sou · GYB37 · 2010-02-02 00:00:00 — EU:s lagar och politiska initiativ ger bara resultat om människor känner till och förstår dem. Kommissionen har därför startat infor- mångfald – mot diskriminering som pågår i hela EU. Målet är att öka kunskapen om jämlikhetslagarna och lyfta fram fördelarna med mångfald på arbetsplatsen och i sam- hället i stort. Utvalda nationella upplysningskampanjer stöddes först genom gemenskapens åtgärdsprogram för bekämpning av diskriminering 2004. Utbildning är vidare ett av de viktigaste redskapen i kampen mot diskriminering. finansierade därför kommissionen genom programmet Progress en rad olika utbildningsinsatser om icke-diskriminering, som pågick under hela 2008.2 För att sprida resultaten från Europeiska året för lika möjlig- heter 2007, tillsatte kommissionen en expertgrupp för icke-diskriminering och jämställdhet. Den granskar konsekven- serna av medlemsländernas och EU:s åtgärder mot diskriminering, validerar god praxis genom ömsesidigt lärande och utvärderar politikens effekter.3 1 Se kommissionens hemsida om sysselsättning, socialpolitik och lika möjligheter, på 2Progress är EU:s program för sysselsättning och social solidaritet. Se vidare kommissionens hemsida på 3Kommissionens hemsida om sysselsättning, socialpolitik och lika möjligheter, på EU-samarbetet vilar på principen om likabehandling eller icke- diskriminering. tillåter emellertid vissa avsteg från den grundläggande likabehandlingsprincipen. Utöver vad som ryms inom detta nationella handlingsutrymme får medlemsstaterna emellertid inte själva utforma lagregler eller bestämmelser som strider mot . För att uttolka den närmare innebörden av på området krävs en studie av EU:s rättskällor inklusive fördragen, grundläggande principer, EU:s lagstiftning samt EU- domstolens praxis. 1.3.1.EU-rätten och skyddet för de grundläggande rättigheterna EG-rätten har en särskild ställning i EU:s medlemsstater genom att den har företräde framför nationell rätt. Vid en eventuell konflikt mellan EG-regler och nationell lagstiftning ges EG-reglerna företräde. Principen om EG-rättens företräde medför att har en skyldig- het att anpassa lagstiftningen så att den överensstämmer med EU-för- draget. Ett förbehåll finns dock. I RF 10:5 stadgas att överlåtelse av beslutanderätt förutsätter att fri- och rättighetsskyddet inom det samarbetsområde till vilket överlåtelsen sker motsvarar det som ges i denna regeringsform och i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Detta konstaterande i betänkandet Regeringsformen ur ett köns- perspektiv illustrerar väl den inneboende spänningen mellan EU:s och medlemsstaternas syn på företrädesprincipen och rättighets- skyddet inom EU.4 Ordalydelsen i RF 10:5 genom vilken den svenska ståndpunkten kommit till uttryck inspirerades av den Tyska författningsdomstolens dom i det välkända från 1986.5 Då uttalade den tyska författningsdomstolen att den fortsättningsvis inte i enskilda fall skulle granska gemenskapslag- stiftningen i förhållande till de tyska konstitutionella rättigheterna så länge på ett tillfredställande sätt kunde anses skydda de grundläggande fri- och rättigheterna. har principen om att gemenskapsrätten ska respektera Europakonven- tionen fördragsfästs i tidigare artikeln 6.2 (). 4SOU 2007:67 Regeringsformen ur ett könsperspektiv, s. 27–28. 