sou · GYB311 · 2010-02-23 00:00:00 — Ändamålet med anslaget 6:2 Bidrag till regional arkivverksamhet är att främja regional arkivverksamhet och bättre integrera arkivområdet i den regionala kulturpolitiken. Medel under anslaget fördelas av efter prövning i arkiv. arkiv inrättades den1 och fördelar allt statligt stöd till enskild arkivverksamhet i landet. Regionala arkivinstitutioner i samtliga län förutom finns angivna som bidragsmottagare i regleringsbrev. En redovisning av dessa återfinns i bilaga 2. Bidrag lämnas i form av stödenheter. En stödenhet är och delar av stödenheter får lämnas. ska fördela stödenheterna lika mellan de stödberättigade institutionerna. Anslaget pris- och löneomräknas . uppgår anslaget till . Anslaget 1:2 Bidrag till allmän kulturverksamhet, utveckling samt internationellt kulturutbyte och samarbete syftar bl.a. till att främja utveckling och förnyelse inom kulturområdet. fördelar inom ramen för detta anslag bl.a. bidrag till vissa länskonsulentverksamheter (bildkonst, dans och mångkultur). Statsbidraget till konsulentverksamhet syftar till att sprida, stimulera Regional kulturverksamhet med statligt stöd och öka kunskapen om konst och kultur, framför allt bland barn och unga, och att höja kvaliteten inom amatörkulturområdet. Statsbidraget till regionala konsulenter för mångkultur syftar till att stimulera en utveckling som tar tillvara det mångkulturella samhällets skiftande uttrycksformer. fördelades bidrag till 13 konstkonsulenter, 18 danskonsulenter och 9 mångkulturkonsulenter. Totalt beviljades i statsbidrag till detta ändamål 2008. Bidragsbeloppet har sjunkit och genomför just nu en granskning av länskonsulenternas uppdrag, mål och återrapportering. arbetar för att få in konsulentverksamheten som en del av respektive områdes ordinarie bidragsgivning. Därför ingår stöd till tre konstkonsulenter i det bidrag som går till de regionala museerna. ger , inom ramen för sina medel under anslaget 2:1, stöd till ca 30 riksteaterkonsulenter som är anställda av de ideella riksteaterföreningarna runt om i landet. De finns i hela landet utom i och på . De flesta konsulenterna arbetar med både barn- och ungdomsverksamhet och övrig verksamhet, såväl genom föreningarna som i skolan. I deras uppdrag ingår turnéläggning och samordning av scenkonst, hantering av regionala arrangörsstöd och subventioner, fortbildning av lärare i kulturfrågor, utbudsdagar och presentationer för arrangörer samt kontinuerlig samverkan med olika aktörer såsom kommunernas barnkulturgrupper, regionteatrar, fria grupper, regionmusiken och andra kulturkonsulenter. Man har också ett nära samarbete med nationella nivå. avsätter 2010 i bidrag till de regionala föreningarna som också får stöd med ca , inklusive arrangörsbidrag, från landsting eller annan regional huvudman. 3.7Regionala resurscentrum för film och video Anslaget 10:1 Filmstöd ap. 2 Stöd till filmkulturella åtgärder uppgår 2010 till och fördelas av Stiftelsen (). Stödet avser fördelning av medel som inte faller inom filmavtalets ram. Anslaget pris- och löneomräknas inte. fördelade SFI ca av dessa medel till 19 regionala resurscentrum i enlighet med förordning (1996:1598) om statsbidrag till regional kulturverksamhet. Dessa resurscentrum finns redovisade i bilaga 2. Regional kulturverksamhet med statligt stöd Målet med resurscentrumens verksamhet är att främja regional och lokal filmverksamhet med tyngdpunkt på insatser riktade till barn och unga. Stödet avser tre huvudområden: pedagogik, visning och produktion. Den samlade regionala finansieringen har ökat och har varit ungefär så stor som det statliga stödbeloppet. Vad som räknas som ekonomisk motprestationen varierar dock mellan olika län. I vissa län räknas t.ex. stöd till filmfestivaler och till kort- och dokumentärfilmsproduktion som motprestation, medan det inte gör det i andra län. Till detta kommer att resurscentrumen även har fått stöd från EU. Detta stöd har dock minskat . De flesta regionala resurscentrum ingår som