sou · GYB330 · 2010-05-04 00:00:00 — Det framgår genom att artikel 3 i elmarknadsdirektivet och bilaga I till direktivet har reviderats i denna riktning samt av direktivets ingress. I och med ändringarna i direktivet så kommer även elleverantörernas verksamhet att regle- ras i viss mån. Då Energimarknadsinspektionen är ansvarig till- synsmyndighet gällande efterlevnaden av ellagen kommer elleve- rantörerna att stå under inspektionens tillsyn i vissa avseenden. De sanktionsmöjligheter som finns gentemot nätföretagen kan användas även mot elleverantörerna då det anses nödvändigt. Huvudparten av bestämmelserna i artikel 3 är redan genomförda i . Den nya punkten 4 handlar om rätten till ett leveransavtal och detta uppfylls genom ellagens bestämmelser om anvisnings- leverantör. Sista delen av punkten handlar om att det inte får finnas diskriminerande hinder för leverantörer från andra medlemsstater att kunna sälja el till elkunder i . För att få sälja el i krävs att företaget har etablerat en filial i landet och att det är registrerat hos . Det krävs även att företaget uppfyller samma regler som de svenska leverantörerna. Direktivet får i den delen anses uppfyllt. I punkten 5 föreskrivs en rätt för konsumenten att få ett byte av elleverantör genomfört . kan en kund byta elleverantör per den första i och vid flytt (8 kap. 6 § ellagen). Direktivet ställer krav på att ett byte ska kunna ske oavsett när kunden begär bytet. Dock ska de avtalsenliga villkoren vara uppfyllda för att byte ska kunna ske. Företagen torde klara av att genomföra ett byte och ändå hinna kvalitetssäkra mätvärdena. Det kan även vara posi- tivt att få ett mer utjämnat flöde av byten under månaden. förekommer det att företag får anställa extra personal över månads- Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre skiften för att kunna hantera alla byten. Detta varierar naturligtvis mellan företagen beroende av storlek etc. Dock kan distans- och hemförsäljningslagens (2005:59), DHL, bestämmelser som ger konsumenter rätt att ångra sitt val av elleve- rantör medföra problem. De flesta elleverantörs- avtal ingås på ett sådant sätt att blir tillämp- liga. har också skrivit till regeringen med förslag om att även gatuförsäljning (s.k. canvasförsäljning) ska omfattas av . Även försäljning av elhandelsavtal sker bl.a. via gatuförsäljning. Rätten finns dock när byte endast tillåts den första . Om en konsument begär byte den 15:e i en månad har nätföre- taget endast på sig att genomföra bytet. Elleverantören kan då inte invänta ångerveckorna innan de vidtar några åtgärder. Det torde inte heller vara så många konsumenter som nyttjar sina ångerveckor att hanteringen av detta kan förväntas innebära några större problem för bytesprocessen. Skulle detta förändras får regleringen ses över. Det är själva bytesprocessen som avses i kravet på byte . Uppsägningstiden kan variera mellan olika avtalstyper och olika företag. Uppsägningstiden ska beaktas vid byte av elleve- rantör eller avtalstyp. Vill konsumenten avbryta ett avtal kan han bli skyldig att ersätta den frånträdande leverantören för detta. Sammanfattningsvis motsvarar det svenska regelverket inte bestämmelserna om leverantörsbyte , varför det svenska regelverket måste anpassas i denna del. I direkt anslutning till en sådan bestämmelse bör också reglering av slutfakturering efter byte av elleverantör i enlighet med bilaga I punkten 1 j) införas. Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att skydda slutförbrukarna, och då särskilt utsatta kunder enligt punkten 7. Enligt direktivet ska en definition av utsatta kunder tas fram. Det kan hänvisas till energifattigdom i definitionen. Det kan föreskrivas att dessa kunder ska skyddas från avstängning i kritiska situationer. Slutförbrukare i avlägsna områden ska skyddas. EU har konstaterat att trots att det antagligen är väldigt få som kommer att omfattas av Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre definitionen i de flesta medlemsländerna är det nödvändigt att ta fram en definition av utsatta kunder.1 ERGEG (for Electricity and Gas) publicerade en rapport, Status review of the definitions of vulnerable customer, default supplier and supplier of last resort, där man bl.a. presenterade status i medlemsländernas användande av begreppet utsatta kunder och hur skyddet av dessa såg ut. (Ref: E09-CEM-26-04, 16 2009). Det konstaterades att det inte finns någon enhetlig definition inom EU av begreppet. Studien omfattade 25 medlemsländer plus och . Det konstaterades att endast åtta av dessa 27 länder använder begreppet utsatta kunder. De allra flesta länderna har dock något slags skydd för de ekonomiskt svaga konsumenterna, men hur det ser ut varierar mellan länderna. Flertalet länder har dock, liksom , sin skyddslagstiftning i annan lagstiftning än ellagen, dvs. ett gene- rellt skydd. Ellagen innehåller skyddsregler som tar hand om de situa- tioner då en konsument hotas av avstängning av elen. Enligt ellagens bestämmelser tar de sociala myndigheterna över ansvaret och tillämpar det sociala skyddsnätet på ändamålsenligt sätt. Det finns inte heller något krav på medlemsländerna att införliva skyddslagstiftning i ellagstiftningen om skyddet är ordnat på annat sätt. De utsatta kunderna utgörs av de som har så svag ekonomi att de inte kan köpa den el som är nödvändig för det dagliga livet. Särskilt drabbade kan äldre och handikappade vara, men ålder eller handikapp i sig utgör inte grund för att räknas till gruppen utsatta kunder. Enligt senaste undersökning av levnadsförhållanden () finns ca 665 000 svenskar som har svårt att klara sina löpande utgifter för mat, hyra och annat nödvändigt. Kan man inte klara sin försörjning kan man under vissa förutsättningar vara berättigad till bistånd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). Utredningen avser inte att föreslå någon annan skyddslagstift- ning än den som redan finns genom socialtjänstlagen. En definition av utsatta kunder bör dock tas in i ellagen. Det torde vara lämpligt att definitionen av utsatta kunder är samordnad med socialtjänst- lagens regler. Rätten till tvistlösning diskuteras i samband med bilaga I nedan. 1 Commission Staff Working Paper, Interpretative Note on Directive 2009/72/EC Concerning Common Rules for the Internal Market in Electricity and Directiv2009/73/EC Concerning Common Rules for the Internal –Market in Natural Gas – Retail Markets. Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre Punkten 9 omfattar skyldigheten att på fakturan och i reklam som riktar sig till slutförbrukare informera om deras rättigheter och möjligheter till tvistlösning i händelse av tvist. Det svenska regelverket saknar bestämmelser med denna innebörd varför det bör kompletteras i denna del. Det ska, enligt punkten 12, finnas gemensamma kontaktpunkter för konsumenterna där de ska kunna få tillgång till all nödvändig information om sina rättigheter, gällande lagstiftning och möjlig- heter till tvistlösning i händelse av tvist. I finns det i många kommuner kommunala konsumentvägledare som lämnar informa- tion och råd bland annat i elhandelsfrågor. Dock finns de inte i alla kommuner och det kan vara svårt att säkerställa att de har den kompetens inom området som kan krävas av en kontaktpunkt. fungerar Konsumenternas elrådgivningsbyrå närmast som en kontaktpunkt i dessa frågor. De besitter en vid kompetens och erfarenhet och har upparbetat en webbaserad information liksom telefonrådgivning för konsumenter i dessa frågor. Byrån är en ekonomisk förening som finansieras av elbranschen. Majoriteten i styrelsen utgörs av representanter från myndigheterna Konsu- mentverket, och . Utredningen menar att det effektivaste och mest lämpliga torde vara att ge Konsumenternas elrådgivningsbyrå rollen som kontakt- punkt för elfrågor. Utredningen menar också att det vore positivt om byrån också kunde får rollen som kontaktpunkt för naturgas- frågor. Då tillskapas en samlad informationspunkt för stora delar av energimarknaden och konsumenten får lättare att hitta informa- tion. I bilaga I föreskrivs att konsumenter ska ha rätt till tvistlösning utanför domstol. Artikel 3.13 tycks föreskriva rätten till tviste- lösning utanför domstol för samtliga kunder. Det måste dock tolkas som att andra kunder än fysiska personer får lösa sina tvister i enlighet med avtalet eller vid domstol. Frågan berörs vidare i avsnitt 3.14.6. 