sou · GXB387d2 · 2010-01-01 00:00:00 — Av utredningen i målet framgick att det hade förekommit brottslighet i mycket stor omfattning i de områden som övervakningen avsåg. Enligt polisens uppgifter begicks av de brott som kategoriseras som våld på allmän plats och som anmälts –i inom Stureplans basområden. Länsrätten fann således att det var fråga om en brottsutsatt plats där risken att utsättas för våldsbrott erfarenhetsmässigt var stor. hade, enligt länsrätten, utförligt redogjort för flera polisiära metoder de använt sig av i syfte att komma tillrätta med den negativa brottsutvecklingen runt Stureplan. Det hade inte gjorts gällande att kompletterande, förebyggande eller säkerhetsfrämjande åtgärder hade försummats. Länsrätten fann därför att behovet av övervakningsutrustning inte kunde anses minska pga. tänkbara alternativa jämförbara åtgärder. Vid en avvägning mellan integritetsintresset och övervakningsintresset ansåg länsrätten att det särskilt skulle beaktas att det i målet aktuella området utgör en av mest brottsfrekventa platser. Länsrätten lade därtill särskild vikt vid att det ligger i allmänhetens intresse att förhindra brottslighet inom det aktuella området. Vid en samlad bedömning fann länsrätten att det var visat att övervakningsintresset vägde över integritetsintresset. Enligt länsrättens mening vägde inte heller integritetsintresset tyngre 06.00 till 07.00 än 23.00 till 06.00 varför den av bestämda tiden för övervakning var väl avvägd. Länsrätten avslog således Justitiekanslerns överklagande. Beträffande de kameror som inte hade medgett polismyndigheten tillstånd att använda gjorde länsrätten följande överväganden. Av vad som framkommit i målet var brottsligheten inte koncentrerad till de platser som dessa kamerorna övervakade. Mot bakgrund härav fann länsrätten att polismyndigheten inte hade förmått visa att risken att utsättas för våldsbrott inom det område som låg inom blickfånget för de kamerorna var så pass stor att övervakningsintresset övervägde integritetsintresset. Enligt länsrätten utgjorde inte heller det förhållandet att kamerorna skulle kunna användas i polisens utredningsarbete avseende eventuell brottslighet i området tillräckliga skäl för att övervakningsintresset skulle anses väga tyngre än integritets intresset. Länsrätten avslog alltså även polismyndighetens överklagande. och Justitiekanslern överklagade domen till Kammarrätten i och yrkade bifall till sina respektive yrkanden. Kammarrätten konstaterade att endast det förhållandet att ett större antal personer berörs av övervakningen i sig inte innebär att integritetsintresset blir starkare eller svagare. Vid en samlad bedömning av brottslighetens art och omfattning på de aktuella platserna, den tid som tillståndets begränsats till, att samtliga kameror skulle vara avskärmade så att privatbostäder inte kunde komma i bild och de tekniska villkor som uppställts för övervakningen fann Kammarrätten, att övervakningsintresset, trots de mycket starka integritetsintressena, vägde över integritetsintresset. Vad gällde tiden för övervakning fann Kammarrätten att den andel brott som begås i området kring är så begränsad att integritetsintresset måste anses väga över övervakningsintresset. Justitiekanslerns överklagande bifölls således i den del det avsåg begränsning . Justitiekanslerns överklagande i övrigt avslogs. Beträffande de kameror som inte hade medgett polismyndigheten tillstånd att använda konstaterade , liksom länsrätten, att utredning i målet inte gav stöd för att brottsligheten i de områdena var av sådan omfattning att de kan utgöra särskilt brottsutsatta platser. Kammarrätten konstaterade vidare att varken praxis eller förarbeten ger stöd för att tillstånd för allmän kameraövervakning kan lämnas för övervakning av platser som utgör närområden till områden där risken att utsättas för brott är stor. överklagande avslogs därför. (Kammarrättens mål nr 8729-07 och 8168-07). Domarna är överklagade och handläggs i Regeringsrätten. har