5Wünche Handelsgesellschaft, avgörande av , [1978] 3 CMLR 225. Enligt nuvarande artikel 6.3 ska de grundläggande rättig- heterna, såsom de garanteras i , och som de följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella tradi- tioner, ingå i unionsrätten som allmänna principer. har redan tidigare förklarat att mänskliga rättigheter utgör en integrerad del av de allmänna rättsprinciper vars upprätthållande domstolen ska säkerställa och att skyddet för mänskliga rättigheter även innefattar rättigheterna i . EU bygger således på principen om respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, och ska ansluta sig till europakonven- tionen vilket framgår av artikel 6.1 . Artikel 14 i innehåller ett förbud mot diskriminering. I artikeln föreskrivs att åtnjutandet av de fri- och rättigheter som anges i konventionen ska säkerställas utan någon åtskillnad såsom på grund av kön, ras, hudfärg, språk, religion, politisk eller annan åskådning, nationellt eller socialt ursprung, till- hörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd eller ställning i övrigt. Diskrimineringsförbudet i artikel 14 omfattar även de rättigheter som skrivits in i konventionens tilläggsprotokoll. Diskrimineringsgrunderna är inte uttömmande angivna. Därför kan även andra diskrimineringsgrunder såsom funktionshinder, sexuell läggning och ålder omfattas av artikel 14. Av praxis från den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna (Europadom- stolen) framgår att artikel 14 – i kombination med andra artiklar i konventionen – har ansetts vara tillämplig då en person diskrimineras på grund av sin sexuella läggning. I rekommendation 1474 (2000) från parlamentariska församlingen till ministerkom- mittén i rekommenderas ministerkommittén att bl.a. införa sexuell läggning som uttrycklig diskrimineringsgrund i . Att diskrimineringsgrunderna i artikel 14 inte är uttömmande angivna innebär inte att varje åtskillnad eller olikhet i behandling mellan personer är att betrakta som diskrimi- nering. I likhet med vad som gäller enligt bl.a. om medborgerliga och politiska rättigheter är en åtskillnad att anse som tillåten om den har en objektiv och godtagbar grund och om distinktionen står i proportion till sitt ändamål.6 Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna gäller för EU:s institutioner och för medlemsstaterna när de tillämpar . Stadgan omfattar medborgerliga, politiska, 6 Detta stycke ordagrant från prop. 2007/2008:95, s. 54. ekonomiska, sociala och samhälleliga rättigheter. I artikel 20 i stadgan anges att alla människor är lika inför lagen. Av artikel 21.1 framgår att all diskriminering på grund av bland annat kön, ras, hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska särdrag, språk, religion eller övertygelse, politisk eller annan åskådning, tillhörig- het till nationell minoritet, förmögenhet, börd, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning ska vara förbjuden. Diskriminering utgör således ett brott mot grundläggande mänskliga rättigheter. Enligt artikel 23 ska jämställdhet mellan kvinnor och män säker- ställas på alla områden inbegripet anställning, arbete och lön. Vidare anges att principen om jämställdhet inte utgör hinder för att behålla eller vidta åtgärder som innebär särskilda förmåner för det underrepresenterade könet. Artikel 24 handlar om barnets rättig- heter och artikel 25 om äldres rättigheter. Enligt artikel 26 erkänner och respekterar unionen rätten för personer med funktionshinder att få del av åtgärder som syftar till att stärka deras oberoende, sociala och yrkesmässiga integrering och deltagande i samhällslivet. EU:s stadga om skydd för de grundläggande rättigheterna är rättsligt bindande då Lissabonför- draget trädde i kraft.7 Stadgan skapar inte några nya rättigheter eller nya förpliktelser för medlemsstaterna utan ska enbart befästa dem som redan gäller. I och med Lissabonfördragets ikraftträdande fick stadgan samma rättsliga värde som fördragen. Bestämmelserna i stadgan får dock inte i sig utgöra rättslig grund för antagande av EU-rättsakter. I avvaktan på stadgans status som rättsligt bindande, hänvisade EU- domstolen till stadgans innehåll som mänskliga rättigheter och grundläggande friheter, såsom de följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner.8 1.3.2.Likabehandlingsprincipen och dess utryck i EU:s rättskällor En av grundläggande rättsprinciper är icke-diskrimine- ringsprincipen eller likabehandlingsprincipen i artikel 18.1 För- draget om Europeiska unionens funktionssätt (EUFF), tidigare 12.1 EG-fördraget (EGF) m.fl. artiklar. 