3.4.2Artikel 4 – Övervakning av försörjningstryggheten Artikel 4 behandlar övervakning av försörjningstryggheten och är oförändrad från förra direktivet. Artikeln föreskriver en skyldighet för medlemsstaterna att se till att frågor som rör försörjningstrygghet övervakas. Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre medlemsstaterna överlåta denna uppgift till de tillsynsmyndigheter som avses i artikel 35. Framförallt är det balansen mellan tillgång och efterfrågan på den inhemska marknaden, förväntad framtida efterfrågan, ytterligare kapacitet som planeras eller håller på att anläggas, samt nätens kvalitet och underhållsnivå samt åtgärder för att täcka efterfrågetoppar och hantera brister i leverans från en eller flera elhandlares sida som avses. ansvarar för upprätthållandet av den momentana balansen mellan tillgång och efterfrågan på el på den svenska mark- naden, men ansvaret för försörjningstrygghetsfrågor från ett mer övergripande perspektiv ligger i hos Statens energimyndig- het. Enligt 1 § förordning (2007:1153) med instruktion för ska myndigheten verka för att trygga tillgången på el och annan energi, samt verka för en effektiv och hållbar energianvändning. har enligt 1 § punkten 6 c i sin instruktion (förordning [2007:1118] med instruktion för Energi- marknadsinspektionen) uppgifter som följer av Europaparla- mentets och rådets direktiv /89/EG av om åtgärder för att trygga elförsörjning och infrastrukturinvesteringar. Enligt artikel 2 i elförsörjningsdirektivet anges att med tillsyns- myndighet avses sådan myndighet som utsetts till tillsynsmyndig- het enligt artikel 23 i direktiv /54/EG, dvs. det tidigare elmarknadsdirektivet. Detta torde därmed omfattas av nuvarande direktivs artikel 35. Den tillsynsmyndighet som avses i nuvarande artikel 35 är . Genom artikel 37 punkten 2 kan annan myndighet hantera vissa uppgifter, medan den nationella tillsynsmyndigheten utgör den nationella kontaktpunkten för kommissionen och . Den nuvarande ordningen torde därmed kunna förbli oförändrad. Ytterligare resonemang kring olika myndigheters uppgifter och ansvarsområden på elmarknaden återfinns i samband med genom- gången av artikel 37 (avsnitt 3.11.3). Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre 3.4.3Artikel 5 – Tekniska regler Artikel 5 behandlar tekniska regler. Artikeln anger att medlemsstaterna ska se till att tekniska säker- hetskriterier definieras och att det utarbetas och offentliggörs tekniska regler. De tekniska reglerna ska fastställa de lägsta tekniska konstruktions- och driftkraven för anslutning till syste- met av produktionsanläggningar, distributionssystem, direkt- anslutna konsumenters utrustning, sammanlänkningar för sammankoppling och direktledningar. De aktuella reglerna ska säkerställa att systemen är driftskompatibla, och de ska vara objek- tiva och icke-diskriminerande. Den nybildade byrån () får vid behov utfärda rekommendationer för hur dessa regler ska bli förenliga med varandra. Reglerna ska anmälas till kommissionen. Artikel 5 är i stort oförändrad. På samma sätt som tidigare anger 9 kap. 1 § ellagen att elektriska anläggningar, elektriska anordningar avsedda att anslutas till sådana anläggningar, elektriskt materiel och elektriska installationer ska vara så beskaffade och placerade samt brukas på ett sådant sätt att betryggande säkerhet ges mot person eller sakskada eller störning i driften vid den egna anläggningen eller vid andra elektriska anläggningar. I den mån det behövs från elsäkerhetssynpunkt