sou · GYB363 · 2010-09-30 00:00:00 — Det rör sig om skyldigheter för medlems- staterna att se till att arbetsgivare inte ska betala lägre skatter och socialavgifter för anställda som vistas olagligt än för anställda som vistas lagligt, att de aktuella arbetstagarna kan få sin rätt till inne- stående ersättning fastslagen i en verkställbar dom och att medel som influtit vid verkställighet av en sådan dom ska betalas ut till tredjelandsmedborgaren. I vissa avseenden behövs emellertid författningsändringar. Vi föreslår för det första att det vid tvist mellan en tredjelandsmed- borgare som vistas olagligt och dennes arbetsgivare om innestående ersättning ska gälla dels en presumtion för att den avtalade lönen motsvarar den lön som följer av ett tillämpbart kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen, dels en presumtion för att tredje- landsmedborgaren utfört tre månaders heltidsarbete. Sistnämnda presumtion ska gälla även i skattehänseende när arbetsgivaravgifter på tredjelandsmedborgarens ersättning bestäms genom skönsbeskatt- ning. Vi föreslår också att arbetsgivaren ska betala kostnaderna för att sända lönen till tredjelandsmedborgaren. Vidare ska en myndighet som beslutar om avvisning eller utvisning av en tredjelandsmed- borgare informera honom eller henne om möjligheten att ansöka om betalningsföreläggande beträffande innestående ersättning för arbete vid vistelse här utan föreskrivet tillstånd, att väcka talan vid domstol mot arbetsgivaren om sådan ersättning samt att ansöka om verkställighet av en dom avseende ersättningen. Slutligen föreslår vi en möjlighet att bevilja tidsbegränsat uppehållstillstånd åt en tredje- landsmedborgare som har väckt talan om innestående ersättning för arbete som anställd vid vistelse här utan föreskrivet tillstånd. En förutsättning för ett sådant tillstånd ska vara att tredjelandsmed- borgaren har uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 § UtlL för att kunna medverka i en utredning om brott enligt 20 kap. 5 § samma lag. Vi föreslår i det sammanhanget några mindre författningsändringar med anknytning till möjligheten att bevilja uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 § UtlL. Enligt direktivet ska arbetsgivare som överträder anställningsförbudet kunna omfattas av ytterligare fyra åtgärder. Den första av dessa åtgärder är ett fråntagande av rätten att delta i offentlig upphand- ling . Denna åtgärd motsvarar enligt vår bedömning en uteslutning av leverantör av den modell som redan finns i lagen (2007:1091) om offentlig upphandling (). Enligt nuvarande bestämmelser är det möjligt att beakta domar och beslut utan gräns bakåt i tiden, så länge som det är förenligt med proportionalitets- principen. En uttrycklig femårsgräns är mot denna bakgrund inte påkallad. De redan befintliga bestämmelserna i 10 kap. 2 § 3 och 4 är därför tillräckliga för att uppfylla de krav som anges i direktivet. Bland de åtgärder som enligt direktivet ska finnas tillgängliga i den nationella rätten är vidare möjligheten till fråntagande av en del av eller alla offentliga förmåner, stöd eller bidrag , liksom skyldighet att betala tillbaka sådana bidrag som har beviljats upp före upptäckten av anställningen av en tredje- landsmedborgare som vistas här olagligt. Detta slags sanktioner saknas helt i svensk rätt och är främmande för vår rättstradition. Vi föreslår att direktivets bestämmelser genomförs genom en horisontell reglering i 20 kap. UtlL som utformas som en särskild rättsverkan av brott. Således ska den som har begått brott som avses i 20 kap. 5 § UtlL genom att i sin tjänst ha en tredjelandsmed- borgare som vistas här utan föreskrivet tillstånd, om omständig- heterna vid gärningen är försvårande, kunna drabbas av sådan sär- skild rättsverkan. Som en ytterligare förutsättning ska gälla att sådan rättsverkan får beslutas endast om det är motiverat med hän- syn till gärningens straffvärde och övriga omständigheter. Om den anställning genom vilket brottet har begåtts har avsett arbete för arbetsgivarens