7Stadga om skydd för de grundläggande rättigheterna, EGT 2000, C 364/1. 8Se vidare Hettne, J., Rättsprinciper som styrmedel: Allmänna rättsprinciper i , 2008, s. 247 med däri angiven praxis. förbjuder varje form av diskriminering grundad på nationalitet inom fördragets tillämpningsområde. Principen om icke-diskrimi- nering har i rättspraxis utökats till att även omfatta krav på likabe- handling mellan könen. I målet Defrenne,9 , slog EU- domstolen fast att principen om likabehandling oavsett kön utgör en allmän rättsprincip som skyddas av . Enligt artikel 157.1 EUFF (tidigare 141.1 EGF) ska medlemsstaterna säkerställa att principen om lika lön för män och kvinnor för lika eller likvärdigt arbete tillämpas. Denna bestämmelse har successivt utvecklats till ett antal EU-rättsakter.10 Genom Amsterdamfördraget utvecklades principen om likabe- handling oavsett kön. Enligt artikel 2 EUFF stadgas nu att Unionen bland annat ska bygga på värdet respekt för människans jämlikhet samt jämställdhet mellan kvinnor och män. I artikel 8 EUFF (tidigare 3.2 EGF) anges vidare att EU i sin verksamhet ska undanröja bristande jämställdhet mellan kvinnor och män och att främja jämställdhet mellan dem. Dessutom kan rådet, genom införandet av artikel 19 EUFF (tidigare 13 EGF), genom enhälligt beslut, på förslag av kommissionen och efter godkännande, vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskrimine- ring på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller över- tygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. I målet ,11 slog fast att den relativt nya diskrimine- ringsgrunden åldersdiskriminering utgör en allmän rättsprincip. Detta innebär att den är självständig i förhållande till eventuell sekundärrätt och att den kan ha horisontell direkt effekt. Detta skulle kunna innebära att detsamma gäller för övriga diskrimine- ringsgrunder i artikel 19 EUFF (tidigare 13 EGF).12 Vid sidan av EU:s primärrätt finns en omfattande bindande och icke-bindande sekundärrätt samt praxis från . Sekundärlagstiftningen i fråga om könsdiskriminering är om- fattande. Lagstiftningen omfattar bl.a. likalönedirektivet (direktiv /117/EEG), likabehandlingsdirektivet (direktiv /207/EEG, ändrat genom direktiv /73/EG), direktivet om företags- eller 9Mål 43/75 Defrenne mot Sabena 1976, s. 455; svensk specialutgåva, volym 3. 10Enligt praxis samt sekundärlagstiftning likställs inte homosexuella förhållanden ännu med heterosexuella. Mål C-249/96 mot , 1998, s. I-621, samt och rådets direktiv /38/EG (rörlighetsdirektivet) om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, EUT 2004, L 158/77. För övrig sekundärlagstiftning baserad på artikel 141 EGF se vidare nedan. 11Mål C-144/04 2005, s. I.9981. 12Se vidare bl.a. , U., , A., Europarättens grunder, 3e upplagan, 2007, s. 105. yrkesbaserade system för social trygghet (direktiv /378/EEG, ändrat genom direktiv /97/EG)), bevisbördedirektivet (direktiv /80/EG, ändrat genom direktiv /52/EG). Dessa direktiv upp- hävdes av det s.k. recastdirektivet (direktiv /54/EG) och upp- hörde att gälla den 15 aug 2009.13 Övriga nu gällande direktiv av relevans för diskrimineringsgrunden kön är direktivet om social trygghet (direktiv /7/EEG),14 direktivet om egen rörelse (direktiv /613/EEG),15 direktivet om likabehandling av kvinnor och män i fråga om varor och tjänster (direktiv /113/EG).16 För andra diskrimineringsgrunder än kön finns två direktiv om diskriminering. Det är dels direktivet mot etnisk diskriminering (direktiv /43/EG)17 som omfattar diskrimine- ringsgrunderna ras och etniskt ursprung, dels arbetslivsdirektivet (direktiv /78/EG)18 som omfattar diskrimineringsgrunderna religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder och sexuell lägg- ning. Förutom de bindande rättsakterna finns icke-bindande rekom- mendationer, resolutioner och handlingsprogram, osv. avseende exempelvis jämställdhet mellan kvinnor och män. 1.3.Kort om EU-lagstiftningens innehåll I enlighet med vad som konstaterades i SOU 2006:22 är diskrimi- nering förbjuden enligt likabehandlingsdirektivet (76/207/EEG) (from upphävt och ersatt av det s.k. recast- 13Europaparlamentets och rådets direktiv /54/EG av om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (omarbetning), EUT 2006, L 204/23. 