sou · GYB388 · 2010-11-30 00:00:00 — har, liksom , främst skolförlagda yrkesutbildningar medan lärlingsutbildningen dominerar i och . På har både lärlingsutbildningen och yrkesutbildningen i stort en svag ställning, (och 2008). I attraherar lärlingsutbildningen av grund- skoleeleverna. alternerar eleverna mellan lärlingsjobbet på arbetsplatsen och studier på yrkesskolan, ett upplägg som brukar kallas för det duala systemet. Ett problem hos lärlingsutbildningen har varit genomströmningen i utbildningen och man har kunnat konstatera att det är de inledande teoretiska momenten som orsakar avhopp bland många yrkeselever, (och ). får danska lärlingar en lön som ligger på en nivå som motsvarar av en fullärd arbetares lön (Albaek, 2005). Lärlingsutbild- ningen har dels statlig finansiering, dels finansiering från de arbets- platser som tar emot lärlingarna och slutligen från arbetsgivarkol- lektivet. På arbetsplatsen ska arbetsgivaren betala avtalsenlig lön, vilken dock subventioneras från statligt håll med ungefär 20 pro- cent (SOU 2008:27). Till skillnad från de duala systemen (som varvar praktik och teori) är standardmodellen för yrkesutbildning i den så kal- lade två+två-modellen. Denna innehåller ett fyraårigt program där är skolbaserad utbildning och de efterföljande två åren är arbetsplatsförlagd lärlingsperiod. Yrkesutbildningen i har ökat i omfång och väljer ca 58 pro- cent av eleverna att läsa en yrkesutbildning vilket är fler än i de övriga nordiska länderna. I är eleverna liksom i , anställda och får lön (SOU 2009:85). I är det drygt en tredjedel av eleverna som väljer att läsa en yrkesutbildning på gymnasiet. Eleverna har minst 20 veckors arbetsplatsförlagd praktik och vanligen utbetalas inte någon lön (och , 2008). Det finns även möjlighet att gå en lärlingsutbildning, men omfattningen är relativt begränsad. Bilaga 2 till LU2011 Sammanfattningsvis framstår den mycket begränsade andelen arbetsplatsbaserad praktik i som den största skillnaden mellan svenska och övriga nordiska yrkesutbildningar. 15 veckors praktik i kan jämföras med att ungefär hälften av utbild- ningstiden i och sker på en arbetsplats. Skillnaden i andelen arbetsplatsförlagd praktik är även stor när jämförs med många av (2010a, b).1 1 Se även (2004a,b). Det här kapitlet belyser övergången mellan skola och arbetsliv i samt lyfter fram skillnader i den processen mellan och andra länder. Den litteratur som studerar övergången mellan skola och arbete för ungdomar – school-to-work transitions – bru- kar fokusera på arbetsmarknadsutfallet i åldersintervallet 15–. Detta är en period då individen utifrån sin specifika utbildning och förmåga utvecklar kompetens för att träda in i arbetslivet. Det bör dock nämnas att övergången från skola till arbetsliv är en process som är svåranalyserad eftersom det är stora skillnader mellan indi- vider när övergången sker. Dessutom är det vanligt att övergången sker gradvis både genom att studier omväxlande varvas med perio- der av arbete och genom att arbete och studier bedrivs parallellt. 3.1.1Ungdomsarbetslöshet i och internationellt är ett av de länder inom som har högst ungdoms- arbetslöshet. Figur 1 visar att arbetslösheten bland ungdomar i åldern 15–uppgick till 2009 och därmed kom att rankas på nionde plats bland . Bilaga 2 till LU2011 Figur 1 Arbetslöshet för ungdomar och gruppen 25–inom OECD- länderna i procent 2009 Källa: , Stat Arbetslösheten är känslig för konjunkturförändringar och olika länder kan befinna sig i olika konjunkturlägen vid en given tid- punkt. Ett sätt att rensa bort sådan konjunkturvariation är att stu- dera ungdomsarbetslösheten i förhållande till arbetslösheten för vuxna. I figur 2 visas därför arbetslösheten för ungdomar i åldern 15–dividerat med arbetslösheten för vuxna i åldern 25–. Ungdomsarbetslöshet relativt gruppen 25–, inom OECD- Källa: , Stat Bilaga 2 till LU2011 Figur 2 visar att ungdomsarbetslösheten är mer än dubbelt så hög som arbetslösheten bland vuxna i alla utom och . Det framgår också att de facto har den näst högsta relativa ungdomsarbetslösheten (efter ) av de inkluderade länderna. I de flesta fall har länder med låg eller genomsnittlig total arbetslöshet också låg eller genomsnittlig ung- domsarbetslöshet. Detta mönster gäller dock inte för , där den totala arbetslösheten var nära genomsnittet, och relationen mellan den totala arbetslösheten och ungdomsarbetslös- heten får därmed sägas vara ovanlig. Något som inte framgår av figuren men som också kan nämnas är att ungdomars relativa posi- tion gentemot vuxna har försämrats i två tredje- delar av alla (Quintini och 2007). I underlaget till figur 1 och 2 ingår även heltidsstuderande som sökt och kunnat ta arbete. Den definition av arbetslöshet som SCB:s arbetskraftsundersökningar () baserar sig på ändrades i som en anpassning till internationella definitio- ner. Ändringen innebar att arbetslösa studenter som söker arbete definieras som arbetslösa, till skillnad från före ändringen då de inte ingick i arbetskraften.2 överrensstämmer den svenska stati- stiken med ILO-definitionen av arbetslöshet som använts av och EU och många andra länder. En fördel med ILO-definitionen är att arbetslöshetsstatistiken inkluderar fler arbetslösa ungdomar än den gamla definitionen av arbetslöshet. T.ex. framstår det som önskvärt att ungdomar som väljer att studera på grund av att de inte lyckas hitta ett jobb ingår i arbetslöshetsstatistiken. kan det faktum att heltidsstude- rande som söker arbete räknas som arbetslösa i åtminstone ett avseende försvåra jämförelsen av ungdomsarbetslöshet mellan län- der. Orsaken är att andelen studerande och deras benägenhet att söka jobb kan skilja sig åt mellan olika länder. Ytterligare en dimension när det gäller hur vi ska tolka arbetslös- hetsstatistiken handlar om hur de arbetslösa studenterna själva ser på sin situation. SCB har ställt frågan om arbetslösa ungdomar som bedriver heltidsstudier i huvudsak betraktar sig själva som stude- rande eller arbetssökande (SCB 2009). av ung- domarna mellan 15–betraktade sig själva som studerande, 2 Noterbart är också att sättet att samla in statistiken ändrades då personer som väntar på jobb som börjar (tidigare 1 månad) började räknas som arbetslösa. Detta gjorde framförallt att antalet studenter som räknas som arbetslösa är högre . Bilaga 2 till LU2011 medan den resterande delen i huvudsak betraktade sig som arbets- sökande. En rimlig tolkning av det är att drygt hälften av de arbets- lösa studenterna i praktiken står till arbetsmarknadens förfogande. Figur 3 Den relativa ungdomsarbetslösheten enligt den officiella resp. den gamla definitionen Källa: Egna beräkningar baserade på (2009) För att få en uppfattning om hur definitionsändringen har påverkat arbetslöshetsstatistiken är det motiverat att jämföra utvecklingen av ungdomsarbetslösheten med och utan gruppen av arbets- lösa studenter. Figur 3 visar utvecklingen av den relativa ungdoms- arbetslösheten i enligt den nuvarande officiella ILO- definitionen respektive den gamla definitionen (där arbetslösa studenter är borträknade.) Nivån på den relativa ungdomsarbets- lösheten enligt den gamla definitionen understiger nivån enligt ILO-definitionen för de flesta åren, men utvecklingen kan inte sägas skilja sig markant från denna. Bilaga 2 till LU2011 Arbetslöshet i olika åldersgrupper, 1990–2010 i procent Källa: , Stat Figur 4 visar nivån på arbetslösheten och fördelat över olika åldersgrupper. Ungdomar är arbetslösa i högre utsträckning än äldre och allra högst är arbetslösheten i åldersgruppen 15–, dvs. då de flesta ungdomar lämnar gymnasiet. Här kan vi även se att det har skett en markant ökning i arbetslös- het i den yngsta gruppen sedan millennieskiftet.3 I internationella studier har man kunnat visa att elever med oav- slutade gymnasiestudier löper en påtagligt större risk för arbetslös- het än andra ungdomar. I genomsnitt är risken för arbetslöshet högre för elever som avbrutit sina gymnasiestu- dier, (2008a). En