sou · GYB318 · 2010-03-15 00:00:00 — Följande år ska tillgängliga medel reduceras med ett belopp motsvarande den ianspråktagna anslagskrediten. Outnyttjade medel på ett ramanslag (anslagssparande) får användas följande år med ett belopp som motsvarar högst av det anvisade anslaget, dock längst efter det att anslaget senast var uppfört på budgeten. 9 § Om ett beslut av om ändrat anslag inte kan inväntas får regeringen besluta att ett ramanslag ska överskridas om 1.det är nödvändigt för att i en verksamhet täcka särskilda utgifter som inte var kända då anslaget anvisades eller för att ett av beslutat ändamål med anslaget ska kunna uppfyllas, 2.anslaget anvisats för annat än förvaltningsändamål och 3.överskridandet ryms under ett beslutat utgiftstak för staten. 10 § Regeringen får även besluta att ett ramanslag för räntor på statsskulden och liknande utgifter får överskridas om det är nödvändigt för att fullgöra statens betalningsåtaganden. 11 § När regeringen tilldelar en myndighet ett anslag, får den besluta om begränsningar i villkoren för utnyttjande av anslaget. 12 § Regeringen får besluta att medel på ett anvisat anslag inte ska användas, om detta är motiverat av särskilda omständigheter i en verksamhet eller av statsfinansiella eller andra samhällsekonomiska skäl. Redovisning mot inkomsttitlar och anslag 1 § Om inte beslutar annat, ska redovisning mot inkomsttitlar och anslag göras enligt 2 och 3 §§. 2 § Inkomster av skatter och avgifter ska redovisas det budgetår som intäkterna hänför sig till. Övriga inkomster ska redovisas det budgetår som inkomsterna hänför sig till. Om inkomster med stöd av 3 kap. 5 § andra stycket redovisas mot anslag, ska redovisningen dock göras på samma grund som gäller för de utgifter som redovisas mot anslaget. 3 § Förvaltningsutgifter ska redovisas det budgetår som kostna- derna hänför sig till. Utgifter för transfereringar ska redovisas det budgetår då betalning sker. Övriga utgifter ska redovisas det budgetår som utgifterna hänför sig till. 4 § Redovisning ska göras löpande. 5 kap. Statens upplåning och skuldförvaltning 1 § Efter särskilt bemyndigande som lämnas för ett budgetår i sänder får regeringen eller efter regeringens bestämmande Riks- gäldskontoret ta upp lån till staten för att 1.finansiera löpande underskott i statsbudgeten och andra utgifter som grundar sig på beslut, 2.tillhandahålla sådana krediter och fullgöra sådana garantier som beslutat om, 3.amortera, lösa in och köpa upp statslån, 4.i samråd med tillgodose behovet av statslån med olika löptider, och 5.tillgodose behov av valutareserv. ska betala full ersättning för statens kostnader för upplåning för att tillgodose behov av valutareserv. Regeringen kan dock, i samråd med , besluta annat om det finns särskilda skäl. 2 § Efter särskilt bemyndigande som lämnas av för ett budgetår i sänder får regeringen eller efter regeringens bestäm- mande ett affärsverk ta upp lån till staten för affärsverkets verk- samhet. 3 § Lån som har tagits upp av staten enligt 1 § eller 2 § förvaltas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av Riksgälds- kontoret eller affärsverk. Om staten tar upp ett lån för att tillgodose behov av valutareserv, får de medel som tillför staten i utbyte mot de lånade medlen endast användas för återbetalning av samma lån. Regeringen kan dock, i samråd med , besluta annat om det finns särskilda skäl. 4 § För samtliga lån och garantier som regeringen, Riksgäldskonto- ret eller ett affärsverk ombesörjer är staten ansvarig. 5 § Statens skuld, med undantag för den skuld som förvaltas av affärsverken enligt 3 §, ska förvaltas så att kostnaden för skulden långsiktigt minimeras som risken i förvaltningen beaktas. Förvaltningen ska ske inom ramen för de krav som penningpoliti- ken ställer. 6 § Regeringen ska besluta om riktlinjer för av statsskulden. Regeringen ska inhämta förslag till riktlinjer från Riksgäldskonto- ret samt låta yttra sig över kontorets förslag. 