eller på annat sätt försöka påverka att mellanmän följa de principer och värderingar som följer av koden, branschregler, företagets policy och andra regelverk. Företaget kan överväga att bryta samarbetet om mellanmannen ägnar sig åt mutbrott eller på annat sätt förfar otillbörligt. Företag ska givetvis inte genom agenter eller andra mellanmän förmedla betalningar och andra förmåner som kan påverka myndighetsutövning eller affärsbeslut på ett otillbörligt sätt. Ersättningar till agenter och andra mellanmän ska baseras på utförda uppdrag och avse befogade tjänster och varor. Det kan vara lämpligt att föra en förteckning över mellanmän som företaget anlitat eller anlitar. När det gäller upphandling av tjänster och varor kan det finnas riktlinjer som klargör att detta ska ske på ett tillbörligt och öppet sätt. Företag bör undvika att anlita leverantörer och uppdragstagare om det finns skäl att misstänka dem för att medverka till mutbrott. När det är lämpligt kan företaget genomföra due diligence för att bedöma om leverantörer och uppdragstagare har en effektiv policy mot mutor. Företaget bör fortlöpande utvärdera sin upphandling och i det sammanhanget granska leverantörer och uppdragstagare. Om det därvid framkommer att de betalar mutor eller agerar i strid med företagets policy kan företaget överväga att bryta sitt avtal med dem. Vid samarbete med andra företag (t.ex. joint venture eller konsortium i utlandet) kan företaget utföra en due diligence innan samarbetet ingås. Om det är möjligt kan företaget kräva att dess Näringslivets kod om förmåner policy att motverka korruption gäller för uppdrag eller arbete som genomförs gemensamt med andra företag eller se till att de andra företagen får kunskap om företagets policy och uppmuntra dem att anta en liknande policy för samarbetsprojektet. Företaget kan vidta lämpliga åtgärder om projektet inte är förenligt med företagets policy, t.ex. krav på rättelse, sanktioner eller att samarbetet avslutas. Vilka åtgärder som bör sättas in bör bero på förhållandena i varje enskilt fall. verksamhet i länder eller områden där det finns omfattande korruption eller en svag regeringsmakt kan det krävas mer omfattande åtgärder. Om det å andra sidan är fråga om ett fåmansföretag av begränsad omfattning med verksamhet i endast en svensk ort och få kontaktytor behövs normalt mycket ringa eller inga åtgärder. Institutet är en ideell förening som inrättades . , och är huvudmän för institutet, som också har ett antal branschorganisationer som stödjande medlemmar. Institutet är knutet till näringslivet och har ägnat sig åt frågor med anknytning till mutor. Utredningen föreslår därför att institutet förvaltar koden. Koden bör således fastställas och, vid behov, ändras av Institutet . utfärda riktlinjer avseende vissa typer av förmåner insamla och analysera erfarenheter från den praktiska tillämpningen av koden, branschsystem och företagskoder, inhämta synpunkter från dem som tillämpar koden och andra berörda aktörer samt delta i den allmänna debatten i frågor som behandlas i koden. följa den internationella utvecklingen i frågor som behandlas i koden, och utvärdera dess konsekvenser för svenskt vid- kommande i praktiskt och teoretiskt hänseende och bistå vid utarbetande av särskilda branschsystem, motsvarande t.ex. det som Samhällsbyggnadssektorn infört. Näringslivets kod om förmåner Inom ramen för kodens förvaltning kan institutet inrätta en som meddelar beslut om hur koden bör tolkas. Besluten kan få betydelse vid en straffrättslig bedömning av om mutbrott föreligger eller ej och det bör också vara möjligt för nämnden att avge sakkunnigutlåtanden inför domstol. Institutet har åtagit sig att fastställa och förvalta koden. Förvaltningens omfattning är dock beroende av vilka ytterligare resurser som institutet kan få. Institutet bedriver en begränsad verksamhet och finansieras med bidrag från sina huvudmän. Genom de utökade uppgifterna kommer andra intressententer in i bilden, t.ex. statliga och kommunala bolag. Det är möjligt att nya intressenter vill kunna utöva inflytande över kodens förvaltning och bidra till finansieringen. De nuvarande bestämmelserna i om mutbrott är fördelade på tre paragrafer som finns i var sitt kapitel i brotts- balken. Bestämmelserna har med rätta kritiserats för att vara svårbegripliga. Utredningen lämnar nu förslag till ändringar som innebär att mutbestämmelserna ordnas i fem paragrafer, som alla ska finnas i