sou · GYB349 · 2010-08-03 00:00:00 — I detta klargörs att den person som utnyttjar den sexuella tjänsten inte själv måste ha betalat för den utan att ett brott är begånget även om en annan person har lämnat ersättningen eller utlovat den. Den som endast lämnar ersättning är inte gärningsman till köp av sexuell tjänst men kan bli ansvarig för medverkan till brottet med stöd av 23 kap. 4 och 5 §§ . För ansvar krävs uppsåt avseende samtliga gärningsomständig- heter. Bakgrund och gällande rätt m.m. Straffskalan för köp av sexuell tjänst är böter eller fängelse . Den strängare straffskalan för köp av sexuell handling av barn, böter eller fängelse i högst , markerar att detta brott är mer straffvärt än köp av sexuell tjänst av en person som fyllt . Försök till köp av sexuell tjänst är straffbelagt enligt 6 kap. 15 § och 23 kap. 1 § . Frågan om brottets utförande påbörjas har diskuterats men något vägledande avgörande från finns inte. Ett exempel kan vara att diskussion om priset inleds eller att en förfrågan om sexköp framförs. Den person som tillhandahåller den sexuella tjänsten gör sig inte skyldig till något brott. Medverkansreglerna i 23 kap. tillämpas inte för vad som brukar kallas nödvändig medverkan, dvs. sådan medverkan utan vilken brottet inte kan förövas, annat än om denna uttryckligen straffbelagts. Även om prostitutionen som sådan inte är en önskvärd samhällsföreteelse har det i tidigare lagstiftningsärenden redovisats skäl för att inte kriminalisera den prostituerades gärning. Hon eller han är ofta den svagare parten som utnyttjas av andra. Det är också viktigt att motivera de personer som utnyttjas att hitta vägar för att komma bort från prostitution. Andra personer som främjar brottet kan dömas för medverkan till det. Köp av sexuell handling av barn, 6 kap. 9 § , har företräde framför köp av sexuell tjänst. Tillämpning av sexköps- bestämmelsen är dock inte utesluten när den som utnyttjas är ett barn, men blir då aktuell endast om sexköparen inte har uppsåt i fråga om den låga åldern och inte heller hade skälig anledning att anta att det utnyttjade barnet inte hade fyllt , enligt oaktsamhetsregeln för ålder i 13 §. Bakgrund och gällande rätt m.m. Det uppstår inte någon konkurrens med brottet kontakt med barn i sexuellt syfte, 6 kap. 10 a § eftersom detta brott begås av den som tar sådan kontakt med barnet i syfte att begå andra brott än sexköpsbrott. Om en person mot ersättning skaffar sig en tillfällig sexuell förbindelse av en person som fyllt och utsätter henne eller honom för allvarligare sexuella övergrepp döms i stället för de brott dessa gärningar innefattar. 3.4.6Förbudets tillämplighet för sexköp utomlands Med universell tillämplighet avses att en gärning, i detta fall ett sexköp, ska anses vara ett brott mot svensk strafflag oavsett var i världen och mot vem gärningen begås. Frågan om förbudets tillämplighet på gärningar begångna utomlands har inte berörts närmare i de förarbeten som legat till grund för förbudet. var frågan om nationella och territoriella begränsningar inte lika uppmärksammad i lagstiftningsärenden som den senare blivit. Frågan utvecklades inte heller i samband med att den särskilda lagen ersattes av bestämmelsen i . Utgångspunkten för brottsbalksbrotten är att dessa straffbud är universellt tillämpliga, såvida det inte finns någon särskild anled- ning till en motsatt bedömning. Bakgrunden till denna syn är bl.a. att dessa brott huvudsakligen avser gärningar som allmänt ansetts vara moraliskt förkastliga och som därför är straffbelagda i de flesta länder. Alla brott mot person i 3–7 kap. (med undantag för arbetsmiljöbrott, 3 kap. 10 §, eftersom det begås genom överträdelse av svensk arbetsmiljölagstiftning) har således av tradition uppfattats som universellt tillämpliga.4 Bland brotten mot staten, 16–22 kap. , finns en del brott som anses ha nationellt eller territoriellt begränsad tillämp- lighet. 