7 § Regeringen ska och därefter i en skrivelse till utvärdera förvaltningen av statsskulden. Skrivelsen ska överlämnas till . Ekonomiska åtaganden och utlåning 1 § För det ändamål och intill det belopp som beslutat för budgetåret får regeringen beställa varor eller tjänster samt besluta om bidrag, ersättning, lån eller liknande som medför utgif- ter under senare budgetår än det budgeten avser. Regeringen får dock utan särskilt bemyndigande göra ekono- miska åtaganden för staten om dessa uppgår till högst av ett anvisat anslag, dock högst . Regeringen ska när den begär ett bemyndigande enligt första stycket ange under vilka år det ekonomiska åtagandet beräknas medföra utgifter. 2 § Regeringen får göra sådana ekonomiska åtaganden för staten som är nödvändiga för att den löpande verksamheten ska fungera tillfredsställande. 3 § För det ändamål och intill det belopp som har beslutat för budgetåret, får regeringen besluta om utlåning som finansieras med lån i , ställa ut kreditgarantier och göra andra liknande åtaganden. Om det finns särskilda skäl får en kreditgaranti eller liknande åtagande enligt bestämmande göras utan att beloppet begränsas. 4 § För ett lån eller åtagande enligt 3 § ska en ränta eller avgift tas ut. Räntan eller avgiften ska motsvara statens förväntade kostnad för lånet eller åtagandet, om inte för ett visst lån eller åtagande har beslutat annat. Om det krävs till följd av bestämmelserna om statsstöd i artikel 107 i EUF-fördraget får dock räntan eller avgiften sättas högre än vad som anges i första stycket. Om lån- eller garantitagaren ska betala en ränta eller avgift som inte helt täcker kostnaderna enligt första stycket ska regeringen föreslå hur mellanskillnaden ska finansieras. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om räntans eller avgiftens storlek. del inkomsterna från räntor och avgifter enligt förväntade förluster ska de föras till räntebärande Konstaterade förluster för statens åtaganden och utlåning ska täckas med medel från dessa konton. Finansiering av investeringar och utlåning 1 § Inom låneramar som har beslutat för budgetåret får regeringen besluta att anläggningstillgångar som används i statens verksamhet, med det undantag som anges i 2 §, ska finansieras med lån i . Regeringen får besluta om villkoren för sådana lån. 2 § Förvärv av aktier eller andelar i ett företag och annat tillskott av kapital ska finansieras med anslag. 3 § Utlåning där den förväntade förlusten är låg får finansieras med lån i . 4 § Inom en kreditram som har beslutat för budgetåret får regeringen besluta att rörelsekapital i statens verksamhet ska finansieras med krediter i . Regeringen får besluta om villkoren för dessa krediter och om likvida medel som myndigheterna disponerar. 5 § Andra tillgångar än de som anges i 1, 3 och 4 §§ ska finansieras med anslag eller med inkomster som anges i 8 kap. 9–12 §§. 6 § Bestämmelserna i 1–5 §§ gäller om inte för en viss myndighet, ett visst lån eller en viss anskaffning beslutar om någon annan finansiering. Förvärv och överlåtelse av egendom 1 § I 2–13 §§ anges grunder för förfogandet över statens egendom. Föreskrifterna gäller tillgångar som regeringen förvaltar och Detta gäller dock inte varor som avses i 3 kap. 6 §. Med försäljning avses i 2, 4, och 6 §§ även byte. 2 § När värdet av fast egendom inte överstiger , får regeringen besluta att sälja egendomen, om den inte alls eller endast i ringa utsträckning behövs i statens verksamhet och om det inte finns särskilda skäl för att egendomen fortfarande ska ägas av staten. Trots bestämmelserna i första stycket får regeringen besluta om försäljning till en kommun för ändamål som är av väsentlig bety- delse för kommunens utveckling på lång sikt. 3 § Regeringen får inte utan bemyndigande förvärva aktier eller andelar i ett företag, tillskjuta kapital eller på annat sätt öka statens röst- eller ägarandel i ett företag. Regeringen får dock förvärva aktier eller andelar i företag som ett led i förvaltningen av egendom som tillfallit staten genom testamente eller gåva. 4 § Regeringen får besluta om försäljning av aktier eller andelar i ett företag där staten har mindre än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar, om inte bestämt annat för företaget. Regeringen får inte utan bemyndigande genom försäljning eller på annat sätt minska statens ägarandel i företag där staten har hälften eller mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar. 5 § För upplåtelse av tomträtt samt försäljning av tomträtt och sådan byggnad som är lös egendom gäller föreskrifterna om försäljning av fast egendom. 