privata syften, får sådana åtgärder dock inte beslutas. Beslut om fråntagande av rätt till offentliga stöd, bidrag och andra förmåner ska kunna meddelas endast i de fall då det har fattats beslut om att bevilja det offentliga stödet, bidraget eller förmånen i fråga. I princip ska alla offentliga stöd, bidrag och andra förmåner kunna bli föremål för åtgärderna, dock inte stöd, bidrag eller annan förmån som beviljats eller betalats ut till en fysisk person för hans eller hennes privata behov. Även juridiska personer ska under vissa förutsättningar kunna bli föremål för åtgärden. En fråga om åter- betalningsskyldighet respektive om fråntagande av rätt till offentliga stöd, bidrag och andra förmåner ska få prövas endast på yrkande av allmän åklagare. Slutligen ställer direktivet krav på att det ska vara möjligt att tillfälligt eller permanent stänga inrättningar som har använts för att begå överträdelsen av förbudet mot att anställa tredjelandsmed- borgare som vistas olagligt eller att tillfälligt eller permanent upp- häva tillståndet att driva näringsverksamheten i fråga, om detta är berättigat med tanke på hur allvarlig överträdelsen är. Vi bedömer att de möjligheter som finns i svensk rätt , särskilt att meddela näringsförbud, tillgodoser de krav som ställs upp i direk- tivet. Direktivet innehåller bestämmelser om ansvar för företag som för att genomföra entreprenader anlitar underentreprenörer med anställda som vistas här olagligt. I en kedja av underentreprenörer ska an- svaret som utgångspunkt gälla alla uppdragsgivare mellan arbets- givaren och den beställande parten i det ursprungliga entreprenad- avtalet. Dessa uppdragsgivare ska dels betala en finansiell sanktion, dels ansvara för lön till de aktuella anställda. I svensk rätt finns inga regler som motsvarar dessa bestämmelser. Vi föreslår därför att de aktuella företagen ska dels betala en sär- skild avgift, dels vara solidariskt ansvariga med arbetsgivaren för tredjelandsmedborgarnas lön för arbete inom underentreprenaden. Vid tvist om innestående ersättning ska det gälla presumtioner för att den avtalade lönen motsvarar den lön som följer av ett tillämp- bart kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen och för att tredjelandsmedborgaren har utfört tre månaders heltidsarbete inom underentreprenaden. En uppdragsgivare som har gjort rimliga kontroller ska dock inte bära något ansvar. För uppdragsgivare i tidigare led ska dessutom gälla att de är ansvariga endast om de vet eller har skälig anledning anta att arbetsgivaren utför underentre- prenaden med hjälp av anställda som vistas här olagligt. Enligt direktivet ska det i medlemsstaterna finnas förenklade klago- målsförfaranden som de aktuella tredjelandsmedborgarna ska kunna använda sig av, främst för att få ut innestående ersättning. Krono- fogdemyndighetens förfarande avseende ansökningar om betalnings- föreläggande är ett sådant förfarande. Även övriga krav i direktivet med anknytning till de förenklade klagomålsförfarandena är uppfyllda i svensk rätt. För att säkerställa att direktivet efterlevs ska medlemsstaterna se till att effektiva och lämpliga inspektioner genomförs på deras terri- torier för att kontrollera anställning av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt. Sådana inspektioner ska göras i första hand på grundval av en riskbedömning som ska utföras av de behöriga myn- digheterna i medlemsstaterna. Polisen är den myndighet som har ansvar för att före- bygga samt bedriva spaning och utredning i fråga om brott som avses i 20 kap. 5 § UtlL. För att tydliggöra att polisen har detta ansvar föreslår vi att det i utlänningsförordningen (2006:97) ska föras in en bestämmelse om att polisen utför inspektioner hos arbets- givare för att utreda brott som avses i 20 kap. 5 § UtlL. Vi bedömer att polisens nuvarande befogenheter är tillräckliga för att genom- föra dessa inspektioner. De inspektioner av arbetsplatser som ska göras måste därför även i fortsättningen ske som , dvs. Detta stämmer väl överens