16 kap. innehåller brott mot allmän ordning som inte är universellt tillämpliga eftersom de innefattar störande av svensk allmän ordning, t.ex. 1–4 och 16 §§. Andra brott i kapitlet, som barnpornografibrott, 10 a §, har inte sådan begränsning. Till skillnad från dessa brott är köp av sexuell tjänst inte placerat i 16 kap. utan i 6 kap., vilket innebär att det är mer av ett brott mot person än ett brott mot allmän ordning även om dess bakgrund har inslag av båda. 4 Jareborg 2001, s. 240. Bakgrund och gällande rätt m.m. Inom specialstraffrätten är utgångspunkten den motsatta, dvs. att dessa straffbud inte är universellt tillämpliga. Straffvärde- bedömningar kan ofta anföras som skäl för att straffbestäm- melserna inte är tillämpliga för gärningar som förövas utanför svenskt territorium. De allvarligare brotten har traditionellt placerats i den centrala strafflagen. Ett flertal specialstraffrättsliga lagar anses ändå vara universellt tillämpliga, t.ex. lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor. Så länge sexköpsbrottet fanns i en särskild lag, och därmed tillhörde specialstraffrätten, skulle detta kunnat ses som ett skäl för att det då sågs som territoriellt begränsat och således inte kunde tillämpas för gärningar som utförts i andra länder. Vad som talade för att tillämpningsområdet ändå inte var begränsat till gärningar utförda i var att placeringen i en särskild lag var tillfällig i avvaktan på en allmän översyn av sexualbrotten. Frågan om brottet är ett svenskt brott även om gärningen utförts utomlands har inte prövats av . I den juridiska litteraturen har frågan diskuterats med slutsatsen att det är svårt att nå någon säker ståndpunkt i frågan om den särskilda sexköpslagens eventuella territoriella begränsning. Denna slutsats bygger till stor del på att kriminaliseringen som sådan kritiserades i samband med att förbudet infördes och att skyddsintresset bedömdes inte vara annat än allmän ordning. Även i doktrinen har noterats att straffbudets överflyttning till kan påverka bedömningen av frågan.5 I och med att brottet numera är placerat i 6 kap. framstår det som rimligt att uppfatta det som universellt giltigt och inte begränsat till gärningar som utförts i . 3.4.7Svensk domstols behörighet för brott som begåtts utomlands I 2 kap. finns processuella regler som bl.a. begränsar när en svensk domstol är behörig att döma för brott som begåtts utanför landets gränser. Även om varje land själv bestämmer hur det vill utforma sin straffrättsliga jurisdiktion, sätter allmän folkrätt och internationella överenskommelser upp vissa begränsningar. Att dessa folkrättsliga begränsningar måste iakttas av svenska domstolar framgår även av 2 kap. 7 § . 5 2005, s. 85. Bakgrund och gällande rätt m.m. senast behandlats i Internationella straffrättsutredningens betänkande Internationella brott och svensk jurisdiktion (SOU 2002:98). Den folkrättsliga non-interventionsprincipen innebär att behörighet att döma för brott begångna utanför som huvudregel förutsätter dubbel straffbarhet. Med dubbel straffbarhet menas att gärningen ska vara straffbar både i och i det land där den begicks. Svensk domstol är därför behörig att döma enligt svensk lag för sexköp i eller , länder som har en reglering som motsvarar den i . Detta framgår av 2 kap. 2 § . Eftersom den svenska domstolen även ska ta hänsyn till motsvarande gärnings straff- barhet i praktiken går de svenska reglerna om sexköp däremot inte att tillämpa om en gärning begåtts i ett land där sexköp endast är förbjudet under vissa omständigheter, som i , eller om prostitution är förbjuden generellt men tolereras och inte leder till straff, som i . I 2 kap. 2 § fjärde stycket finns stadgat undantag från kravet på dubbel straffbarhet. De brott som räknas upp är sexualbrotten i 6 kap. 1–6 §§, 8 § tredje stycket och 12 § eller försök till sådana brott, om brottet begåtts mot ett barn. Stycket är alltså inte tillämpligt beträffande köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn. För att svensk domstol ska vara behörig att döma till ansvar för dessa brott krävs således att gärningarna var straffbelagda på gärningsorten. Det finns även en rad specialregler som gör att det är möjligt att i vissa fall tillämpa svenska straffregler på en gärning som begåtts utomlands. Denna möjlighet finns enligt 2 kap. 3 § bl.a. när gärningen äger rum ombord på ett svenskt fartyg som befinner sig utomlands och begås i tjänsten av befälhavare eller besättningen, när gärningen begås av någon som tillhör Försvarsmakten på ett område där Försvarsmakten befinner sig för annat ändamål än övning (vilket gäller huvudsakligen under krigsförhållanden) eller när gärningen begås av en person vid tjänstgöring