14Rådets direktiv /7/EEG av om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet, EGT 1979, L 6/24. Svensk specialutgåva område 5 volym 2, s. 111. 15Rådets direktiv /613/EEG av om tillämpningen av principen om likabehandling av kvinnor och män med egen rörelse, bland annat jordbruk, samt om skydd för kvinnor med egen rörelse under havandeskap och moderskap, EGT 1986, L 359/56. Svensk specialutgåva område 6 volym 2, s. 133. 16Rådets direktiv /113/EG av om genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män när det gäller tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster, EGT 2004, L 373/37. 17Rådets direktiv /43/EG av om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung, EGT 2000, L 180/22. 18Rådets direktiv /78/EG av om inrättande av en allmän ram för likabehandling, EGT 2000, L 303/16. direktivet (2006/54/EG)),19 direktivet mot etnisk diskriminering (2000/43/EG) samt arbetslivsdirektivet (2000/78/EG) i fråga om:20 villkor för tillträde till anställning, till verksamhet som egenföretagare och till yrkesutövning, inklusive urvalskriterier och krav för anställning inom alla verksamhetsgrenar på alla nivåer i arbetslivet, inbegripet befordran, tillträde till alla typer och alla nivåer av yrkesvägledning, yrkesutbildning, högre yrkesutbildning och omskolning, inklusive yrkespraktik, anställnings- och arbetsvillkor, inklusive uppsägning, avskedande och löner, och medlemskap och medverkan i en arbetstagar- eller arbetsgivarorganisation eller i andra organisa- tioner vars medlemmar utövar ett visst yrke, inbegripet de för- måner dessa organisationer tillhandahåller. Enligt direktivet mot etnisk diskriminering (2004/43/EG) är diskriminering dessutom förbjuden i fråga om: socialt skydd, inklusive social trygghet samt hälso- och sjuk- vård, sociala förmåner, tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster som är tillgängliga för allmänheten, inklusive bostäder. Det konstaterades att,21 direktivet om social trygghet (79/7/EEG), samt direktivet om egen rörelse (86/613/EEG), som gäller för diskrimineringsgrunden kön, förbjuder diskriminering i fråga om lagstadgade system för social trygghet,22 respektive bedrivande av 19Europaparlamentets och rådets direktiv /54/EG av om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (omarbetning), EUT 2006, L 204/23, innehåller bestämmelser för att genom föra principen om likabehandling i fråga om följande: a) Tillträde till anställning, inklusive befordran, och yrkesutbildning. b) Arbetsvillkor, inklusive lön. c) Företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet. Det innehåller också bestämmelser om fastställande av lämpliga förfaranden för att garantera att detta genomförande blir effektivare. (Artikel 1). 20SOU 2006:22 En sammanhållen diskrimineringslagstiftning, Del 1, slutbetänkande av diskrimineringskommittén, s. 401–402. 21SOU 2006:22 En sammanhållen diskrimineringslagstiftning, Del 1, slutbetänkande av diskrimineringskommittén, s. 402. 22Rådets direktiv /7/EEG av om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet, EGT 1979, L 6/24, Svensk specialutgåva, område 5, volym 2, s. 111. egen rörelse.23 Vidare förbjuder direktivet om likabehandling av kvinnor och män i fråga om varor och tjänster (2004/113/EG) diskriminering för alla personer som tillhandahåller varor och tjänster som är tillgängliga för allmänheten oberoende av den berörda personen, såväl inom den offentliga som den privata sektorn, inklusive offentliga organ, och som erbjuds utanför området för privat- och familjeliv och transaktioner som utförs i det sammanhanget. 