6 § Regeringen får besluta att överlåta annan lös egendom än sådan som anges i 4 och 5 §§, om egendomen inte längre behövs för statens verksamhet eller blivit obrukbar eller om den inte anskaf- fats med statens medel. 7 § Förvärv genom köp eller byte och försäljning ska genomföras affärsmässigt, om inte särskilda skäl talar mot det. 8 § Har beslutat om försäljning av egendom, ska inkomsten redovisas mot en inkomsttitel, om inte bestämmer annat. I 9–12 §§ anges hur inkomsten får disponeras i de fall då reger- ingen har beslutat om försäljning. 9 § Om egendomen har använts i en verksamhet för vilken riks- dagen har godkänt en investeringsplan, får regeringen besluta att inkomsten ska disponeras för att finansiera investeringar som ingår i planen. Föreskrifter om disposition av inkomst från försäljning av egendom som inte använts i en sådan verksamhet finns i 10–12 §§. 10 § Om egendomen har finansierats med medel från anslag får regeringen, sedan medel motsvarande egendomens bokförda värde redovisats mot en inkomsttitel, besluta att det som återstår av inkomsten ska disponeras i den verksamhet där den sålda egen- domen har använts. Om inkomsten uppgår till ett mindre belopp, får regeringen besluta att hela inkomsten ska disponeras i den verksamhet där den sålda egendomen har använts. Har fast egendom eller aktier sålts, ska dock hela inkomsten redovisas mot en inkomsttitel. 11 § Om egendomen har finansierats med lån, får regeringen sedan lånet lösts, besluta att det som återstår av inkomsten ska disponeras i den verksamhet där den sålda egendomen har använts. Har fast egendom eller aktier sålts, ska dock det som återstår av inkomsten redovisas mot en inkomsttitel. 12 § Om egendomen har finansierats på annat sätt än med medel från anslag eller med lån, får regeringen besluta att hela inkomsten ska disponeras i den verksamhet där den sålda egendomen har använts. 1 § Regeringen ska noggrant följa hur statens inkomster, utgifter och upplåning utvecklas i förhållande till beräknade eller beslutade belopp. Regeringen ska i budgetpropositionen och i den ekonomiska vårpropositionen förklara väsentliga skillnader mellan budgeterade belopp och beräknat utfall för det innevarande budgetåret. Uppföljning och prognoser avseende överskottsmålet 2 § Regeringen ska för redovisa hur målet för den offentliga sektorns finansiella sparande på medellång sikt (överskottsmålet) uppnås. 3 § Regeringen ska i budgetpropositionen och den ekonomiska vårpropositionen redovisa prognoser över statens inkomster och utgifter, statens lånebehov och utgifterna under utgiftstaket. Prognoserna ska omfatta det innevarande budgetåret och de tre därpå följande åren och baseras på väl specificerade förutsättningar. 10 kap. Redovisningsskyldighet och revision 1 § Regeringen är redovisningsskyldig inför för de till- gångar som regeringen förvaltar och förfogar över. Redovisnings- skyldigheten omfattar även den verksamhet som bedrivs av staten samt statens skulder och övriga ekonomiska åtaganden. God redovisningssed och rättvisande bild 2 § Bokföring och redovisning i staten ska ske på ett sätt som stämmer överens med god redovisningssed. Redovisningen ska ge en rättvisande bild av verksamheten, det ekonomiska resultatet och ställningen samt förvaltningen av statens tillgångar. 