en del i de kommunala samverkansorganens eller landstingens verksamhet. Vissa resurscentrum är dock aktiebolag eller liknande fristående organisationer. Vanligen är mellan en och fem personer anställda på resurscentrumen. Anslaget 4:4 Främjande av hemslöjden används för bidrag till hemslöjdskonsulenternas verksamhet, och för projekt inom hemslöjdsområdet. har som mål att stärka hemslöjdens roll och betydelse i samhället och är ett centralt organ för landets ideella hemslöjdsföreningar. Det är myndigheten som har i uppgift att fördela bidraget till hemslöjdskonsulenterna, som 2010 uppgår till . Anslaget pris- och löneomräknas . Bidraget till länshemslöjdskonsulenterna är inte reglerat i någon förordning. Nämndens fördelning grundar sig på riktlinjer som fastställdes av 1981 (prop. 1980/81:87, bet. 1980/81:NU 42 rskr. 1980/81:276). Dessa riktlinjer utgår från en situation där den regionala organisationen har byggts ut till att omfatta två statsunderstödda hemslöjdskonsulenter i så gott som samtliga län. I budgetpropositionen (prop. 1996/97:1 utg. omr. 17, bet. 1996/97:KrU1) gavs möjlighet att tillsammans med länen fastställa omfattningen av verksamheten. Regeringen underströk dock att omfattningen av länshemslöjdkonsulentverksamheten inte borde minska. Regional kulturverksamhet med statligt stöd Bidraget går till huvudmannen för hemslöjdskonsulentverksamheten i varje län och lämnas under förutsättning att den övriga offentliga finansieringen är minst lika stor som statens. ska också enligt regleringsbrevet lämna bidrag till fem rikskonsulenttjänster eller motsvarande. Medel får även användas för fortbildning och en årlig informationskonferens. inrättades 1981 som en självständig myndighet efter förslag av hemslöjdsutredning i betänkandet Hemslöjd – kulturarbete, produktion, sysselsättning (SOU 1979:77). Nämnden sorterade under Industridepartementet då hemslöjdsfrågorna flyttades över till . Nämnden har sitt kansli i lokaler hos i . Nämnden, som utses av regeringen för en period av , består av nio ledamöter. De representerar olika samhällssektorer och intressen och kommer från hela landet. Det finns 48 konsulenttjänster med statligt stöd i landet. Vanligen finns det i varje län en konsulent för den textila slöjden och en konsulent för slöjd med hårda material. finns fyra olika typer av huvudmän: elva hemslöjdsföreningar, sju landsting, två länsmuseer och ett hushållningssällskap. 3.9Finansiering och uppföljning av kulturverksamhet i länen De institutioner och verksamheter som utgör det offentligt finansierade kulturlivet har, som tidigare framgått, växt fram successivt och tillkommit på många olika sätt. Initiativ till och utveckling av olika satsningar har genomförts av privata, ideella, fackliga, kommunala, regionala eller statliga aktörer. är verksamheterna resultat av gemensamma insatser från flera olika intressenter. De statliga medlen utgjorde av den offentliga finansieringen av de regionala institutionerna, eller ungefär en fjärdedel av institutionernas totala finansiering. Utöver detta finns det en omfattande kulturverksamhet som kommuner och landsting finansierar utan några statliga bidrag, samt givetvis en omfattande kulturverksamhet som bedrivs i privat eller ideell regi. Regional kulturverksamhet med statligt stöd 3.9.1Totala offentliga satsningar på kultur i länen Med några undantag är det offentliga ansvaret för kulturverksamhet inte reglerat i lag. Detta, tillsammans med de olika regionala förutsättningar som finns när det gäller befolkningsantal, geografi och befintlig infrastruktur etc. har inneburit att satsningarna på kulturverksamhet skiljer sig åt en hel del mellan länen. En översiktlig bild av omfattningen av de samlade offentliga insatserna på kulturområdet i olika län ges i figur 3.1 nedan. Kostnaderna per invånare för landsting respektive kommuner är hämtade från () kommundatabas medan beloppen för staten har hämtats från Statens kulturråds rapport kulturutgifter regionalt (Kulturen i siffror 