1.3.1.EU:s kompetens att anta diskrimineringslagstiftning Det nu upphävda likalönedirektivet (75/117/EEG) som gällde för diskrimineringsgrunden kön, antogs av rådet med hän- visning till nuvarande artikel 115 EUFF (tidigare 94 EGF om den gemensamma marknaden).24 Det nu upphävda likabehandlings- direktivet (76/207/EEG) , antogs däremot av rådet med hänvisning till restkompetensen, det vill säga nuvarande artikel 352 EUFF (tidigare 308 EGF).25 Detsamma gäller det ännu gällande direktivet om social trygghet (79/7/EEG) från 1978.26 Direktivet om egen rörelse (86/613/EEG) däremot är grundat på nuvarande artikel 115 EUFF (tidigare 94 EGF) tillsammans med restkompetensen i artikel 352 EUFF (tidigare 308 EGF).27 Det- samma gäller det numera upphävda direktivet om företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet (86/378/EEG).28 23Rådets direktiv /613/EEG av om tillämpningen av principen om likabehandling av kvinnor och män med egen rörelse, bland annat jordbruk, samt om skydd för kvinnor med egen rörelse under havandeskap och moderskap, EGT 1986, L 359/56. 24Rådets direktiv /117/EEG av om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män, EGT 1975, L 45/19. Svensk specialutgåva område 13, volym 4, s. 78. 25Rådets direktiv /207/EEG av om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor, EGT 1976, L 39/40, Svensk specialutgåva, område 5, volym 1 s. 191. 26Rådets direktiv /7/EEG av om successivt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om social trygghet, EGT 1979, L 6/24, Svensk specialutgåva, område 5, volym 2, s. 111. 27Rådets direktiv /613/EEG av om tillämpningen av principen om likabehandling av kvinnor och män med egen rörelse, bland annat jordbruk, samt om skydd för kvinnor med egen rörelse under havandeskap och moderskap, EGT 1986, L 359/56. 28Rådets direktiv /378/EEG av om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om företags eller yrkesbaserade system för social trygghet, EGT 1986, L 225/40. Ett antal direktiv har vidare antagits av rådet på grundval av artikel 19 EUFF (tidigare 13 EGF). Direktivet mot etnisk diskri- minering (2000/43/EG) gäller för diskrimineringsgrunderna ras och etniskt ursprung,29 medan arbetslivsdirektivet (2000/78/EG) gäller för diskrimineringsgrunderna religion och övertygelse, funk- tionshinder, sexuell läggning och ålder.30 Dessutom är direktivet om likabehandling av kvinnor och män i fråga om varor och tjänster (2004/113/EG) grundat på artikel 19 EUFF (tidigare 13 EGF).31 Vidare föreligger ett förslag till rådsdirektiv om genom- förande av principen om likabehandling av personer oavsett religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell lägg- ning.32 Efter Lissabonfördragets ikraftträdande återfinns innehållet i artikel 19 EUFF (tidigare 13 EGF), i andra delen av EUFF. Enhällighet krävs fortfarande för beslut i rådet medan Europa- parlamentet fått ett större inflytande över lagstiftningsprocessen i dessa frågor. Slutligen har ett antal direktiv såsom det s.k. recastdirektivet (2006/54/EG) och det därmed upphävda bevisbördedirektivet (97/80/EG) antagits på grundval av artikel 157 EUFF (tidigare 141 EGF).33 Vidare antogs direktiv /73/EG om ändring av rådets direktiv /207/EEG med stöd av artikel 157.3 EUFF (tidigare 141.3 EGF) istället för artikel 352 EUFF (tidigare 308 EGF).34 Enligt artikel 157.3 EUFF (tidigare 141.3 EGF) ska rådet enligt förfarandet i artikel 294 EUFF (tidigare 251 EGF) och efter att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén besluta om åtgärder för att säkerställa tillämpningen av principen om lika möjligheter och lika behandling av kvinnor och män i frågor som rör anställning 29Rådets direktiv /378/EEG av om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om företags eller yrkesbaserade system för social trygghet, EGT 1986, L 225/40. 