3 § Regeringen ska i budgetpropositionen lämna en redovisning av de resultat som uppnåtts i verksamheten i förhållande till de av beslutade målen. Redovisningen ska vara anpassad till den i riksdagsordningen föreskrivna fördelningen av statens utgif- ter på utgiftsområden. 4 § Regeringen ska för lämna en redovisning av skatteutgifter. 5 § Årsredovisningen för staten ska lämnas till året efter budgetåret. 6 § Årsredovisningen för staten ska innehålla 1. en uppföljning av beslut om den offentliga sektorns finansiella sparande på medellång sikt (överskottsmålet), utgiftstaket och andra övergripande budgetpolitiska mål, 2.utfallet på budgetens inkomsttitlar och anslag samt av statens lånebehov, 3.en redovisning av hur regeringen har utnyttjat bemyndigan- den som den fått med stöd av 6 kap. 1 § första stycket och 6 kap. 4.en resultaträkning, en balansräkning, en finansieringsanalys och noter, 5.en redovisning av utvecklingen av statsskulden, 6.upplysningar om förväntade förluster och väsentliga risker i statens utlåning och utställda garantier som beslutats enligt 6 kap. 7.en samlad redovisning av vilka åtgärder regeringen vidtagit med anledning av iakttagelser, 8.en resultaträkning och en balansräkning avseende EU-medel samt en kassamässig redovisning av anslag och inkomsttitlar avse- ende in- och utbetalningar till och från EU, samt 9.ett uttalande av regeringen om räkenskaperna enligt 8 har upprättats enligt god redovisningssed och om de ger en rättvisande bild samt ett uttalande om det finns regler och system som syftar till att skapa en betryggande intern styrning och kontroll av EU- medel. Regeringen ska i anslutning till redovisningen enligt första stycket 2 förklara väsentliga skillnader mellan budgeterade belopp och utfallet. 7 § Balansräkningen, resultaträkningen och finansieringsanalysen ska omfatta statens samtliga intäkter och kostnader, tillgångar och skulder samt betalningar som påverkar statens nettoupplåning. Regeringen får dock besluta att en viss verksamhet eller en viss tillgång eller skuld inte ska omfattas av balansräkningen, resultat- räkningen och finansieringsanalysen. Regeringen ska i årsredovis- ningen för staten lämna upplysningar om skälen för detta. 8 § I årsredovisningen för staten ska 1.samma principer för värdering, klassificering och indelning av de olika posterna i årsredovisningen tillämpas från ett budgetår till ett annat, 2.värderingen av de olika posterna görs med rimlig försiktighet, 3.intäkter och kostnader som är hänförliga till budgetåret tas med oavsett tidpunkten för betalningen, 4.de olika beståndsdelar som balansräkningen består av värderas var och en för sig, 5.tillgångar och skulder eller intäkter och kostnader inte kvittas mot varandra, 6.den ingående balansen för ett budgetår stämma överens med den utgående balansen för det närmast föregående budgetåret. Om det är förenligt med vad som förskrivs i 2 §, får regeringen avvika från första stycket. Regeringen ska lämna upplysningar om skälen för avvikelsen och redovisa en bedömning av dess effekt på den ekonomiska ställningen och resultatet. 9 § Resultaträkningen ska innehålla följande rubriker: Intäkter, Kostnader, Resultat från andelar i hel- och delägda företag, Finan- siella intäkter och kostnader samt Årets över- eller underskott. Balansräkningen ska innehålla följande rubriker. På tillgångs- sidan: Anläggningstillgångar (Immateriella, Materiella och Finansi- ella anläggningstillgångar), Utlåning, Varulager m.m., Fordringar, Periodavgränsningsposter, Kortfristiga placeringar samt Kassa och bank. På skuldsidan: Nettoförmögenhet, Fonder, Avsättningar, Statsskulden, Skulder m.m. och Periodavgränsningsposter. Finansieringsanalysen ska innehålla följande rubriker: Statens verksamhet, Investeringar, Utlåning, Finansiella aktiviteter och Statens nettoupplåning. Under rubrikerna ska redovisningen delas in i poster. 