inte medgetts tillstånd till kameraövervakning av ett antal gågator, det s.k. ansökte om tillstånd till kameraövervakning med bildinspelning av gatorna /////, det s.k. Ansökan avsåg 47 fasta kameror vilka inte skulle användas för att zooma in närbilder. Bilderna skulle inte visas i realtid utan lagras direkt i dataservers och bevaras i . Ansökan avsåg också 11 rörliga kameror med placering 15–ovan mark. Genom de kamerorna skulle den som övervakade bilderna kunna betrakta skeenden. På bilderna från de 11 kamerorna skulle inte enskilda personer identifieras. Kommunens larmcentral skull ta emot och lagra bilderna från samtliga kameror samt övervaka realtidsbilder från de rörliga kamerorna. Bilderna från de rörliga kamerorna skulle också kunna visas på polisens länskommunikationscentral och operatören på larmcentralen skulle kunna styra kamerorna. Syftet med övervakningen angavs vara att förebygga och förhindra brottslighet, framförallt överfall och rån, hjälpa till att klara upp brott samt öka tryggheten i staden genom tillskapandet av trygga stråk. i beviljade tillstånd till de 47 fasta kamerorna. Beträffande de 11 rörliga kamerorna menade , under förutsättning att enskilda personer inte kunde identifieras, att sådan övervakning inte var tillståndspliktig. Justitiekanslern överklagade beslutet till Länsrätten i län och yrkade att länsrätten skulle avslå stads ansökan om tillstånd till kameraövervakning med 47 fasta kameror samt förklara att de 11 rörliga kamerorna var tillståndspliktiga och avslå ansökan även beträffande dessa. Beträffande de 11 rörliga kamerorna fann länsrätten att man med kamerorna kunde iaktta i vart fall sådana typer av utmärkande klädsel, speciella kroppsrörelser eller särskild kroppskonstitution som skulle kunna möjliggöra identifiering i den mening att man utan större osäkerhet skulle kunna skilja de personer som iakttogs från andra personer. Kameraövervakningen var således tillståndspliktig. Rörande de 47 fasta kamerorna anmärkte länsrätten att brottsligheten i de aktuella stadsdelarna visserligen var omfattande men att det inte fanns någon närmare utredning gällande mängden brott som ägt rum just på Stråket. Eftersom Stråket är ett område dit många människor söker sig för nöje och rekreation samt många människor också arbetar och bor i området gjorde sig integritetsintresset, enligt länsrätten, utomordentligt starkt gällande. Länsrätten konstaterade vidare att det var fråga om övervakning dygnet runt med möjlighet att bevara bildmaterialet. Vid en avvägning av övervakningsintresset mot integritetsintresset fann länsrätten inte att intresset av övervakning övervägde det intrång i enskildas personliga integritet som aktuell kameraövervakning av Stråket skulle innebära. Länsrätten upphävde meddelade tillstånd för de 47 fasta kamerorna och återförvisade målet till i den del det avsåg de 11 rörliga kamerorna. Sedan överklagat beslutet gjorde Kammarrätten i samma bedömning som länsrätten och avslog överklagandet. Länsrättens dom stod alltså fast. (Kammarrättens mål nr 4175-07). Domen är överklagad och handläggs i Regeringsrätten. kommun har medgetts tillstånd till kameraövervakning av ett antal gator i . i län beviljade i beslut kommun tillstånd att använda sexton övervakningskameror vid , , , , och i . Som villkor för tillståndet beslutades att övervakningen endast fick ske till , till , till . Av villkoren följde att samtliga kameror skulle vara avskärmade så att privatbostäder och sittande gäster på uteserveringar inte kunde komma i bild. Tillståndet innefattade rätt att spela in bilder. Ändamålet med övervakningen angavs vara att minska antalet våldsbrott i och därmed öka tryggheten för de invånare som vistades där kvälls- och . kommunens ansökan i den del den avsåg övervakning till samt kameraövervakning av . Justitiekanslern överklagade beslutet till Länsrätten i län och yrkade att länsrätten skulle avslå kommunens ansökan om tillstånd till allmän kameraövervakning vid , , , , och i . Länsrätten konstaterade inledningsvis att det framgick att våldsbrottsligheten, bland annat i form av misshandel och personrån i centrala delar var omfattande. Kommunen och polisen hade vidtagit åtgärder för att förebygga brott i det aktuella området. Länsrätten fanns att det ur brottsförebyggande synvinkel fanns ett befogat intresse av att anordna allmän kameraövervakning samt att det fanns fog för att begränsa övervakningen till de gator som omfattades av beslut. Visserligen var det ett stort antal människor som vistades i området som skulle komma att passera genom kamerornas upptagningsområde. Mot bakgrund av att övervakningen begränsats till kvälls- och samt att kamerorna skulle var avskärmade så att privatbostäder och sittande gäster på uteserveringar inte kunde komma i bild, fann länsrätten att intresset av övervakning under denna begränsade tid fick anses väga över det intrång i den enskildes integritet som användningen av kameror i det aktuella området innebar. Länsrätten avslog således Justitiekanslerns överklagande. Justitiekanslern överklagade domen till Kammarrätten i och yrkade att kommunens ansökan om tillstånd till allmän kameraövervakning skulle avslås. Kammarrätten konstaterade att det av utredningen i målet framgick att var den del i Polisområdet Nordvästra som var mest utsatt för våldsbrott i förhållande till folkmängden samt att brotten var koncentrerade till de tider där nöjeslivet var intensivt. Flera alternativa åtgärder hade vidtagits för att minska brottsligheten. Mot bakgrund härav fann kammarrätten att det ur brottsförebyggande synvinkel fanns ett betydande intresse av att anordna kameraövervakning i det aktuella området. Beträffande integritetsintresset konstaterade kammarrätten att övervakningen var inskränkt till tid och sätt samt att integritetsintresset försvagades av att de enskilda som kunde komma att utsättas för övervakningen är de som riskerar att drabbas av de våldsbrott som övervakningen syftade till att motverka. Det förhållande att är en mindre stad medförde enligt kammarrättens mening inte ett starkare integritetsintresse för den enskilde i det aktuella fallet. Sammantaget ansåg kammarrätten att intresset av övervakning i det aktuella området vägde tyngre än den enskildes intresse av att inte bli övervakad och Justitiekanslerns överklagande avslogs. En ledamot var skiljaktig och ansåg att överklagandet skulle bifallas. (Kammarrättens mål nr 4030-07). Domen är överklagad och handläggs i Regeringsrätten. har medgetts tillstånd till kameraövervakning av delar av i . i län avslog i beslut stads ansökan om att använda tio övervakningskameror vid och del av i , och . överklagade beslutet till Länsrätten i län och yrkade i första hand tillstånd till kameraövervakning , och av i under en prövotid av . Ansökan avsåg tillstånd att lagra bilderna av . I andra hand yrkade motsvarande tillstånd för ett mindre område Länsrätten konstaterade att det av utredningen i målet framgick att var en plats där förhållandevis många brott begicks samt att en lång rad brottsförebyggande åtgärder hade vidtagits men att brottsligheten trots det alltjämt var hög. Det fanns därför, enligt länsrätten ett betydande intresse av att kunna använda allmän kameraövervakning på platsen. Eftersom är en sådan plats dit allmänheten beger sig för nöje och rekreation gjorde sig integritetsintresset starkt gällande. Det framgick vidare att ett stort antal människor kunde ha anledning att uppehålla sig på eller vistas på torget och därmed komma att övervakas. Integritetsintresset försvagades dock av att de enskilda som kunde komma att utsättas för övervakningen är de som riskerar att utsättas för de våldsbrott som övervakningen syftade till att motverka. Länsrätten fann vidare att tiderna för övervakning var väl avvägda mot bakgrund av brottsstatistiken. Vid en samlad bedömning ansåg länsrätten emellertid att tillstånd till kameraövervakning av hela det sökta området som ansökan avsåg, med hänsyn