i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten eller polisen. Det finns i praxis exempel på att en sexköpare dömts för en gärning som han begått utomlands, , men i anslutning till sin tjänstgöring i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten (se avsnitt 6.6.4). Det finns inte heller något krav på dubbel straffbarhet för brott som begåtts i tjänsten av en polisman, tulltjänsteman eller tjänsteman vid som utför gränsöverskridande arbete enligt en internationell överenskommelse. Bakgrund och gällande rätt m.m. uppmärksammades en händelse där ett antal svenska militärer köpte sex i anslutning till en övning i , ett land där sexköp är tillåtet. Eftersom de inte tjänstgjorde i utlandsstyrkan och händelsen inträffade utanför ett sådant område där Försvarsmakten befann sig, omfattades dessa sexköp inte av reglerna 2 kap. 3 § . Det spelade därvid ingen roll om gärningarna skedde i anslutning till tjänsteutövning eller . Detsamma gäller gärningar som begåtts av personer som representerar i en rad andra sammanhang. Det kan röra sig om företrädare för svenska myndigheter och kommuner som befinner sig utomlands på tjänsteresa, eller civila personer som är utsända av för att delta i internationella krishanterings- insatser som t.ex. domare och åklagare. Utredningen om svenskt rättsväsende i internationella uppdrag har i sitt betänkande Svenskt rättsväsende i internationella uppdrag, m.m. (SOU 2009:76) föreslagit att brott som begåtts vid tjänstgöring av personer som deltar i internationella uppdrag som tar del i ska tas in en punkt i 2 kap. 3 § , vilket innebär att något krav på dubbel straffbarhet inte skulle finnas för svensk straffrättslig jurisdiktion. Förslagen är under beredning i . Undantag från kravet på dubbel straffbarhet finns även i vissa specialstraffrättsliga lagar, t.ex. lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor. För att åtal ska kunna väckas för brott som begåtts utomlands krävs vidare förordnande av regeringen eller av riksåklagaren med stöd av förordningen (1993:1467) om bemyndigande för riks- åklagaren att förordna om väckande av åtal i vissa fall. Från kravet på åtalsförordnande finns ett antal undantag i 2 kap. 5 § andra stycket . I 5 a § stadgas begränsningar när den som begått brottet redan har lagförts i ett annat land. 3.5Andra lagregler av särskilt intresse En rad straffbestämmelser och andra regleringar kan tillämpas för att motverka och bekämpa prostitution. Vissa bestämmelser syftar direkt till att motverka prostitution, t.ex. regler om människohandel, köp av sexuell handling av barn och koppleri samt bestämmelserna i jordabalken om förverkande av en hyresrätt som används för tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. Bakgrund och gällande rätt m.m. regler, avsedda för en vidare tillämpning, kan användas – och används också – i arbetet mot prostitution, t.ex. reglerna i social- tjänstlagen (2001:453) om stöd och hjälp till personer som före- kommer i prostitution samt möjligheterna att med tvång ingripa mot vissa personer i prostitutionen enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) eller lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). Brottet människohandel i 4 kap. 1 a § har utretts. Utredningen om människohandel m.m. lämnade ett antal förslag i betänkandet Människohandel och barnäktenskap – ett förstärkt straffrättsligt skydd (SOU 2008:41). I propo- sitionen Förstärkt straffrättsligt skydd mot människohandel (prop. 2009/10:152) föreslogs en ny utformning av människo- handelsbrottet. Förslaget beslutades av och lagändringarna träder i kraft . Dessa förslag om ändringar i straffbestämmelsen om människohandel utgör också en åtgärd för stärkt kvalitet och effektivitet i rättsväsendet i regeringens handlingsplan mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål (Åtgärd 23). Dessa lagändringar innebär att människohandel begås av den som genom olaga tvång, vilseledande, utnyttjande av någons utsatta belägenhet eller med annat sådant otillbörligt medel rekryterar, transporterar, överför, inhyser eller tar emot en person i syfte att han eller hon ska exploateras för sexuella ändamål. Detsamma gäller om syftet är att den andre personen ska exploateras för att avlägsna organ, krigstjänst, tvångsarbete eller annan verksamhet i en situation som