10 § För varje post i balansräkningen och resultaträkningen samt finansieringsanalysen ska beloppet av motsvarande post för det närmast föregående budgetåret anges. Om regeringen har ändrat principerna för värdering, klassifice- ring eller indelning i poster eller avgränsningen av staten enligt 7 §, ska posterna för närmast föregående budgetår räknas om eller ändras på det sätt som behövs för att de ska kunna jämföras med budgetårets poster på ett meningsfullt sätt. Om det finns särskilda skäl och det är förenligt med god redo- visningssed, får avvikelse från vad som föreskrivs i andra stycket göras. I så fall ska regeringen lämna upplysningar om skälen för detta. 11 § Om revision av statlig verksamhet finns föreskrifter i 13 kap. regeringsformen och lagen (2002:1022) om revision av statlig verk- samhet m.m. Redovisning av åtgärder med anledning av effektivitetsrevision 12 § Regeringen ska lämna en skrivelse till för varje granskningsrapport över effektivitetsrevisionen som kammarkansli lämnar till regeringen. I skrivelsen ska regeringen redovisa för vilka åtgärder regeringen har vidtagit eller avser att vidta med anledning av iakttagelser. Om regeringen har vidtagit eller avser att vidta likartade åtgärder på grund av iakttagelserna i flera granskningsrapporter kan dock regeringen lämna en skrivelse som omfattar flera granskningsrap- porter till . Regeringens skrivelse ska lämnas till inom tre måna- der från det att regeringen har mottagit rapporten. 1 § Regeringen meddelar föreskrifter om genomförandet av statens budget. Denna lag träder i kraft då lagen (1988:1387) om statens upplåning och skuldförvaltning och lagen (1996:1059) om statsbudgeten ska upphöra att gälla. 1Utredningsuppdraget och dess genomförande Enligt direktiven till denna utredning, vilka bifogas i bilaga 1, ska utredningen göra en översyn av lagen (1996:1059) om statsbudge- ten (budgetlagen). Översynen ska göras bl.a. mot bakgrund av det pågående arbetet med en reformerad regeringsform och de erfaren- heter som vunnits sedan lagen infördes. Utgångspunkten ska vara att budgetlagen även i fortsättningen ska ge förutsättningar för en god budgetdisciplin i staten som bidrar till långsiktigt hållbara offentliga finanser. I utredningens uppdrag ingår också att lämna de författningsförslag som översynen föranleder. beslutade regeringen om tilläggsdirektiv till utredningen. Dessa bifogas i bilaga 2. Enligt tilläggsdirektiven skulle utredningen lämna förslag på hur ett obligatoriskt mål för den offentliga sektorns finansiella sparande kan regleras i budgetlagen. I utredningen har förutom den särskilda utredaren ingått experter från , , och Ekono- mistyrningsverket. Utredningen inledde sitt arbete . Utredningen har vid utformningen av författningsförslagen beaktat regeringens förslag till om en ändrad regerings- form (prop. 2009/10:80) och riksdagsstyrelsens framställning till Uppföljning av Riksrevisionsreformen (2009/10:RS4). Utredaren har samrått med utredningen om översyn av förord- ningarna om statens fastighetsförvaltning (dir. 2009:46). normeringen av årsredovisningen för staten har kontakt förevarit med tjänstemän inom . Utredningen har i enlighet med tilläggsdirektiven lämnat förslag till ändringar i budgetlagen i rapporten riskt överskottsmål. Rapporten finns intagen i bilaga 3. Utred- ningen har vid utformningen av detta lagförslag utgått från depar- tementspromemorian Utvärdering av överskottsmålet (Ds 2010:4). Enligt utredningens direktiv bör utredningen vid utformningen av sina arbetsformer beakta att frågeställningar som avser finans- makten och innehållet i budgetlagen är av intresse för . En tjänsteman med bakgrund i finansutskott har därför som expert medverkat i utredningsarbetet. Vidare har utredningen informerat tjänstemän vid och finansut- skottets kanslier om förslagen. Utredningen lämnar förslag till en ny budgetlag. I 9 kap. regeringsformen finns kortfattade och grundläggande bestämmelser om statens budget samt om och regering- ens befogenheter på finansmaktens område. Med begreppet finansmakten avses främst rätten att bestämma hur statens inkomster ska beräknas och att besluta om statens utgifter och på annat sätt