med direktivets krav att inspektionerna ska ske på grundval av en riskbedömning. För att effektivisera inspektionerna ska medlemsstaterna på grundval av en riskbedömning regelbundet identifiera de verksam- hetssektorer på deras territorier där det är vanligt med anställning av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt. Vi föreslår att Rikspolis- styrelsen får i uppdrag att identifiera dessa risksektorer. Vi föreslår vidare att ska få till uppgift att, såsom föreskrivs i direktivet, samla in och sammanställa uppgifter om inspektionerna och rapportera till kommissionen om de inspektioner som har gjorts och vad resultatet av dem har blivit. Vi föreslår att samtliga föreslagna författningsändringar ska träda i kraft . Våra förslag innebär att , och rätts- väsendet kommer att drabbas av vissa kostnadsökningar. De kommer dock inte att bli större än att de bör kunna inom ramen för de nuvarande anslagen. Förslagen medför vidare nya och utökade arbetsuppgifter som sammantaget leder till ett genomsnittligt ökat resursbehov för motsvarande en halv årsarbets- kraft. Denna kostnadsökning får dock hanteras inom ramen för det befintliga anslaget. Förslagen kommer också att innebära vissa ökade administrativa kostnader för arbetsgivare. Vi bedömer att förslagen dessutom kan ha en negativ inverkan på möjligheterna att nå de integrations- politiska målen. De ändringar vi föreslår är dock i stort sett helt nödvändiga för att genomföra direktivets bestämmelser i svensk rätt. I den mån som vi går längre än vad direktivet kräver får våra förslag högst begränsade negativa konsekvenser. Bortsett från dessa är det enligt vår uppfattning inte möjligt att genomföra direktivet med mindre negativa konsekvenser än de som våra förslag medför. lag om ändring i utlänningslagen (2005:716) Härigenom föreskrivs1 i fråga om utlänningslagen (2005:716) dels att 5 kap. 18 §, 12 kap. 12 a § samt 20 kap. 5 och 12 §§ ska ha dels att det i lagen ska införas nio nya paragrafer, 5 kap. 15 c §, 7 kap. 7 d §, 8 kap. 13 a §, 12 kap. 12 b och 13 b §§ samt 20 kap. 12 a och 15–17 §§, samt närmast före 12 kap. 13 b § och 20 kap. 15 § nya rubriker av följande lydelse. En utlänning med uppehålls- tillstånd enligt 15 § får för tiden efter tillståndets giltighetstid be- viljas ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd, om 1.utlänningen har samarbetat med de brottsutredande myndig- heterna i en utredning om brott enligt 20 kap. 5 §, och 2.utlänningen har väckt talan om innestående ersättning för arbete som anställd vid vistelse i utan föreskrivet tillstånd. 1 Jfr och rådets direktiv /52/EG av om minimi- standarder för sanktioner och åtgärder mot arbetsgivare för tredjelandsmedborgare som vistas olagligt (EUT L 168, 30.6.2009, s. 24, Celex 32009L0052). En utlänning som vill ha uppehållstillstånd i ska ha ansökt om och beviljats ett sådant tillstånd före inresan i landet. En ansökan om uppehållstillstånd får inte bifallas efter inresan. Det som föreskrivs i första stycket gäller dock inte om 1.utlänningen har rätt till uppehållstillstånd här som flykting eller annan skyddsbehövande enligt 1 § eller kan beviljas uppehållstill- stånd här med stöd av 21 kap. 2, 3 eller 4 §, 2.utlänningen med stöd av 6 § bör beviljas uppehållstillstånd här, 3.en ansökan om uppehållstillstånd avser förlängning av ett tids- begränsat uppehållstillstånd som beviljats en utlänning med familje- anknytning med stöd av 3 § första stycket 1 eller 2 b eller 3 a § första stycket 1 eller andra stycket, 4.utlänningen kan beviljas eller har tidsbegränsat uppehållstill- stånd här med stöd av 15 §, 5.utlänningen enligt 3 § första stycket 1–4, 3 a § första stycket 1–3 eller andra stycket har stark anknytning till en person som är bosatt iSverige och det inte skäligen kan krävas att utlänningen reser till ett annat land för att ge in ansökan där, 6.en ansökan om uppehållstillstånd avser förlängning av ett tids- begränsat uppehållstillstånd som med stöd av 10 § har beviljats en utlänning i fall som avses i 6 kap. 