till integritetsintresset inte borde beviljas. Beträffande det mindre område som ansökan avsåg i andra hand ansåg länsrätten intresset för övervakning under de angivna tiderna vägde tyngre än den enskildes intresse av att inte bli övervakad. Med ändring av beslut beviljade länsrätten tillstånd till allmän kameraövervakning av delar av i , och under en prövotid av . Tillståndet förenades med rätt att bevara bilderna . Samtliga kameror skulle riktas eller avskärmas så att privatbostäder och gäster på uteserveringar inte kunde komma i bild. Justitiekanslern överklagade domen till Kammarrätten i och yrkade att beslut att avslå stads ansökan om tillstånd skulle fastställas. Kammarrätten, som instämde i länsrättens bedömning, avslog överklagandet. (Kammarrättens mål nr 3094-08). Domen är överklagad och handläggs i Regeringsrätten. i har medgetts tillstånd till kameraövervakning av en korsning i . i beviljade i beslut i tillstånd till allmän kameraövervakning med två övervakningskameror för övervakning av korsningen – i , till 05.00. Tillståndet innefattade rätt att spela in bilder. Som villkor för tillståndet beslutades att uteserveringar, bostadslägenheter samt kontors- och affärslokaler inte fick komma i fråga för övervakning. Justitiekanslern överklagade beslutet till Länsrätten i och yrkade att länsrätten skulle avslå polismyndighetens ansökan om tillstånd till allmän kameraövervakning. Länsrätten konstaterade att det med kameraövervakning avsedda området var ett område där ett stort antal människor ur en obestämd krets rör sig för nöje och rekreation. I området fanns restauranger och nöjesställen och många människor passerade genom kamerans upptagningsområde. Integritetsintresset fick därför, enligt länsrätten, anses så framträdande att det krävdes ett särskilt behov av kameraövervakning för att den skulle tillåtas. Integritetsintresset försvagades dock av att övervakningen hade begränsats samt att uteserveringar, bostadslägenheter samt kontors- och affärslokaler inte fick komma ifråga för övervakning. Vidare försvagades integritetsintresset av att de enskilda som kunde komma att utsättas för övervakning var de som riskerade att drabbas av den brottslighet som övervakning syftade till att motverka. Vid en samlad bedömning fann länsrätten att övervakningsintresset i det aktuella fallet vägde över den enskildes intresse av att inte bli övervakad. Länsrätten avslog således Justitiekanslerns överklagande. Justitiekanslern överklagade domen till Kammarrätten i och yrkade att polismyndighetens ansökan om tillstånd skulle avslås. Kammarrätten gjorde samma bedömning som underinstanserna beträffande behovet av övervakning samt avvägningen mellan detta behov och enskilda personers integritetsintresse och avslog Justitiekanslerns överklagande. (Kammarrättens mål nr 4568-08). Domen är överklagad och handläggs i Regeringsrätten. har inte medgetts tillstånd till kameraövervakning av ett antal gator i . i beviljade i beslut tillstånd till allmän kameraövervakning med elva övervakningskameror för övervakning av /, /och området utanför utmed i , till 05.00. Tillståndet innefattade rätt att spela in och bevara bilder. Uteserveringar och liknande fick, enligt tillståndet, inte komma i fråga för övervakning. Justitiekanslern överklagade beslutet till Länsrätten i och yrkade att länsrätten skulle avslå kommunens ansökan om tillstånd till allmän kameraövervakning. Länsrätten anmärkte att de områden som skulle omfattas av kameraövervakning var sådana miljöer dit allmänheten beger sig för nöje och rekreation, vilket innebär att integritetsintresset får bedömas vara så framträdande att det krävs ett särskilt behov av kameraövervakning för att den ska tillåtas. Av utredningen i målet framkom att det förekom förhållandevis många våldsbrott i de aktuella områdena, men att flertalet av dem varit koncentrerade till och de restauranger och uteställen som fanns i områdena. Enligt länsrätten skulle säkerligen bättre bevakning och högre