översikt från (2006) belyser arbetsmarknadsinträdet för ungdomar inom och identifierar två (delvis överlappande) grupper av ungdomar med särskilt stora problem att hitta ett varaktigt arbete efter att ha läm- nat skolan. Den ena gruppen består av bristfälligt integrerade och nyanlända utrikesfödda ungdomar (poorly integrated new entrants) medan den andra utgörs av ungdomar som på olika sätt har halkat efter (youth left behind). Den senare gruppen består främst av ungdomar med oavslutade gymnasiestudier och/eller har 3 Figuren är dock delvis missvisande vad gäller utvecklingen kring då de som väntar på arbete som börjar (istället ) började räknas med i arbets- löshetsstatistiken. Bilaga 2 till LU2011 invandrarbakgrund och kan approximeras av antalet inaktiva ung- domar, dvs. som varken är anställda eller i utbildning. Figur 5 visar andel inaktiva ungdomar per 1-års åldersintervall bland 15–29 åringar för några utvalda länder. Bilaga 2 till LU2011 Figur 5 Andel unga i utbildning, sysselsatta eller inaktiva, i procent 2006 Källa: , Stat . Bilaga 2 till LU2011 De inaktiva ungdomarna som varken arbetar eller är i utbildning illustreras av ytan högst upp i figuren för respektive land. I är inaktivitet bland ungdomar vanligast i övre tonåren, d.v.s. vid åldern då de flesta avslutat gymnasiet, medan inaktiviteten fördelas jämnare över olika åldrar i de övriga länderna. Noterbart är också att i de flesta länderna avtar storleken på andelen som befinner sig i utbildning med åldern hos ungdomarna. Detta gäller dock inte för och där vi kan se att det finns fler 23-åringar som studerar än vad det finns 20-åringar som gör det. Det beror på att många unga i väljer att senarelägga sina högskolestudier. Arbetslösheten bland unga utgörs i stor utsträckning av korta arbetslöshetsperioder. Det innebär att det finns ett inflödespro- blem snarare än att ungdomarna fastnar i långvarig arbetslöshet. Längden på arbetslöshetsperioderna ökar tydligt med åldern. var av de arbetslösa ung- domarna arbetslösa eller mindre medan motsvarande andel var för personer i åldern 25–och för personer i åldern 55–, (SCB 2009). Ungdomars arbetslös- hetsperioder är kortare än äldres även i termer av registrerad arbetslöshet, d.v.s. andelen unga som är inskrivna vid arbetsför- medlingen. Frågan är om ungdomsarbetslösheten därmed ska uppfattas som relativt harmlös i och med att perioderna är korta? har antalet tillfälliga anställningar ökat markant i , särskilt bland ungdomar. Om de korta arbetslöshetsperio- derna i huvudsak avbryts av korta tillfälliga anställningar så kan det tyda på ett allvarligare underliggande problem. Dessutom har ung- domar som blir arbetslösa direkt efter gymnasiet visat sig ha en högre risk för arbetslöshet även senare i livet. Den ökade risken kvarstår åtminstone (2005). Då arbetslöshet bland unga oftast förekommer innebär det på motsvarande sätt att en relativt liten andel av ungdomarna är långtidsarbetslösa. Det betyder förstås inte att långtidsarbetslöshet inte förekommer bland unga eller att det inte ska tas på allvar. (2008a) visar att de grupper som har mest problem med långa arbetslöshetstider är de som har dåliga studie- Bilaga 2 till LU2011 resultat bakom sig. Dessa grupper är därmed särskilt utsatta och i behov av stöd för att lyckas ta sig in på arbetsmarknaden. Sammanfattningsvis har vi fått en bild av att den svenska ung- domsarbetslösheten är hög i ett internationellt perspektiv. Arbets- lösheten bland ungdomar relativt vuxna har stigit trendmässigt och i sådan utsträckning att ligger i topp bland . Det faktum att en så stor del av ung- domars inaktivitet infaller direkt efter gymnasiet tyder på att det finns problem med övergången mellan skola och arbetsliv. Forsk- ningen pekar dessutom på att ungdomar som misslyckats med sina gymnasiestudier tillhör den grupp som kan förväntas få mest problem på arbetsmarknaden i form av långa arbetslöshets- tider. 