2 § första stycket, 7. utlänningen kan beviljas uppehållstillstånd enligt 15 a §, eller 15 c §, 8.utlänningen med stöd av 10 § har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd för studier och antingen slutfört studier som mot- svarar 30 högskolepoäng eller fullföljt en termin vid forskarutbild- ning, eller 9.det annars finns synnerliga skäl. Det som föreskrivs i första stycket gäller inte heller om ut- länningen har beviljats en visering för att besöka en arbetsgivare i eller är undantagen från kravet på visering om han eller hon ansöker om ett uppehållstillstånd för arbete inom ett slag av arbete där det råder stor efterfrågan på arbetskraft. En ytterligare förut- sättning är att arbetsgivaren skulle förorsakas olägenheter om ut- länningen måste resa till ett annat land för att ge in ansökan där eller att det annars finns särskilda skäl. 2 Senaste lydelse 2010:440. 33Har en utlänning ansökt om tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 a § första stycket eller 15 c §, får besluta om inhibition av ett be- slut att avvisa eller utvisa utlän- ningen. Vid skälighetsbedömningen enligt andra stycket 5 ska konse- kvenserna för ett barn av att skiljas från sin förälder särskilt be- aktas, om det står klart att uppehållstillstånd skulle ha beviljats om prövningen gjorts före inresan i . I fråga om uppehållstillstånd I fråga om uppehållstillstånd för en utlänning som ska avvisas för en utlänning som ska avvisas eller utvisas enligt dom eller be- eller utvisas enligt dom eller be- slut som har vunnit laga kraft slut som har vunnit laga kraft gäller föreskrifterna i 15 a §, gäller föreskrifterna i 15 §, 15 a §, 8 kap. 14 § och 12 kap. 18–20 §§. 15 c §, 8 kap. 14 § och 12 kap. 18–20 §§. När visering eller uppehålls- tillstånd återkallas för en utlän- ning ska även arbetstillstånd för utlänningen återkallas. Om en utlänning utvisas enligt 8 §, gäller inte längre visering, uppehållstillstånd och arbetstill- stånd som meddelats för utlän- ningen. 12 a §3 Har en utlänning ansökt om tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 a § första stycket får besluta om inhibition av ett beslut att avvisa eller utvisa utlänningen. 3 Senaste lydelse 2008:884. Om ansökan har gjorts om uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 §, får besluta om inhibition av en dom eller ett beslut att avvisa eller utvisa den utlänning som ansökan avser. Förbud mot verkställighet när tidsbegränsat uppehållstillstånd meddelats Om har med- delat ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd enligt 5 kap. 15 § eller 15 c §, får ett beslut om avvisning eller utvisning av utlänningen inte verkställas medan tillståndet gäller. Till böter eller, när omstän- digheterna är försvårande, fäng- else i högst döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet har en utlänning i sin tjänst fast- än utlänningen inte har före- skrivet arbetstillstånd. I fråga om påförande av särskild avgift gäller 12-14 §§. Till böter eller, när omstän- digheterna är försvårande, fäng- else i högst döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet har en utlänning i sin tjänst, om utlänningen 1.inte har föreskrivet arbets- tillstånd, 2.vistas i utan före- skrivet tillstånd och utför arbete här, eller 3.tillfälligt utför arbete utom- lands men vanligtvis utför arbete iSverige inom ramen för anställ- ningen vid vistelse här utan före- skrivet tillstånd. I fråga om påförande av sär- skild avgift gäller 12–14 och 17 §§. En fysisk eller juridisk per- son som har en utlänning i sin tjänst fastän utlänningen inte har arbetstillstånd skall betala en särskild avgift oavsett om ansvar krävs ut enligt 5 §. Avgiften till- faller staten. För varje utlänning utgör av- giften hälften av det prisbas- belopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde när överträdelsen upphörde. Om överträdelsen har pågått än , ut- gör avgiften för varje utlänning i stället hela prisbasbeloppet. Av- giften får sättas ned eller efter- ges helt, om särskilda skäl talar för