ett enda kapitel i . Dessutom innehåller betänkandet ett förslag till en kod om förmåner i näringslivet. Koden utgör en del av näringslivets självreglering. Förslagen syftar till att åstadkomma en modern, ändamålsenlig och lättillgänglig reglering av mutbrotten med tydligare gränser för vad som är straffbart. Genom den föreslagna regleringen i i kombination med den föreslagna koden kommer företag och enskilda liksom de brottsbekämpande myndigheterna att få tydligare besked om vad som utgör tillåten och otillåten påverkan på myndighetsutövning och offentlig upphandling. Genom koden får företagen också rikt- linjer för vad som är godtagbart respektive förkastligt när det gäller förmåner som företagen lämnar i syfte att främja sin affärs- verksamhet. I kapitel 5 lämnas en redogörelse för internationella åtaganden, bl.a. de skyldigheter som följer av anslutning till Europeiska unionen. Utredningen bedömer att dess förslag överensstämmer med dessa åtaganden. Utredningen lämnar inte något förslag om när de nya bestämmelserna bör träda i kraft, men det kan antas äga rum tidigast . Antalet förundersökningar och domar rörande mutbrott och bestickning är mycket få. Enligt utredningens mening finns det inte skäl att räkna med att förslagen i någon nämnvärd omfattning kommer att påverka antalet förundersökningar hos polis och åklagare eller rättegångar i domstol. Förslagen kommer därför inte leda till ökade kostnader för domstolarna, åklagar- myndigheterna eller polisen. Den föreslagna koden och förslaget till kriminalisering av vårdslös finansiering av mutbrott innebär inte att samhället ställer nya krav på företagen. Förslagen kan emellertid leda till att några företag, främst medelstora och stora, väljer att ytterligare effektivisera sin interna kontroll. Merkostnaderna för en förstärkt internkontroll i berörda företag kan antas vara måttliga och uppvägs enligt utredningen av de fördelar som företagen får genom att riskerna för oegentligheter i verksamheten minskar. Samman- taget leder därför förslaget inte till merkostnader för företagen. Förslagen kan inte heller i övrigt anses påverka kostnader eller intäkter för staten, kommuner, landsting, företag och andra eller samhällsekonomin på ett sätt som är möjligt att beräkna i kronor och ören. Det står dock utan vidare klart att om förslagen bidrar till att hålla vårt land fritt från korruption så är det mycket värt. I länder som plågas av korruption går effektiva och livsdugliga företag under i konkurrensen med korrupta företag som använder mutor när de gör affärer. Ännu allvarligare är det om korruptionen tränger in i förvaltningen och påverkar den att agera i strid med regeringsformens krav på att den i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Även om antalet förundersökningar och rättegångar rörande mutbrott är få är mörkertalet sannolikt stort. Utredningen har i kapitel 6 erinrat om att riksenheten mot korruption kan behöva ökade resurser och att polisens organisation kan behöva ses över. Dessa frågor faller dock utanför utredningens uppdrag och det finns därför inte skäl att göra någon konsekvens- och kostnads- analys i dessa avseenden. 9.3Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Utredningens förslag syftar bl.a. till en tydligare reglering av mutbrott. En tydligare reglering kan antas minska den faktiska brottsligheten i någon mån, bl.a. genom att den ökar medveten- heten bland anställda och uppdragsgivare om att det finns en gräns när det gäller att lämna och ta emot förmåner i arbetet eller uppdraget och att den som går över gränsen riskerar straff. Eftersom mörkertalet antas vara stort är det dock inte möjligt att beräkna minskningen. Förslaget om en kod liksom förslaget om straff för vårdslös finansiering av muta kan antas leda till förstärkt intern kontroll hos företag, vilket i sig är ägnat att förebygga mutbrott. Förslagen ger också brottsbekämpande myndigheter argument som de kan föra fram när de försöker påverka företagen att internt arbeta för att motverka mutbrott. Kommittén har även beaktat de övriga samhällsfrågor som anges i 15 § kommittéförordningen (1998:1474), men funnit att förslagen inte har någon betydelse i dessa avseenden. 