får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddela föreskrifter om kontroll, provning eller besikt- ning samt andra föreskrifter som rör elektriska anläggningar, anordningar avsedda att anslutas till sådana anläggningar, elektriskt materiel eller elektriska installationer. Enligt förordning (2007:1121) med instruktion för Elsäkerhets- verket är verket förvaltningsmyndighet för tekniska säkerhets- frågor. Verket utfärdar därmed föreskrifter om tekniska säkerhets- frågor. Dessa publiceras i (ElsäkFS). Enligt sin instruktion ska även följa den internationella utvecklingen och främja svenskt deltagande i internationellt samarbete inom sitt verksamhetsområde. Elsäker- hetsverket ingår i för samordning av elekt- riska säkerhetsfrågor, NSS. Förutom ingår elsäkerhetsmyndigheterna i , , , Grön- land, , samt i NSS. Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre Enligt samma paragraf i ellagen är regeringen eller den myndig- het regeringen utser bemyndigade att meddela föreskrifter som täcker de aspekter som behandlas i artikel 5 i elmarknadsdirektivet. I ellagens 8 kapitel om övergripande systemansvar och balans- ansvar m.m. ska regeringen utse en myndighet som har det över- gripande ansvaret för att elektriska anläggningar ska samverka driftssäkert så att balans kortsiktigt upprätthålls inom hela eller delar av landet, den s.k. systemansvariga myndigheten. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, i den mån det behövs av hänsyn till driftsäkerheten hos det nationella elsystemet, meddela föreskrifter om kontroll, provning eller besiktning samt andra föreskrifter som angår elektriska anläggningar, anordningar avsedda att anslutas till sådana anläggningar, elektrisk materiel eller elektriska installationer (8 kap. 1 § ellagen). har utsetts till systemansvarig myndighet. Enligt 8 kap. 1 a § ellagen ska , dvs. den system- ansvariga myndigheten, fastställa mål för driftsäkerhet under förut- sebara förhållanden på stamnätet och på de utlandsförbindelser som är anslutna till stamnätet. Målen ska vara objektiva, öppna och icke-diskriminerande. De ska underställas regeringen för godkän- nande. Regeringen bestämmer hur de godkända målen ska offent- liggöras. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, den systemansvariga myndigheten får meddela föreskrifter om de krav och skyldigheter som måste iakttas för att de enligt första stycket godkända målen ska uppnås. Innan föreskrifterna meddelas ska samråd ske med systemansvariga i länder vars elsystem är förbundna med det svenska stamnätet. Även har därmed en roll vad gäller tekniska regler. Tillsammans med ovanstående ingår i dessa uppgifter bl.a. affärsverkets standardiserade avtal om anläggningar, utnyttjande av stamnät, utlandsförbindelser och systemtjänster samt balanstjänst. Vidare framgår av 8 kap. 1 a § ellagen att har möjlighet att planera kring elförsörjningen inför framtida situatio- ner med ökad belastning genom att man i ellagen hänvisar till att ska fastställa mål för driftsäkerhet under förutse- bara förhållanden på stamnätet och på de utlandsförbindelser som är anslutna till stamnätet. 2008/09:142, Genomförande av elförsörjningsdirektivet, är de förutsebara förhållanden för vilka planeringen ska ske sådana förhållanden som kan tänkas uppstå med någorlunda rimlig sannolikhet och med någorlunda rimlig Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre De typer av förhållanden som det rör sig om i praktiken är extrema väderförhållanden och stora bortfall av produktion. Enligt 8 kap. 1 § ellagen är regeringen eller den myndighet regeringen utser bemyndigade att meddela föreskrifter som täcker de aspekter som behandlas i artikel 5 i elmarknadsdirektivet (se ovan). Genom 16 § i förordningen (1994:1806) om systemansvaret för el har bemyndigats att utfärda sådana före- skrifter, vilka då publiceras i Svenska kraftnäts författningssamling (SvKFS). Här finns bl.a. föreskrifter och allmänna råd om utrustning för förbrukningsfrånkoppling, samt