3.2Övergången från skola till arbetsliv i och internationellt Ungdomars inträde på arbetsmarknaden sker allt senare i livet. Delvis beror det på att många befinner sig inom utbild- ningssystemet än tidigare och delvis på att fler studenter senareläg- ger sin högskoleutbildning (se Bilaga 3 till långtidsutredningen ). Dessutom tar det allt att komma in på arbets- marknaden efter avslutad utbildning (m.fl. 2006). Forsk- ningen visar också att ett misslyckat inträde på arbetsmarknaden kan ha negativ inverkan på inkomsten även på (2005, och 2007). m.fl. (2006) beskriver problemet med genomströmning som att många mindre studiemotiverade elever gick direkt ut på arbetsmarknaden medan denna elevgrupp ägnar tid åt gymna- siestudier som de inte fullföljer. Elever som hoppat av gymnasiet lyckas i allmänhet sämre på arbetsmarknaden, bland annat utgör de den grupp som har de längsta arbetslöshetsperioderna. Nedan diskuteras i mer detalj skolans roll som bestämningsfaktor av ung- domsarbetslösheten, men det kan vara värt att först nämna något om andra förklaringar till att ungdomar, generellt sett, är arbetslösa mer än vuxna, samt diskutera möjliga skäl till att problemet tycks vara mer utbrett i . Bilaga 2 till LU2011 3.2.1Varför är arbetslösheten högre bland ungdomar – faktorer utanför skolan En vanlig förklaring till att ungdomar i alla länder betydligt oftare är arbetslösa än vuxna är att ungdomarna oftare är friktionsarbets- lösa, dvs. befinner sig mellan studier och arbete eller mellan två arbeten. Det kan ta tid innan studenter hittar sitt första arbete efter avslutad utbildning, och ungdomarna kan därefter av olika anled- ningar vara mer rörliga än äldre. Som visas i Bilaga 3 till Långtids- utredningen så tycks svenska ungdomar i större utsträckning än ungdomar i andra länder varva studier och utbildning (framför- allt genom långa uppehåll) vilket kan bidra till en relativt sett om- fattande friktionsarbetslöshet. En annan förklaring är att ungdomar kan förväntas vara mindre produktiva på arbetsmarknaden just för att de är unga och saknar arbetslivserfarenhet. Om inte lönen anpassas nedåt kommer det leda till att många arbetsgivare väljer bort unga i anställningspro- cessen. Den främsta anledningen till att löneivåerna för ungdomar kan vara högre än deras produktivitet är om de institutionellt bestämda lägstalönerna är för höga. De svenska lägstalönerna bestäms i avtal och de bedöms ofta som höga i ett internationellt perspektiv (Skedinger 2007). Dessutom har antalet personer som täcks av lägstalönerna ökat , särskilt i de servicebranscher där många ungdomar arbetar. Ungdomar som söker en första anställning möter därmed en arbetsmarknad med höga ingångs- löner vilket kan riskera att försvåra inträdet på arbetsmarknaden. Även anställningsskyddets utformning kan spela en roll för ung- domars möjlighet att ta sig in på arbetsmarknaden (se kommande bilaga till långtidsutredningen om anställningsskyddet). Forskningen tyder på att ett striktare anställningsskydd miss- gynnar de inträdande grupperna. Ett striktare regelverk tenderar att minska dynamiken på arbetsmarknaden och därmed skapa färre ingångar för ungdomar. Dessutom tycks konstruktioner som inne- bär stora skillnader i skydd för tillsvidareanställda och tillfälligt anställda bidra till att ungdomar har svårt att få tillgång till tills- vidareanställningar, något som kan skapa frekventa övergångar mellan tillfälliga anställningar och arbetslöshet. Det svenska regel- verket utmärker sig i just detta avseende, d.v.s. det gör den största skillnaden mellan tillsvidareanställningar och tillfälliga anställningar i hela . Kombinationen av höga minimilöner och starkt anställningsskydd för tillsvidareanställningar kan även i sig tänkas Bilaga 2 till LU2011 förvärra situationen för unga på arbetsmarknaden. Orsaken är att unga som söker sig till arbetsmarknaden och därmed inte har kunnat visa sin produktivitet troligen innebär ett större risktagande i en anställningsprocess, bland annat eftersom kostnaden för en felrekrytering ökar (se