innebär nödläge för den utsatte. Brottet består av de tre momenten otillbörligt medel, handelsåtgärd och syfte att exploatera, dvs. otillbörligt använda sig av offret. Det krävs ett orsakssamband mellan användandet av det otillbörliga medlet och handelsåtgärden. Begås gärningen mot en person som inte fyllt krävs inte att något otillbörligt medel använts. Med exploatering för sexuella ändamål avses att offret ska utsättas för sexualbrott eller utnyttjas för prostitution. Även utnyttjanden som inte sker mot ersättning, är straffbelagda. Ett otillbörligt användande av offret för medverkan vid framställning av pornografiska alster eller medverkan i pornografisk föreställning Bakgrund och gällande rätt m.m. är ett sådant sexuellt ändamål som omfattas av bestämmelsen. Det krävs direkt uppsåt när det gäller kravet på syfte att exploatera. När det gäller övriga brottsrekvisit omfattas alla former av uppsåt av ansvar. Straffskalan för människohandel är fängelse i lägst två och högst . Är brottet mindre grovt döms till fängelse i högst . Försök, förberedelse och stämpling till människohandel och underlåtenhet att avslöja sådant brott är straffbelagt enligt 4 kap. Bestämmelsen om människohandel är subsidiär till den om människorov i 4 kap. 1 §. Bestämmelsen om olaga frihetsberövande, 4 kap. 2 §, är i sin tur subsidiär till både människorov och människohandel. För andra konkurrenssituationer lämnar lagtexten inte någon lösning på konkurrensfrågan utan denna får avgöras i enlighet med den allmänna konkurrensläran. 3.5.2Köp av sexuell handling av barn Köp av sexuell handling av ett barn som inte fyllt har alltid varit straffbelagt i . Brottet, som tidigare betecknades förförelse av ungdom, fanns ursprungligen i 6 kap. 8 § och senare i 6 kap. 10 § och begicks av den som skaffade eller sökte skaffa sig tillfälligt sexuellt umgänge med en annan person genom att utlova eller ge ersättning. Straff- bestämmelsens syfte var att förhindra prostitution bland unga genom att hota köparna, de som ledde in barnen i sådan verksam- het, med straff. Den unge kunde inte dömas vare sig som gärnings- man eller som medverkande på annat sätt. Skyddet för barn mot att utnyttjas i sexuella sammanhang förstärktes genom ändringar i 6 kap. . Särskilda straffbestämmelser infördes för att markera allvaret i sexualbrott som riktar sig mot barn. Tillämpningsområdet för förbudet mot sexköp utvidgades beträffande gärningar som riktar sig mot barn till att omfatta även köp av andra sexuella handlingar än sådana som omfattas av förbudet mot köp av sexuell tjänst. Brottet begås av den som förmår ett barn som inte fyllt till en sexuell handling mot ersättning. Det benämns köp av sexuell handling av barn och är placerat i 9 §. Bakgrund och gällande rätt m.m. Straffet är böter eller fängelse i högst . Det skärptes för att markera att köp av sexuella handlingar av barn generellt har högre straffvärde än motsvarande köp från vuxna. 3.5.3Koppleri och grovt koppleri Att uppsåtligen främja eller på ett otillbörligt sätt utnyttja att en person har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning utgör koppleri eller grovt koppleri enligt 6 kap. 12 § . reform av 6 kap. förändrade inte koppleribrottet på något sätt som har betydelse för vårt uppdrag. Kriminaliseringen av koppleri syftar till att motverka prostitution. Att enbart köpa sex kan inte utgöra koppleri, men konkurrenssituationer kan uppkomma i vissa fall. Den som är kund hos en prostituerad gör sig inte därigenom skyldig till koppleri. För sådana gärningar är i stället 9 eller 11 § att tillämpa. Att vid ett enstaka tillfälle t.ex. förmedla en prostitutions- kontakt är inte koppleri, men kan utgöra medverkan till köp av sexuell handling av barn eller köp av sexuell tjänst med stöd av 23 kap. 4 § . I 6 kap. 12 § andra stycket regleras det under- låtenhetsbrott som begås av en person som får veta att en upplåten lägenhet används för prostitution. Om hon eller han inte gör vad som krävs för att få upplåtelsen att upphöra anses verksamheten vara främjad. Straffskalan för koppleri är fängelse i högst . För grovt koppleri döms till fängelse i lägst två och högst . I 12 § tredje stycket anges att vid svårhetsgraderingen särskilt ska beaktas om brottet avser en verksamhet som bedrivits i större omfattning, medfört betydande eller