30Rådets direktiv /78/EG om inrättandet av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet, EUT 2000, L 303/16. 31Rådets direktiv /113/EG av om genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män när det gäller tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster, EUT 2004, L 373/37. 32Förslag till rådets direktiv om genomförande av principen om likabehandling av personer oavsett religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. KOM(2008)426 slutlig. 33Europaparlamentets och rådets direktiv /54/EG av om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (omarbetning), EGT 2006, L 204/23, samt rådets direktiv /80/EG av om bevisbörda vid mål om könsdiskriminering, EGT 1998, L 14/6. 34Europaparlamentets och rådets direktiv /73/EG av om ändring av rådets direktiv /207/EEG, EGT 2002, L 269/15. Upphävt genom direktiv /54/EG. och yrke, inklusive principen om lika lön för lika eller likvärdigt arbete. EU:s lagstiftning i fråga om könsdiskriminering EU:s lagstiftning i fråga om könsdiskriminering är om- fattande. Såsom nämnts ovan innebär det så kallade recastdirektivet (2006/54/EG) bl.a. att bestämmelserna i likalönedirektivet (75/117/EG), likabehandlingsdirektivet (76/207/EEG), direktivet om företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet (86/378/EEG) och bevisbördedirektivet (97/80/EEG) sammanförs i ett direktiv. Då lagstiftning gällande både före och efter är av relevans för det bakomliggande uppdraget följer en överblick baserad på framställningen i prop. 2007/08:95. Med andra ord redogörs för det huvudsakliga innehållet i respektive upphävt direktiv följt av recastdirektivet samt övriga nu gällande direktiv.35 Såsom understryks vidare nedan innebär den nya diskrimineringslagen att hittillsvarande bestämmelser om aktiva åt- gärder i princip fortsätter att gälla. Likalönedirektivet (upphävt) Rådets direktiv /117/EEG av om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män brukar benämnas likalönedirektivet.36 Enligt artikel 1 innebär principen om lika lön för kvinnor och män som skisserats i artikel 157 EUFF (tidigare 141 EGF), likalöns- principen, att för lika arbete eller för arbete som tillerkänns lika värde ska all diskriminering på grund av kön avskaffas vid alla former och villkor för ersättningen. I synnerhet när ett arbets- värderingssystem används för att bestämma lön, måste detta vara baserat på samma kriterier för både kvinnor och män och vara utformat så, att det utesluter all diskriminering på grund av kön. I direktivet ställs bl.a. krav på att medlemsstaterna ska avskaffa all diskriminering mellan kvinnor och män som strider mot likalöns- 2007/08:95, s. 57 ff. 36Rådets direktiv /117/EEG av om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män, EGT 1975, L 45/19. Svensk specialutgåva område 13, volym 4, s. 78. Upphävt genom direktiv /54/EG. principen och som kan hänföras till lagar och andra författningar och att medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att bestämmelser i kollektivavtal, löneskalor, löneavtal eller individuella anställningsavtal som strider mot likalöns- principen ska eller får förklaras ogiltiga eller får ändras. Likabehandlingsdirektivet (upphävt) Rådets direktiv /207/EEG av om genom- förandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor brukar benämnas likabehandlingsdirektivet.37 Syftet med direktivet är att i medlemsstaterna genomföra principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställ- ning, yrkesutbildning, befordran, arbetsvillkor och – under vissa förutsättningar – i fråga om social trygghet. gjordes omfattande ändringar i likabehandlingsdirektivet.