förfoga över statens tillgångar. I riksdagsordningen finns bestämmelser om budgetårets förläggning samt om vad som ska ingå i budgetpropositionen och när den ska lämnas. Vidare finns där bestämmelser om behandling av budgetpropositio- nen och andra propositioner. Där finns också bestämmelser om den s.k. rambeslutsmodellen och om indelningen av statens budget i utgiftsområden. Lagen (1996:1059) om statsbudgeten (budgetlagen) antogs av 1996. Huvudsyftena med införandet av lagen var att ge en sammanhållen och klar reglering på finansmaktens område samt att stärka budgetdisciplinen. hade fattat beslut om ett antal för statsbudgeten grundläggande frågor t.ex. om anslagstyper och anslagsvillkor. Eftersom beslut i sådana frågor inte hade tagits in i författningar hade det visat sig vara tids- krävande och besvärligt att få klarhet i vad som gällde ifråga om befogenhetsfördelningen mellan och regeringen på finansmaktens område. De bestämmelser som infördes i budget- lagen utgjorde till stor del också en kodifiering av gällande praxis. Ett viktigt steg för att strama upp budgetprocessen ansågs vara att införa bestämmelser om utgiftstaket. Budgetlagen reglerar i första hand regeringens skyldigheter och befogenheter på finansmaktens område. Budgetlagen gäller den verksamhet för vilken regeringen ansva- rar och omfattar således inte verksamheter som bedrivs av riks- För dessa myndigheter gäller i stället lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och . Budgetlagen innehåller bestämmelser om statsbudgetens närmare avgränsning. Enligt dessa ska förslaget till statsbudget i princip omfatta alla statens inkomster och utgifter, samt andra betalningar som påverkar statens lånebehov. Därmed betonas vikten av att budgeten är fullständig. Budgetlagen föreskriver att statens inkomster och utgifter ska budgeteras och redovisas brutto på statsbudgeten. Undantag från brutto- och fullständighetsprinci- perna medges i vissa fall. Det gäller t.ex. i fråga om vissa avgifts- inkomster som får redovisas under anslag eller ska redovisas utan- för statens budget. I budgetlagen anges vidare vilka anslagstyper som finns och de villkor som gäller för användandet av dessa i fråga om möjligheten till anslagssparande och anslagskredit. Enligt bestämmelserna om utgiftstaket ska regeringen till riks- dagen lämna förslag till ett tak för statens utgifter som ska använ- das i beredningen av förslagen till budget och i genomförandet av den budgeterade verksamheten Om det finns risk för att ett beslu- tat utgiftstak kommer att överskridas ska regeringen för att undvika detta vidta sådana åtgärder som den har befogenheter till eller lämna förslag på nödvändiga åtgärder till . Det är i budgetlagen som regeringens befogenheter att överlåta statlig egendom närmare regleras. Enligt dessa bestämmelser får regeringen sälja en fastighet som inte behövs i statens verksamhet, om värdet inte överstiger och om det inte finns särskilda skäl för att egendomen alltjämt ska ägas av staten. Reger- ingen får vidare sälja aktier i ett bolag, i vilket staten har mindre än hälften av rösterna, om inte för ett visst bolag beslutat annat. Annan lös egendom får regeringen sälja om den inte längre behövs eller blivit obrukbar, eller om den inte förvärvats med statens medel. Av budgetlagens bestämmelser om ekonomiska förpliktelser framgår bl.a. att regeringen för det ändamål och det belopp som bestämmer får beställa varor och tjänster samt besluta om bidrag, ersättning, lån eller liknande som medför utgifter även under senare budgetår än det statsbudgeten avser. Detta kallas för beställningsbemyndiganden. Regeringen får även i övrigt ikläda staten sådana ekonomiska förpliktelser som är nödvändiga för att den löpande verksamheten ska fungera tillfredsställande. Budgetlagen innehåller även bestämmelser om effektivitet och resultat samt om finansiering av investeringar. Enligt dessa ska bl.a. hög effektivitet och god hushållning eftersträvas i statens verksam- het.