10.1Förslaget till lag om ändring i Rubriken till 10 kap. I kapitelrubriken har ordet mutbrott lagts till vilket innebär att kapitlet får rubriken , annan trolöshet och mutbrott. Förslaget är en följd av att fyra nya brott om muta förs in i kapitlet, nämligen givande av muta (5 a §), tagande av muta (5 b §), grovt givande och tagande av muta (5 c §) och vårdslös finansiering av muta (5 d §). Som framgår av paragrafnumreringen placeras de nya brotten om muta efter brottet trolöshet mot huvudman (5 §). Det beror på att trolöshet mot huvudman också omfattar mutbrottslighet. 10 kap. 5 § I paragrafen behandlas det första av de fyra typfall som anges i kapitel 6, nämligen mutor som ges till anställda och uppdragstagare i syfte att gynna någon till skada för arbets- eller uppdragsgivaren. För att göra det tydligt att brottet trolöshet mot huvudman kan bestå i att en anställd eller en uppdragstagare låter sig mutas till att svika sin huvudman har första stycket ändrats. Enligt paragrafens nuvarande lydelse består den brottsliga gärningen i att missbruka en förtroendeställning till skada för huvudmannen. I den föreslagna lydelsen ges ett förtydligande exempel på missbruk, nämligen att begära, godta ett löfte om eller ta emot en förmån för att i skötseln av huvudmannens angelägenheter gynna någon annans intresse. Med tanke på att ett fullbordat mutbrott föreligger redan när en arbets- eller uppdragstagare begär en muta och att det för straffansvar således inte är nödvändigt att en förmån utlovas eller lämnas, har lagtexten konstruerats i passivform. Vems intresse som arbets- eller uppdragstagaren gynnar framgår därför inte direkt av lagtexten. Det vanligaste är naturligtvis att det är den som erbjuder, lämnar eller lovar att lämna en förmån som arbets- eller uppdragstagaren ska gynna. Men det kan också vara en tredjeman som ska gynnas. I sammanhanget kan nämnas att det inte krävs att denne tredje man står i ett sådant förhållande till den som erbjuder, lämnar eller lovar att lämna förmånen att också den senare kan anses bli gynnad. För straffansvar räcker det att arbets- eller uppdragstagaren åsidosätter huvudmannens intresse på ett sätt som skadar denne. Beträffande innebörden av att begära, godta ett löfte om eller ta emot en förmån hänvisas till kommentaren till 10 kap. 5 a §. För straffansvar krävs att det finns ett samband mellan förmånen och sysslomannens sätt att sköta den angelägenhet som han eller hon har fått förtroendet att sköta. Om exempelvis en verkstadschef tar emot pengar privat för att låta verkstaden reparera en bil, är kravet på samband mellan förmånen och angelägenheten uppfylld. Om däremot verkstadschefen tar emot pengar privat för att på sin fritid upprätta en skattedeklaration åt samma kund, kan det inte bli fråga om trolöshet mot huvudman. Det krävs att angelägenheten eller uppgiften sköts på ett sätt som skadar huvudmannen. Så är fallet om verkstadschefen tar emot pengar privat för att huvudmannens verkstadspersonal ska utföra arbete på givarens bil utan att huvudmannen får någon ersättning för det. Med skada för huvudmannen ska förstås ekonomisk förlust, t.ex. minskade inkomster eller ökade kostnader. Den som erbjuder, lovar eller lämnar en förmån till sysslo- mannen kan dömas för medhjälp till trolöshet mot huvudman, förutsatt att det kan fastställas att ett huvudbrott objektivt har kommit till stånd. När verkstadschefen i exemplet ovan har tagit emot pengar av en bilägare för att verkstadspersonal ska utföra arbete på hans eller hennes bil utan att verkstadsföretaget får någon ersättning för det, kan bilägaren dömas för medhjälp till trolöshet mot huvudman, om han eller hon känner till att verkstadschefen missbrukar sin ställning. Bilägaren kan dömas för medhjälp till trolöshet mot huvudman även om åklagaren inte lyckas visa vem – verkstadschefen eller den eller de anställda som utfört reparationen – som tagit emot pengarna, men det blir utrett att bilägaren betalat någon av dem under bordet för att få bilen reparerad och att verkstadsföretaget inte har fått ersättning för den reparation som har utförts på ordinarie arbetstid av företagets anställda i företagets lokaler. Om det inte går att styrka att verkstadsföretaget lidit skada eller om det av andra skäl inte går att döma för medhjälp till trolöshet mot huvudman trolöshet mot huvudman, kan bilägaren, om förutsättningarna för detta i övrigt är uppfyllda, dömas för givande av muta enligt 10 kap. 5 a § 2. Enligt paragrafens nuvarande lydelse ska domstolen inte döma för trolöshet mot huvudman, om gärningen utgör förskingring, undandräkt eller grov förskingring. Något motsvarande bestäm- melse är inte aktuell för mutbrottens