det. En fysisk eller juridisk per- son som har en utlänning i sin tjänst ska, oavsett om ansvar krävs ut enligt 5 §, betala en särskild avgift, om utlänningen 1.inte har föreskrivet arbets- tillstånd, 2.vistas i utan före- skrivet tillstånd och utför arbete här, eller 3.tillfälligt utför arbete utom- lands men vanligtvis utför arbete iSverige inom ramen för anställ- ningen vid vistelse här utan före- skrivet tillstånd. För varje utlänning utgör av- giften hälften av det prisbas- belopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde när överträdelsen upphörde. Om överträdelsen har pågått än , ut- gör avgiften för varje utlänning i stället hela prisbasbeloppet. Av- giften får sättas ned eller efter- ges helt, om särskilda skäl talar för det. Avgiften tillfaller staten. Den som har fullgjort sina skyl- 6 kap. 13 a § och 7 kap. 1 b § ningen (2006:97) ska inte betala någon särskild avgift. Detta gäller dock inte, om den handling som han eller hon kontrollerade var en förfalskning och han eller hon in- såg detta. Om en arbetsgivare som har en utlänning i sin tjänst under så- dana förhållanden som avses i 12 § första stycket 2 eller 3 anlitas som underentreprenör för att genomföra ett entreprenadavtal eller ett underentreprenadavtal, ska dennes uppdragsgivare och upp- dragsgivare i tidigare led betala en särskild avgift, om 1. utlänningen arbetar inom underentreprenaden, och 2. uppdragsgivaren inte är den beställande parten i entreprenad- avtalet. En uppdragsgivare i tidigare led ska betala en särskild avgift en- dast om uppdragsgivaren vet eller har skälig anledning anta att arbetsgivaren i sin tjänst har en utlänning eller utlänningar som vistas här utan föreskrivet till- stånd och som arbetar inom under- entreprenaden. En uppdragsgivare som har vid- tagit rimliga kontrollåtgärder ska inte betala en särskild avgift. För varje utlänning utgör av- giften hälften av det prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gällde när över- trädelsen upphörde. Om en utlän- ning har arbetat inom under- entreprenaden än , utgör avgiften för utlänningen i stället hela prisbas- beloppet. Avgiften får sättas ned eller efterges helt, om särskilda skäl talar för det. Avgiften tillfaller staten. Den som har begått brott som avses i 5 § första stycket 2 eller 3 får, om omständigheterna vid gär- ningen är försvårande och det är motiverat med hänsyn till gär- ningens straffvärde och övriga om- ständigheter, för av högst på yrkande av allmän åklagare fråntas sin rätt till en del av eller alla offentliga stöd, bidrag och förmåner som har beviljats men ännu inte betalats ut eller annars kommit honom eller henne till del. Har den som anges i första stycket tagit emot offentliga stöd, bidrag eller andra förmåner, får han eller hon, om omständig- heterna vid gärningen är försvår- ande och det är motiverat med hänsyn till gärningens straffvärde och övriga omständigheter, på yr- kande av allmän åklagare för- pliktas att till staten betala till- baka en del av eller alla sådana förmåner som betalats ut eller annars kommit honom eller henne till del upp innan brottet polisanmäldes. Åtgärder enligt denna paragraf får dock inte beslutas, om den sam- lade reaktionen på brottsligheten skulle bli oproportionerligt sträng. Åtgärd enligt denna paragraf får inte heller beslutas om anställ- ningen har avsett arbete för arbets- givarens privata syften. Sådan åt- gärd får inte avse stöd, bidrag eller annan förmån som har be- viljats eller betalats ut till en fysisk person för hans eller hennes privata behov. Om brott som avses i 5 § första stycket 2 eller 3 har begåtts i verksamhet som drivs av en juri- disk person, får åtgärd enligt 15 § beslutas mot den juridiska per- sonen, om 1. ledningen för den juridiska personen inte har gjort vad som skäligen kunnat krävas för att före- bygga brottsligheten, eller 2. brottet har begåtts av a) en person i ledande ställ- ning grundad på befogenhet att företräda den juridiska personen eller att fatta beslut på den juri- diska personens vägnar, eller b) en person som annars haft ett särskilt ansvar för tillsyn eller kontroll i verksamheten. Talan om särskild avgift enligt 12 § ska handläggas i samma rätte- gång som åtal mot samma person för brott avseende samma gärning. Denna lag träder i kraft . I fråga om mål som vid ikraftträdandet är anhängigt vid domstol tillämpas inte 20 kap. 17 §. lag (2011:00) om vissa frågor om lön m.m. för arbete vid vistelse utan föreskrivet tillstånd Härigenom föreskrivs4 följande. 