t.ex. Skedinger, 2008). Även (2010a) lyfter fram betydelsen av tillfälliga anställ- ningar när det gäller ungdomars inträde på arbetsmarknaden. Före- komsten av tidsbegränsade anställningskontrakt bland ungdomar mellan 15–har ökat med inom OECD- länderna . Det är även stora länderskillnader när det gäller hur vanligt det är med tillfälliga kontrakt. Minst hälften av de anställda ungdomarna i , , , och har tillfälliga anställningar, medan siffran är i , och . För många ung- domar kan de tillfälliga jobben leda till mer varaktiga anställningar. Anställningssannolikheten är högre för de ungdomar som haft ett tillfälligt jobb än för de som var arbetslösa föregående period (2010). Cockx och Picchio (2009) finner att korta anställ- ningar fungerar som språngbräda till mer varaktiga anställningar för arbetslösa ungdomar som hoppat av gymnasiet i . Men i andra länder verkar tillfälliga anställningar mer sällan leda till var- aktig sysselsättning, t.ex. i (Quintini och 2007). Andelen elever som slutar direkt efter eller hoppar av gymnasiet har ökat och uppgår nu till ungefär en fem- tedel av varje årskull (m.fl. 2006). Elever som avbryter gymnasiestudierna brukar i svenska registerdata definieras som antalet personer mellan 16–som lämnar gymnasiet utan att ha avslutat sin utbildning (2008a). Figur 6 visar andelen elever i en ålderskohort som fullföljt sina gymnasiestudier inom . Andelen som fullföljt gymnasiestudierna ligger i under OECD-genomsnittet som är . Bilaga 2 till LU2011 Figur 6 Genomströmningen av elever på utbildningar motsvarande gymnasieskolan inom 2007 Källa: , Stat I tabell 3.1 visas att av de elever som påbörjade ett nationellt program i –2001 hade full- följt studierna och fått ett slutbetyg . De studieför- beredande inriktningarna (naturvetenskaplig, samhällsvetenskaplig och teknisk inriktning) ligger i topp, där 84–av eleverna fullföljde studierna medan flera av de yrkesinriktade utbildningarna ligger betydligt lägre, som t.ex. industriprogrammet och fordonsprogrammet, där andelen var . Hantverksprogrammet och mediaprogrammet ligger å andra sidan strax över genomsnittet. Kvinnor fullföljer sina studier i något högre utsträckning än män medan elever med utländsk bakgrund gör det i lägre utsträckning. På vissa av yrkesprogrammen, som industriprogrammet, är skillnaden särskilt stor, medan elever med utländsk bakgrund fullföljer t.ex. studier på det naturvetenskapliga programmet i nästan lika stor utsträckning som genomsnittseleven, (2007a). Bilaga 2 till LU2011 Tabell 3.1 Antal elever som påbörjade gymnasiet –2001 som fullföljt studierna , i procent. (Ungefärlig procentandel elever på varje utbildning inom parantes) Barn och fritid () Estetiska programmet () Handel och administration () Hotell- och restaurang () Naturvetenskap (7,) Teknisk gren () Källa: (2007). Elever med avbrutna gymnasiestudier är en relativt heterogen grupp. Vanligen ingår både elever som saknar enstaka kurspoäng och de som avbrutit studierna tidigt i utbildningen i definitionen. Ungefär en fjärdedel av studenterna som hoppar av gör det under det första läsåret på gymnasiet, medan hoppar av under det tredje läsåret. Elever som går utbildningar med en överrepre- sentation av motsatta könet tenderar att hoppa av utbildningen i större utsträckning än andra, liksom elever som läser på det indivi- duella programmet (2007b). 3.2.3Faktorer som kan påverka risken för avhopp En markant förändring i är ökningen av andelen elever som saknar godkända slutbetyg. Som vi såg i avsnitt två, innebar gymnasiereformen 1991 bland annat att det tidigare Bilaga 2 till LU2011 relativa betygssystemet ersattes med ett s.k. mål- och kunskaps- relaterat system med fyra nivåer. Därmed kom betygen att sättas utifrån specifika mål utstakade i kursplanen istället för att relateras till andra elevers resultat. Minskningen i genomströmning har kopplats till när det mål- relaterade betygssystemet infördes, något som främst påverkar ele- ver födda och senare (m.fl. 2010). För