krav på de krogar som har utskänkningstillstånd kunna förebygga den aktuella brottsligheten. Vid en samlad bedömning fann länsrätten att brottsligheten inom de avsedda områdena inte var så omfattande att något särskilt behov av kameraövervakning kunde anses föreligga. Länsrätten menade att intresset av kameraövervakning inte vägde över det intrång i enskildas personliga integritet som övervakning innebar och biföll överklagandet. överklagade domen till Kammarrätten i och yrkade att tillstånd till kameraövervakning enligt ansökan skulle beviljas. Kammarrätten konstaterade att det var fråga om områden där integritetsintresset gör sig starkt gällande. Av vad som framgått i målet var brottsligheten relativt begränsad och koncentrerad till ett antal nöjesetablissemang. Kammarrätten menade att andra åtgärder än kameraövervakning borde kunna förebygga en del av den förekommande brottsligheten. Sammanfattningsvis fann Kammarrätten att övervakningsintresset inte vägde över den enskildes intresse av att inte bli övervakad. Kammarrätten avslog överklagandet. (Kammarrättens mål nr 1558-08). Domen är överklagad och handläggs i Regeringsrätten. kommun har inte medgetts tillstånd till kameraövervakning av bl.a. gator och torg i syfte att marknadsföra kommun. kommun ansökte om tillstånd till kameraövervakning av representativa, vackra och levande miljöer i . Syftet med övervakningen var att, i marknadsföringssyfte, på Internet kunna visa uppdaterade bilder från . i konstaterade att kamerorna var att betrakta som övervakningskameror. Trots att avsikten med kamerorna inte var att bedriva personövervakning menade att det inte kunde uteslutas att människor skulle kunna komma att identifieras. Enligt kunde inte integritetsriskerna anses försumbara utan de vägde tyngre än intresset av att få använda kamerorna. I beslut avslog därför kommunens ansökan. Kommunen överklagade beslutet till Länsrätten i och yrkade att kommunen skulle beviljas begärt tillstånd. Länsrätten fann att kameraövervakningen riskerade att göra intrång i enskildas personliga integritet. Syftet med övervakningen var inte att bereda den enskilde ökad trygghet utan att tillvarata kommuns intressen. På grund härav kunde inte behovet av kameraövervakning bedömas som starkt och inte heller överväga den enskildes intresse av att inte bli övervakad. Sedan kommunen överklagat länsrättens dom meddelade Kammarrätten i prövningstillstånd och fastställde länsrättens dom. (Kammarrättens mål nr 2523-05). Tillstånd har inte medgetts att kameraövervaka och spela in bilder av ett torg i . ansökte om tillstånd att få använda fyra stycken övervakningskameror med rätt att spela in och bevara bilder för bevakning av torget Springkällan och gatu/trottoarområdet femtio till sjuttiofem meter i alla riktningar i korsningen / . Syftet med övervakningen angavs vara att komplettera tidigare vidtagna brottsförebyggande åtgärder. i beslutade att avslå ansökan. överklagade beslutet till länsrätten i och yrkade bifall till sin talan. Av utredningen i målet framgick att en betydande andel av anmälda våldsbrott i härrörde från det område som kommunen avsåg att kameraövervaka. Länsrätten fann därför att det ur brottsförebyggande synvinkel förelåg ett intresse av att anordna allmän kameraövervakning i området. Kommunen hade uppgett att övervakningen endast skulle ske under och då , vilket enligt länsrätten torde minska intrånget i framförallt de kringboendes integritet. Länsrätten fann att övervakningsintresset övervägde den enskildes intresse av att inte bli övervakad och lämnade tillstånd till kameraövervakning med bildinspelning natt mellan onsdag–torsdag, fredag–lördag samt lördag–söndag. Justitiekanslern överklagade länsrättens dom till Kammarrätten i . Kammarrätten konstaterade att Springkällans torg var en plats dit allmänheten begav sig för nöje och rekreation varför integritetsintresset var starkt gällande. Vidare stod det klart att det förekom, i förhållande till övriga delar av , mycket