för drift- säkerhetsteknisk utformning av produktionsanläggningar. Artikel 5 innehåller dock en ny bestämmelse som rör den roll som ges. Den nybildade byrån får en harmoniserande roll vad gäller det tekniska regelverket då byrån ges möjlighet att utfärda rekommendationer för hur de tekniska reglerna i medlems- staterna ska bli förenliga med varandra. Det svenska stamnätet ingår i det nordiska systemet, där det redan pågår ett ingående arbete med att genomföra och effektivisera driften av de samman- länkningar som finns med andra nordiska länder och andra länder inom gemenskapen. Det torde därmed finnas en med- vetenhet om de aktuella frågorna. Då avses avge rekom- mendationer innebär detta ett formellt sett icke-bindande instru- ment för byrån. Det torde dock finnas ett starkt intresse hos berörda parter att skapa ett harmoniserat regelverk som bidrar till kompatibla lösningar i syfte att fullborda en effektivt fungerande inre marknad för el. Svenska kraftnäts regleringsbrev anger att myndigheten ska verka för en ökad integration och harmonisering av de nordiska ländernas elmarknader och elnät samt för vidareutveckling av elmarknadssamarbetet inom för att främja en inre marknad för el. Det torde därmed finnas en grund för att med utgångspunkt från svenska förhållanden kommer att beakta eventuella rekommen- dationer från rörande harmonisering av de tekniska reglerna för överföringssystemen för el. Även har att främja svenskt deltagande i internationella samarbeten inom verkets områden, vilket torde omfatta de aspekter i artikel 5 som ingår i verkets verksamhetsområde. Den ovan beskrivna processen är ett exempel på den s.k. bottom-up principen som anges på flera områden inom det tredje energimarknadspaketet. Denna princip innebär att de aktörer som besitter relevant kompetens tar fram det mer detaljerade regel- Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre verket för rutiner och rekommendationer etc. som sedan ska note- ras/godkännas/fastställas av . Enligt utredningens bedömning är artikel 5 genomförd och inga ytterligare förändringar av det svenska regelverket bedöms som nödvändiga. 3.4.4Artikel 6 – Främjande av regionalt samarbete Artikel 6 är ny, och behandlar främjande av regionalt samarbete. Artikeln består av fyra punkter. Punkten 1 handlar om medlemsstaternas och tillsynsmyndig- heternas skyldighet att samarbeta med varandra i syfte att integrera sina inhemska marknader på en eller flera regionala nivåer. De regionala samarbetena är ett första steg mot en helt liberaliserad inre europeisk marknad för el. Främst ska samarbetet underlättas mellan de systemansvariga för överföringssystemen bl.a. i gräns- överskridande frågor. De geografiska områden som stipuleras i för- ordning (EG) nr 714/2009 ska omfattas av denna skyldighet, men även andra områden får förekomma. Punkten 2 handlar om uppgifter och tydliggör att byrån ska samarbeta med de nationella tillsynsmyndigheterna och de systemansvariga för överföringssystem för att de olika regioner- nas regelverk ska vara förenliga med målet att skapa en konkur- rensutsatt inre marknad för el. får rätt att utfärda rekom- mendationer om den anser att det krävs bindande regler för att få ett samarbete att fungera. Punkten 3 stadgar att medlemsstaterna vid genomförandet av direktivet ska se till att de systemansvariga för överföringssystemen har ett eller flera regionalt integrerade system som omfattar två eller flera medlemsstater för kapacitetstilldelning och för kontroll av säkerheten för nätet. I punkten 4 slutligen återfinns regler om då vertikalt integrerade systemansvariga för överföringssystem deltar i ett samriskföretag som inrättats för att genomföra samarbetet, så ska samriskföretaget upprätta och genomföra en övervakningsplan med åtgärder som ska vidtas för att förhindra diskriminerande och konkurrensbe- gränsande beteende. Planen ska underställas byråns godkännande. De övervakningsansvariga för de vertikalt integrerade system- ansvariga för överföringssystemen ska oberoende av andra kontrol- lera att planen följs. Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre Artikel 6 är ny. Genom artikeln tydliggörs den ökade tonvikten på regionala samarbeten som ett steg på vägen mot en väl fungerande konkurrensutsatt inre marknad för el. I förordningen (EG) nr 714/2009 bilaga I avdelning 3.2 fastslås att tillhör regionen norra tillsammans med , , och . Förutom dessa givna områden är det även möjligt för ett enskilt land att delta i andra regionala konstellationer, t.ex. den nordiska marknaden. har deltagit i det samarbete som bedrivits inom NordReg och Nordel, där man arbetat för en gemensam nordisk marknad. Arbetet inom NordReg kommer att fortsätta även framöver och bedrivs av de nordiska tillsynsmyndigheterna. Nordels verksamhet har dock övertagits av ENTSO-E fr.o.m. . Arbetet inom Nordel bedrevs av de nordiska system- ansvariga för överföringssystemen, dvs. de nordiska transmissions- nätsföretagen. Enligt de nya bestämmelserna i elmarknadsdirektivet är det de systemsansvarige för överföringssystem som certifierats i enlighet med direktivets bestämmelser som ska ingå i ENTSO-E och därmed utföra de uppgifter som är förenade med denna roll enligt direktivet såsom att främja regionala samarbeten. Implicita auktioner anges som en metod för kapacitetsför- delning i artikel 12 i förordning (EG) nr 714/2009. är genom delägare i , som hante- rar den fysiska handeln med el på den nordiska elbörsen. Inom ramen för denna verksamhet fördelas kapaciteten på de berörda överföringsförbindelserna inom det nordiska börsområdet genom implicita auktioner. Därmed är genom redan delaktig i ett befintligt samarbete med fler än en annan medlemsstat kring fördelning av gränsöverskridande överförings- kapacitet. Svenska kraftnäts instruktion (förordning [2007:1119] med instruktion för ) saknar hänvis- ning till affärsverkets uppgifter enligt denna artikel i elmarknads- direktivet. I verkets regleringsbrev anges dock att ska verka för en ökad integration och harmonisering av de nordiska ländernas elmarknader och elnät samt för vidareutveckling av elmarknadssamarbetet inom för att främja en inre mark- nad för el. Svenska kraftnäts instruktion bör därmed kompletteras med en hänvisning till verkets uppgifter vad gäller främjandet av utvecklingen av regionala marknader för el inom och EU. Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre En sådan formulering torde innesluta även samarbeten med andra nordiska och europeiska certifierade transmissionsnätsföretag. Även Energimarknadsinspektionen har i uppgift att för räkning delta i utvecklingen av marknaderna för el och naturgas inom och EU, samt samarbeta med nordiska och övriga europeiska tillsynsmyndigheter i syfte att verka för en harmonise- ring av regelverk så att likvärdiga förutsättningar skapas på mark- naderna för el och naturgas inom och EU enligt 1 § punkten 7 och 8 i förordning (2007:1118) med instruktion för . I instruktionens 1 § punkt 6 a anges även att inom sitt område ska full- göra uppgifter som följer av elmarknadsdirektivet 2003/54/EG. Hänvisningarna till elmarknadsdirektivet samt övriga rättsakter i andra energimarknadspaketet ska uppdateras till hänvisningar till rättsakterna i tredje energimarknadspaketet i inspektionens instruktion. Därmed torde inga ytterligare förändringar vara nöd- vändiga vad gäller roll vad gäller regionala samarbeten. Säkerhetsfrågorna i form av regler för hanteringen av nätet i det nordiska börsområdet hanteras genom bestämmelserna i . I ENTSO-E:s uppdrag ligger att utarbeta nätverks- koder för motsvarande regionala samarbeten. Det är utredningens uppfattning att ENTSO-E:s arbete därmed kommer att hantera dessa frågor vad gäller Baltic Cable och SwePol Link, dvs. över- föringsförbindelserna mellan och respektive och . har även fått i uppdrag att främja detta arbete genom sitt regleringsbrev . Medlemmar i är de som certifierats som systemansva- riga.