elever födda var genomströmningen på gymnasiet för både män och kvinnor. Därefter föll genomströmningen kraftigt i och med att det nya betygssystemet infördes. För elever födda hade den fallit till för män och för kvinnor. Benä- genheten att fullfölja gymnasiestudierna har avtagit mest för elever som har låga grundskolebetyg, något som gäller både på yrkes- inriktade och studieförberedande utbildningar. Allra störst är ned- gången dock bland elever som läser yrkesutbildningar. Andelen som fullföljer gymnasiestudierna inom normal tid minskade för elever som påbörjade yrkesutbildningar och betygsattes enligt det nya meritvärdessystemet. För elever som påbörjat studieförberedande utbildningar var minskningen . m.fl. (2010) drar slutsatsen att införan- det av de målrelaterade betygen verkar ha haft negativ inverkan på genomströmningen hos elever som påbörjat yrkesutbildningar. Vilka konsekvenser har detta haft för eleverna när de ska ut på arbetsmarknaden? m.fl. (2010) undersöker om elevernas framtida inkomster vid en given ålder påverkas av betygsreformen. De använder endast data på elever som gått yrkesutbildningar eftersom elever på studieförberedande utbildningar i stor utsträck- ning är kvar i utbildningssystemet och inte har hunnit få någon inkomst . Författarna mäter inkomsterna som andel av medianinkomsten hos dem som arbetar och finner att yrkeselever som betygssatts enligt det gamla relativa systemet tjänade av medianinkomsten.4 Efter att det nya betygssystemet införts mins- kade inkomsterna med . För de elever som hoppat av gymnasiet och inte kompletterar sin utbildning i efter- hand kan den negativa effekten på inkomsten bero på den kortare utbildningstiden i sig. För de elever som kompletterar studierna i efterhand kan den negativa effekten tänkas uppkomma av att ele- 4 Studiepopulationen är individer födda –1979 som slutade på normaltid och direkt påbörjade en yrkesutbildning. Löneinkomsterna mäts och obser- veras alltså –05. Bilaga 2 till LU2011 verna har förlorat tid som potentiellt kunde ha använts till att arbeta och få arbetslivserfarenhet. är det troligt att arbetsgivare i en anställningssituation ser ett godkänt slutbetyg som en signal på elevens kvalitet, vilket leder till att elever som saknar slutbetyg drabbas hårdare än innan betygsreformen. Sammantaget tyder resultaten i m.fl. (2010) på att övergången till målrelaterade betyg minskade den sammanlagda utbildningsnivån och förlängde den tid det i genom- snitt tar för elever att passera genom utbildningssystemet, särskilt för yrkeselever. Dessutom tyder resultaten på att detta hade nega- tiva effekter på yrkeselevernas framtida inkomster. 3.2.4Skillnader i etableringsgrad på arbetsmarknaden efter studieinriktning En översikt från SCB visar att sannolikheten att få jobb delvis hänger samman med valet av studieinriktning på gymnasiet (SCB 2008). Tabell 3.2 visar andelen elever som avgick från gymnasie- skolan /2002 som inte studerar och som var sysselsatta med en lägsta dokumenterad arbetsinkomst på i novem- ber 2005. Bilaga 2 till LU2011 Tabell 3.2 Etableringsgrad på arbetsmarknaden för elever som avgick från gymnasieskolan /2002 Källa SCB (2008) * Andelen kvinnor redovisas inte på grund av för få individer. Överlag är skillnaderna i sysselsättningsgrad stora mellan olika utbildningsinriktningar. För samtliga program har männen etable- rat sig på arbetsmarknaden i högre grad än kvinnorna efter avslutat gymnasieprogram. Elever som gått tekniskt yrkesförbere- dande program, som fordons-, industri-, energi-, el- och byggpro- grammet har etablerat sig på arbetsmarknaden i högre grad än ele- ver från andra yrkesprogram. Yrkesprogrammen med lägst etable- ringsgrad var media, estetiska programmet, livsmedel och barn och fritid. Jämförelsen av utfallet för studie- och yrkesförberedande program försvåras av att uppföljningsperioden bara är , men ungefär hälften av eleverna som gått studieförberedande program var sysselsatta efter avslutat gymnasieprogram.