del. Domstolen bör döma för trolöshet mot huvudman i stället för tagande av muta enligt 10 kap. 5 b § om båda paragraferna är tillämpliga. Huruvida en domstol i övrigt för en och samma gärning ska döma för flera brott eller endast en får i övrigt avgöras med tillämpning av gängse principer om konkurrens och det intresse som regeln avser att skydda. Som utvecklats i kapitel 6 ska be- stämmelsen om trolöshet mot huvudman främst skydda huvud- mannen mot illojalitet från anställda och uppdragstagare. Samma övergripande intresse ligger bakom bestämmelserna om givande och tagande av muta. Om en gärning, som är straffbar med hänsyn till detta intresse, omfattas av såväl bestämmelserna om givande eller tagande av muta som trolöshet mot huvudman (och medhjälp till detta) döms som anförts ovan endast för trolöshet mot huvudman. Är det fråga om givande eller tagande av muta för att påverka myndighetsutövning döms dock normalt endast för givande eller tagande av muta. 10 kap. 5 a § Paragrafen är ny och har behandlats i kapitel 6 och 7. I paragrafen behandlas den aktiva sidan av mutbrott, nämligen givande av muta. Den ersätter bestämmelsen om bestickning i 17 kap. 7 § brotts- balken. Brottet kan bedömas som grovt under vissa i 5 c angivna omständigheter. Den första av paragrafens tre punkter tar sikte på det andra typfall som anges i kapitel 6, nämligen mutor som ges till anställda hos domstolar och andra myndigheter i syfte att påverka den dömande verksamheten, annan myndighetsutövning eller offentlig upphandling. Bestämmelsen är således avsedd att skydda viktiga samhällsfunktioner i vårt land så att de inte påverkas av mutor utan sker i enlighet med regeringsformens och allmänhetens krav på likhet inför lagen, saklighet och opartiskhet. I första punkten behandlas också handel med inflytande, se kapitel 7. Den andra punkten har ett omfattande tillämpningsområde och tar sikte på det tredje och fjärde typfallet som anges i kapitel 6, nämligen förmåner som ges i samband med bemärkelsedagar, högtider eller som ett led i affärsrelationer eller marknadsföring. Bestämmelsen riktar sig främst mot företag i den privata sektorn. Det är vid tillämpningen av denna punkt som näringslivets kod kan antas få sin största betydelse, se kapitel 8. Bestämmelsen syftar i första hand till att skydda mot illojal konkurrens och värna intresset av ett effektivt näringsliv. Men punkt 2 omfattar också mutbrott i den offentliga sektor som inte angår myndighetsutövning eller offentlig upphandling. Den är avsedd att tillämpas dels när mottagaren inte sysslar med myndighetsutövning eller offentlig upphandling och dels när mottagaren visserligen har uppgifter som innefattar myndighets- utövning eller offentlig upphandling men förmånen lämnas utan avsikt att påverka dessa uppgifter. Den tredje punkten tar sikte på tävlande som tar betalt för att inte göra sitt bästa i evenemang som är föremål för kommersiell vadslagning liksom funktionärer som mot betalning agerar så att det inte blir en rättvis tävling. Den brottsliga gärningen är gemensam för alla tre punkterna och består i att erbjuda, lova eller lämna pengar eller annan förmån. Detta överensstämmer med den nuvarande gärningsbeskrivningen i 17 kap. 7 § om bestickning. Någon förändring i sak i förhållande till gällande bestämmelser är inte avsedd. Det kan således vara fråga om vilken förmån som helst av materiellt eller icke-materiellt slag. Pengar lyfts i lagtexten fram som ett typexempel på en förmån. Enligt gällande rätt är det bara fysiska personer som kan begå brott och den som bryter mot paragrafen måste alltså vara en fysisk person, som då agerar antingen för egen räkning eller för någon juridisk person. I det senare fallet kan förverkande av egendom, företagsbot och annan särskild rättsverkan komma ifråga för den juridiska personen (se 36 kap. ). Första punkten är utformad så att den även träffar myndighets- utövning utomlands. Att erbjuda en muta till en dansk polis som fullgör sitt arbete i eller eller något annat land omfattas således av paragrafen. Har brottet begåtts utomlands beivras det normalt av myndigheterna i det land där brottet begicks. Befann sig den danske polisen under arbetets gång i , något som är möjligt, är det svenska myndigheter och domstolar som i första hand bör ingripa och se till att mutbrottet blir bestraffat. Förmånen är i normalfallet avsedd för någon inom en myndig- het som har att fatta ett beslut som berör givaren.