2009:3) samt, när det gäller utgifter för de statliga nationella institutionerna, från budgetpropositionen . För staten redovisas dels fördelade kulturbidrag till respektive län samt statligt delfinansierad kulturverksamhet i länen, dels separat statens kostnader för de nationella institutionerna som staten ensam finansierar (t.ex. Operan, , , etc.) i de län där dessa är belägna, främst . Även landsarkivens och regionala eller utlokaliserade verksamhet redovisas i diagrammet som nationella institutioner. Regional kulturverksamhet med statligt stöd Figur 3.1 Kostnader (kr) per invånare för kulturverksamhet 2008 Uttryckt i kronor per invånare kan konstateras att det samlade offentliga stödet till all form av kulturverksamhet är högst på , tätt följt av . Dessa ligger i topp även om man bara ser till landstingens och kommunernas egna insatser. Det är också viktigt att påpeka att de redovisade siffrorna för kommuner avser genomsnittet i respektive län, vilket kan innebära att det kan finnas betydande skillnader mellan olika kommuner inom ett län. Den stora statliga insatsen per invånare för för- Regional kulturverksamhet med statligt stöd delvis av att en väsentlig del av verksamhet är lokaliserad dit. Även för övriga norrlandslän är den statliga bidragsnivån per invånare relativt hög. För del är det faktum att länet har få invånare och det geografiska läget viktiga faktorer bakom det höga beloppet per invånare. 3.9.2Fördelning av vissa statliga bidrag till länen administrerar den största delen av det statliga kulturstödet till regional och lokal nivå. Av de medel som föreslog skulle ingå i den s.k. portföljmodellen utgjorde bidrag som fördelas av . Andra statliga bidragsgivande myndigheter eller institutioner är, som framgått tidigare i kapitlet, bl.a. Stiftelsen , , och . Därtill bör nämnas Framtidens kultur, Allmänna Arvsfonden, och . redovisade i en statistikrapport1 2009 att myndigheten fördelade av de statliga bidragsmedlen inom kulturområdet. I tabell 3.1 anges hur har beslutat att fördela verksamhetsbidragen till regional teater-, dans- och musikverksamhet samt regional museiverksamhet . I beloppen i tabellen ingår inte utvecklingsbidrag. Bidrag till konsulentverksamhet avser de utbetalningar som gjorts av 2009, eftersom fördelningsbeslut inte fattats före färdigställandet av detta betänkande. 1 Statliga kulturinsatser regionalt (2009:3) Regional kulturverksamhet med statligt stöd Tabell 3.1 Beslutad fördelning 2010 av statliga verksamhetsbidrag (tkr) till regional teater-, dans- och musikverksamhet (TDM), museiverksamhet samt bidrag 2009 till konsulentverksamhet (dans, konst, mångkultur) län (Fördelat av Region I tabellen ingår inte de medel som fördelas som särskilda utvecklingsbidrag till teater-, dans- och museiinstitutioner samt museer. Den regionala fördelningen av de statliga bidragsmedlen är delvis historiskt betingad med hänsyn till den institutionsstruktur som har funnits. Den speglar också i viss utsträckning att vissa landsting och kommuner har haft möjlighet och intresse av att själva svara för en väsentlig del av finansieringen. Regional kulturverksamhet med statligt stöd 3.9.3Statens kulturråds bidragsgivning och uppföljning Statens kulturråds bidragsgivning är reglerad i ett 20-tal olika förordningar. Därutöver har myndigheten enligt förordning (2007:1186) med instruktion för ett sektorsansvar för handikappfrågor. ska vidare enligt sin instruktion integrera ett jämställdhets-, mångfalds- och barnperspektiv i verksamheten samt främja internationellt och interkulturellt utbyte och samarbete. Bidragsgivningen till den regionala kulturverksamheten regleras, som tidigare nämnts, av förordning (1996:1598) om statsbidrag till regional kulturverksamhet. Arbetsprocessen kring beslut om verksamhetsbidrag till regionala institutioner kan sammanfattas enligt följande: 1.Information till sökande publiceras ca sista ansökningsdag. Av denna framgår vem som kan söka bidraget, för vad medel kan sökas och vilka utgångspunkterna är för bidragsfördelningen. 