våldsbrottslighet vid torget. Enligt kammarrätten hade det emellertid inte visats att brottsligheten var av sådan allvarlig art och omfattning som var fallet vid och (där det hade beviljats kameraövervakning). Kammarrätten menade också att andra åtgärder skulle kunna förebygga den aktuella typen av brottslighet. Vid en samlad bedömning fann kammarrätten inte att övervakningsintresset vägde över den enskildes intresse av att inte bli övervakad. Justitiekanslerns talan bifölls därför. (Kammarrättens mål nr 7679-06). Domen är överklagad och handläggs i Regeringsrätten. Tillstånd har inte medgetts att kameraövervaka och spela in bilder i ett köpcentrum i . i meddelade i beslut (bolaget) tillstånd till 14 övervakningskameror för bevakning av Affärshuset i . Tillståndet innefattade rätt att behandla och bevara bilder. Vad gällde fem kameror som bevakade köpcentrumets passager begränsades tillståndet att behandla och bevara bilder till material inspelat 18.00 till 07.00. Justitiekanslern överklagade beslutet avseende de fem kameror som bevakade köpcentrumets passager och yrkade att länsrätten i skulle begränsa bolagets tillstånd till övervakning på så sätt att övervakning av gångarna i köpcentrumet endast fick ske under tid då köpcentrumet var stängt. Länsrätten fann att kameraövervakningen utan inspelning eller ljudupptagning innebar ett måttligt intrång i den personliga integriteten. Integritetsintresset försvagades också av att de enskilda som besöker köpcentrumet också är de som övervakningen har till syfte att skydda mot brottslighet. Länsrätten avslog överklagandet. Justitiekanslern överklagade länsrättens dom. Kammarrätten i , som fann att bolaget inte hade åberopat någon närmare beskrivning av vilken brottslighet som övervakningen skulle förebygga, ansåg inte visat att övervakningsintresset övervägde integritetsintresset. Kammarrätten konstaterade dock att det inte fanns hinder mot att förena tillståndet för de aktuella kamerorna med villkor under tid då allmänheten inte hade tillgång till Kammarrätten upphävde underinstansernas avgöranden avseende de aktuella kamerorna och överlämnade handlingarna till för prövning av om tillstånd kunde meddelas med villkor. (Kammarrättens mål nr 1486-06). Tillstånd har medgetts att kameraövervaka och spela in bilder av i . i meddelade i beslut (bolaget) tillstånd till tre övervakningskameror för övervakning av med rätt att spela in bilder från kamerorna. Syftet med övervakningen angavs vara att förebygga och avslöja brott samt förbättra tryggheten för de boende samt kunder och butikspersonal i . Justitiekanslern överklagade beslutet till Länsrätten i och yrkade att länsrätten skulle avslå bolagets ansökan om tillstånd till allmän kameraövervakning beträffande två kameror som övervakade gång- och transportytor utanför butikerna i centrum. Länsrätten fann att framstod som en brottsutsatt plats varför intresset av och behovet av övervakning var stort. De alternativa brottsförebyggande åtgärder som stod till buds var enligt länsrätten varken billigare eller mer effektiva än kameraövervakning. Vid en avvägning av övervakningsintresset mot integritetsintresset fann länsrätten att intresset av övervakning vägde över det intrång i enskildas personliga integritet som användningen av övervakningskameror innebar. Länsrätten avslog därför Justitiekanslerns överklagande. Justitiekanslern överklagade dom till Kammarrätten i . Kammarrätten pekade på att bolaget hade anlitat ett bevakningsföretag som tillhandahöll en väktare som med hund ronderade hela kvälls- och . Därutöver hade extra bevakning skett . Även andra brottsförebyggande åtgärder hade vidtagits. Vid en avvägning av övervakningsintresset mot integritetsintresset fann kammarrätten att intresset av övervakning vägde tyngre än det intrång i de enskildas personliga integritet som kameraövervakningen innebar. (Kammarrättens mål nr 3349-03). har inte fått tillstånd att övervaka fasader och entré till församlingens lokaler i .