1 § Denna lag gäller när en arbetsgivare uppsåtligen eller av oakt- samhet har en utlänning i sin tjänst som 1.vistas i utan föreskrivet tillstånd och utför arbete här, 2.tillfälligt utför arbete utomlands men vanligtvis utför arbete i inom ramen för anställningen vid vistelse här utan föreskrivet tillstånd. 2 § Avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i denna lag är till nackdel för utlänningen är utan verkan mot denne. 3 § I denna lag avses med uppdragsgivare den som ska genomföra ett entreprenadavtal eller ett underentreprenadavtal och som för detta anlitar en eller flera underentreprenörer. Lön och annan ersättning 4 § En utlänning har rätt till lön och annan ersättning enligt anställ- ningsavtalet för utfört arbete trots att utlänningen utfört arbetet under sådana förhållanden som avses i 1 §. 5 § Vid tvist mellan en arbetsgivare och en utlänning om lön eller annan ersättning enligt anställningsavtalet ska, om inte någon av dem visar annat, 1.den avtalade lönen eller ersättningen anses motsvara den lön eller ersättning som följer av ett tillämpbart svenskt kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen, och 2.utlänningen anses ha utfört tre månaders heltidsarbete. 4 Jfr och rådets direktiv /52/EG av om minimi- standarder för sanktioner och åtgärder mot arbetsgivare för tredjelandsmedborgare som vistas olagligt (EUT L 168, 30.6.2009, s. 24, Celex 32009L0052). Kostnaderna för att sända lön och annan ersättning 6 § En arbetsgivare ska betala kostnaderna för att sända lön och annan ersättning för utfört arbete till en utlänning. 7 § Om en arbetsgivare anlitas som underentreprenör för att genom- föra ett entreprenadavtal, ansvarar dennes uppdragsgivare och upp- dragsgivare i tidigare led solidariskt med arbetsgivaren för 1.lön och annan ersättning enligt anställningsavtalet till en ut- länning för arbete som han eller hon utfört inom underentreprenaden, och 2.kostnader för att sända lönen och ersättningen till utlänningen. En uppdragsgivare i tidigare led är ansvarig enligt första stycket endast om uppdragsgivaren vet eller har skälig anledning anta att arbetsgivaren i sin tjänst har en utlänning eller utlänningar som vis- tas här utan föreskrivet tillstånd och som arbetar inom underentre- prenaden. En uppdragsgivare som har vidtagit rimliga kontrollåtgärder är inte ansvarig enligt första stycket. Arbetsgivaren ska ersätta den som har betalat lön eller annan er- sättning enligt första stycket. Denna skyldighet gäller också för en uppdragsgivare i förhållande till uppdragsgivare i tidigare led. 8 § När en utlänning gör gällande ansvar enligt 7 § för arbetsgiv- arens uppdragsgivare eller uppdragsgivare i tidigare led ska, om inte någon av dem visar annat, 1.den avtalade lönen eller ersättningen anses motsvara den lön eller ersättning som följer av ett tillämpbart svenskt kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen, och 2.utlänningen anses ha utfört tre månaders heltidsarbete inom underentreprenaden. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Härigenom föreskrivs5 att det i skattebetalningslagen (1997:483) ska införas en ny paragraf, 11 kap. 19 a §, av följande lydelse. Om det vid omprövning inte är möjligt att göra en tillförlitlig beräkning av arbetsgivaravgifter som en arbetsgivare är skyldig att betala på ersättning till en utlän- ning, ska vid skönsbeskattningen ersättningen anses motsvara ersätt- ning för tre månaders heltidsarbete om inte annat visas. Detta gäller endast beträffande arbetsgivar- avgifter på ersättning för