2.Ansökningarna kontrolleras först med utgångspunkt i de formella kriterier som finns för bidragen. Därefter vidtar en beredningsprocess som kan innefatta dialog med sökande och andra finansiärer om ekonomiska åtaganden och ambitioner med verksamheten. Parallellt med detta bereds ärendena internt på mellan handläggare som arbetar med olika områden. En första diskussion i Statens kulturråds styrelse äger rum . Beslut om verksamhetsbidrag fattas av styrelsen , då regeringen fattat beslut om regleringsbrev. 3.I återrapportering och uppföljning återkopplas effekten av bidragsgivningen. Därefter analyseras på vilket sätt mål och riktlinjer för bidragsgivningen kan utvecklas för att öka måluppfyllelsen. Bidragsmottagare är ålagda att våren efter bidragsåret utförligt återrapportera hur medlen har använts. De regionala scenkonstinstitutionerna inrapporterar bl.a. följande uppgifter till : -personalstruktur och anställningsvillkor, -antal föreställningar av olika slag, -antal åskådare åldersfördelat, -besökta kommuner, Regional kulturverksamhet med statligt stöd -intäkter av olika slag, -utgifter av olika slag, -åtgärder för jämställdhet, -åtgärder för mångkultur, -internationella insatser och -åtgärder för tillgänglighet. 3.10Avsiktsförklaringar och regionala dialoger För att utveckla samspelet mellan de statliga, regionala och kommunala insatserna har vidareutvecklat sitt arbete med regionala dialoger. De regionala dialogerna har lett fram till att s.k. avsiktsförklaringar har tecknats med landstingen i , , , och samt med . Avsiktsförklaringarna syftar till att med utgångspunkt i dialogerna peka ut ett antal samverkansområden som parterna gemensamt vill utveckla. Överenskommelserna som har tecknats har en likartad form. Inledningsvis beskrivs målen för samverkan: ökat deltagande i kulturlivet, förbättrade villkor för konstnärligt skapande, utveckling av kulturlivet med särskilt fokus på barn och unga, ökad samverkan mellan kultur och andra samhälls- eller politikområden, stimulans av det interregionala, internationella och interkulturella samarbetet, stärkt dialog inom kultursektorn samt stärkt kunskapsutveckling och forskning. Vidare beskrivs strategier och former för samverkan och på vilket sätt överenskommelsen ska följas upp. I en bilaga till avsiktsförklaringen redogörs för de samverkansområden som är aktuella. Samtliga avsiktsförklaringar som har tecknats gäller . Samverkan kan ta sig en rad olika uttryck: gemensamma ekonomiska prioriteringar, kompetensöverföring, nätverksarbete, konferenser, insatser för att förbättra förutsättningarna för en breddad finansiering, samt för att öka kunskapsuppbyggnaden och initiera forskning. Flera landsting har anmält intresse för att teckna avsiktsförklaringar och arbetet har kommit långt för , , , och län, samt påbörjats i , och län. Regional kulturverksamhet med statligt stöd har ett arbete med att identifiera gemensamma samverkansområden startat. Det faktum att flera regioner har visat stort intresse för att ingå en avsiktsförklaring med tyder på att arbetssättet har varit framgångsrikt. 4Utgångspunkter för statens framtida stöd till regional kulturverksamhet Bedömning: Statens stöd till regional kulturverksamhet bör bidra till att ge befolkningen i hela landet möjlighet att ta del av ett varierat kulturutbud präglat av förnyelse och kvalitet. Det statliga stödet bör därför bl.a. syfta till att: utveckla den kulturella infrastrukturen, främja en regional mångfald genom att de skilda förutsättningar som kulturlivet har runt om i landet tas tillvara på bästa sätt och ge möjligheter för kulturskapare i hela landet att arbeta och utveckla sitt konstnärskap. Som tidigare nämnts ligger det inte inom utredningens uppdrag att överväga frågan om statens respektive landstingens och kommunernas ansvar inom kulturpolitiken. Som vi bedömer det råder det en bred politisk enighet kring den grundprincip som varit rådande inom kulturpolitiken, nämligen att ansvaret för att finansiera och driva offentlig kulturverksamhet är delat mellan staten, landstingen och kommunerna. Utredningen har i sitt arbete haft att utgå från de ekonomiska ramar som gäller för kulturpolitiken. Däremot finns det anledning att överväga hur det statliga ansvaret ska definieras inom ramen för den nya modellen som vi beskriver närmare i kapitel 5. Inte minst viktigt är det att definiera vad som bör vara statens utgångspunkt då dialogen med den regionala nivån inleds. Ofta sammanfaller nationella och regionala intressen, Utgångspunkter för statens framtida stöd till regional kulturverksamhet men det kan också förekomma att dessa intressen går isär eller kommer i konflikt med varandra. och regeringens övergripande prioriteringar eller principer ska vara styrande för användningen och fördelningen av de statliga medlen till regional kulturverksamhet. Formerna för hur dessa mål och prioriteringar ska omvandlas till praktisk verksamhet bör dock i högre grad anpassas till regionala behov, möjligheter och önskemål. Utredningen bedömer att det finns vissa utgångspunkter för det statliga agerandet som kan anses vara grundläggande för modellens genomförande. En av dessa utgångspunkter är principen om armlängds avstånd, som innebär att den politiska nivån anger de ekonomiska och juridiska ramarna, samt sätter upp övergripande mål. Däremot överlåts konstnärliga bedömningar åt ämnesexperter. Att enskilda konstnärliga beslut fattas av, eller med underlag från, konstnärer eller oberoende experter snarare än politiker är en bärande princip inom kulturpolitiken. Den är viktig för att säkra den konstnärliga friheten. tillämpar detta arbetssätt i sin bidragsgivning och när nu en stor andel av Statens kulturråds direkta bidragsgivning förs över till regional nivå är det rimligt att den sker enligt likartade principer. har beslutat om nya nationella kulturpolitiska mål (prop. 2009/10:3, bet 2009/10:KrU5, rskr. 2009/10:145). Dessa ska vara styrande för den statliga kulturpolitiken samt kunna inspirera och vägleda politiken i kommuner och landsting. Målen är formulerade som följer: Utgångspunkter för statens framtida stöd till regional kulturverksamhet Kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund. Alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet. Kreativitet, mångfald och konstnärlig kvalitet ska prägla samhällets utveckling. För att uppnå målen ska kulturpolitiken: främja allas möjlighet till kulturupplevelser, bildning och till att utveckla sina skapande förmågor, främja kvalitet och konstnärlig förnyelse, främja ett levande kulturarv som bevaras, används och utvecklas, främja internationellt och interkulturellt utbyte och samverkan, särskilt uppmärksamma barns och ungas rätt till kultur. En given utgångspunkt för staten är de nationella kulturpolitiska målen, men för att bli ett fungerande stöd i diskussionerna behöver dessa brytas ned till en mer konkret nivå och preciseras. Det är enligt vår mening också viktigt att en ny samverkansmodell kan fungera oavsett vilka mål som fastställer för den nationella kulturpolitiken. Ett varierat kulturutbud av hög kvalitet i hela landet Det torde ligga i varje landstings och kommuns intresse att den kulturella verksamhet som får stöd kommer så många som möjligt till del och att den håller hög kvalitet. Staten har dock via sina myndigheter och institutioner särskilda förutsättningar att göra jämförelser mellan olika delar av landet och stå för en nationell överblick. Därmed kan även behov av samverkan över läns- och kommungränser synliggöras. Staten bör i sin dialog med den regionala nivån särskilt uppmärksamma att de målsättningar som finns för tillgänglighet och delaktighet får genomslag. Statens medel bör också främja att det på regional nivå finns möjlighet att göra lång- eller kortsiktiga satsningar på smalare och mer experimentell konstnärlig verksamhet. Detta gäller särskilt för de konst- och Utgångspunkter för statens framtida stöd till regional kulturverksamhet kulturyttringar som har svag eller obefintlig institutionell hemvist. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt att finna utrymme för det nya och oprövade. Det omfattande nätverk av offentligt finansierade scenkonst- och museiinstitutioner som byggts upp runt om i landet är ett resultat av investeringar både i kapital och kunnande. Detta gäller även arkivväsendet. Staten har i det avseendet haft en pådrivande roll. De regionala institutionerna har stor betydelse för medborgarnas tillgång till kultur, för att kulturarvet bevaras och förmedlas och för den konstnärliga utvecklingen. De regionala institutionerna har vanligen landsting, kommuner eller kommunala samverkansorgan som huvudmän och huvudfinansiärer, men med staten som betydande bidragsgivare. I och med att en ny regional fördelningsmodell införs försvinner den direkta ekonomiska kopplingen mellan staten och dessa institutioner. En kritik som har riktats mot det nuvarande systemet är att detta konserverar en befintlig struktur, att det innebär en alltför långtgående detaljreglering och skapar inlåsningseffekter samt ger ibland upphov till en otydlighet kring huvudmannaskapet för verksamheterna. Den nya modellens syfte är att i stället gynna flexibilitet och göra statens, landstingens och kommunernas roller tydligare. Att det finns starka och livskraftiga institutioner i varje region är emellertid en förutsättning för att den nationella kulturpolitiken ska vara framgångsrik. Därför bör en utgångspunkt för staten i dialogen med länens representanter vara omsorgen om institutionernas möjlighet att utvecklas och att de statliga medel som avsätts bidrar till att garantera en väl avvägd institutionell infrastruktur på kulturområdet. Att upprätthålla en oförändrad institutionsstruktur är emellertid inget självändamål. Det bör som en konsekvens av modellen finnas reella möjligheter för landstingen och kommunerna att göra förändringar där det finns behov av detta, liksom att utveckla samarbetet över läns- och kommungränser. Det ska även vara möjligt att stödja kulturverksamhet som inte bedrivs i institutionsform. Utgångspunkter för statens framtida stöd till regional kulturverksamhet Uppmärksammandet av kulturskaparnas särskilda villkor och behovet av att förbättra deras försörjningsmöjligheter är frågor som länge varit prioriterade i den nationella kulturpolitiken. Det är i storstadsregionerna som en stor del av publiken, institutionerna och därmed arbetsmöjligheterna finns för landets kulturutövare. Statens stöd till regional och lokal kulturverksamhet bidrar till att kulturskaparnas arbetsmarknad breddas till fler delar av vårt land. Kulturlivets professionella yrkesutövare har, som handledare och inspiratörer inom bl.a. studieförbunden, också en viktig roll att spela för amatörkulturen och människors möjligheter att utveckla sitt eget skapande. Satsningarna på att integrera kulturen i skolans arbete bygger i mångt och mycket bygger på att kulturskapare kan engageras i verksamheten. Det statliga stödet till regional kulturverksamhet bör därför bl.a. syfta till att ge kulturskapare i hela landet bättre möjligheter att arbeta och utveckla sitt konstnärskap. 5En ny modell för kultursamverkan Förslag: införs successivt en ny modell för fördelning av vissa statliga bidrag till regional kulturverksamhet: De statliga anslag som avser bidragsgivning till regional kulturverksamhet förs samman till ett gemensamt anslag. Den regionala kulturverksamheten med statligt stöd ska framöver omfatta samma verksamhetsområden som , men regeringen ska inte längre specificera enskilda bidragsmottagare. Landstingen tar successivt över den statliga förvaltningsuppgiften att fördela statsbidrag till olika regionala kulturverksamheter. kan delegera uppgiften till annat organ. Grunden för detta regleras i en ny lag. Regeringen anger närmare villkor för medelsanvändningen i förordning. Ytterligare föreskrifter när det gäller uppföljning och återrapportering av medelsanvändningen får meddelas av .