inneburit ett hänsynslöst utnyttjande av annan. Människohandelsliknande fall kan vara grovt koppleri. Ansvar för människohandel förutsätter otillbörlig påver- kan. Kan sådan inte visas kan främjandet av prostitution bedömas som koppleri, och då som grovt brott. Försök till koppleri och grovt koppleri är straffbelagt enligt 6 kap. 15 §. Även förberedelse och stämpling till grovt koppleri samt underlåtenhet att avslöja sådant brott är straffbelagt. Bakgrund och gällande rätt m.m. 3.5.4Andra bestämmelser för att motverka och bekämpa prostitution För att motverka att bostadslägenheter och lokaler används för prostitution och koppleriverksamhet finns det särskilda regler om förverkande i 12 kap. 42 § p. 9 jordabalken och 7 kap. 18 § bostads- rättslagen (1991:614). Bestämmelserna ger en hyresvärd eller en bostadsrättsförening rätt att säga upp en hyres- eller bostadsrätts- innehavare till avflyttning om en lägenhet helt eller till väsentlig del har använts för tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. Bestämmelsen riktar sig i huvudsak mot bordeller eller bordelliknande verksamhet som sker under täckmantel av ett massageinstitut, ett solarium eller liknande. Enligt 2 kap. 14 § ordningslagen (1993:1617) är det förbjudet att anordna offentliga pornografiska föreställningar. Förbudet infördes med syfte att motverka prostitution och det var vid sin tillkomst främst riktat mot de s.k. sexklubbarnas verksamhet. I utlänningslagen (2005:716) finns bestämmelser som bl.a. rör utlänningars rätt att resa in i, vistas och arbeta i . Utgångspunkten är att utlänningar ska ha uppehållstillstånd eller visering för att få vistas i och en utlänning som inte har uppehållstillstånd får avvisas. Skäl för avvisning är bl.a. att det kan antas att personen kommer att begå brott eller att hon eller han under vistelsen inte kommer att försörja sig på ett ärligt sätt. Att yrkesmässigt bedriva prostitution anses som en sådan verksamhet som inryms i begreppet att inte försörja sig på ett ärligt sätt. Förbudet mot köp av sexuell tjänst är liksom människo- handelsbrottet viktiga instrument för att förebygga och bekämpa handel med människor och för att skydda de människor som är eller riskerar att bli indragna i prostitution och andra former av sexuellt utnyttjande. Eftersom människohandel är ett gräns- överskridande brott krävs det dock internationellt samarbete för att bekämpa den. Därför finns det även en rad internationella konventionsåtaganden på området. Inom , och EU har ett flertal instrument som behandlar prostitution och människohandel antagits. Bakgrund och gällande rätt m.m. vissa av dessa instrument. Det förekommer också internationellt arbete i övrigt. Globalt sett har () konvention om gränsöverskridande organiserad brottslighet och dess tilläggs- protokoll om förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn (Palermo- protokollet) varit en viktig milstolpe.6 Palermoprotokollet har bl.a. till syfte att förebygga och bekämpa människohandel, med särskild hänsyn till kvinnor och barn, och att bistå de brottsutsatta med full respekt för deras mänskliga rättigheter (artikel 2). I och med Palermoprotokollet etablerades en omfattande internationellt erkänd definition av brottet människohandel. Handel med människor definieras genom en uppräkning av olika handelsåtgärder (rekrytering, transport, hysande, mottagande etc.) som begås med vissa otillbörliga medel (tvång, bedrägeri, vilseledande, missbruk av makt eller av någons sårbara situation etc.) i ett utnyttjandesyfte. Gärningens konstruktion består alltså av tre delar, nämligen en handelsåtgärd som begås genom använd- ning av något av de nämnda otillbörliga medlen i ett utnyttjande- syfte. Protokollet innebär att FN:s konvention om gräns- överskridande organiserad brottslighet ska tillämpas även i fråga om människohandel och att protokollet ska tolkas tillsammans med konventionen. Enligt FN:s konvention om avskaffande av all slags diskri- minering av kvinnor – även kallad Kvinnokonventionen eller – ska konventionsländerna bekämpa alla former av handel med kvinnor och utnyttjande av kvinno- prostitution (artikel 6).7 Till FN:s konvention om barnets rättigheter – FN:s barn- konvention – har antagits ett fakultativt protokoll om försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi för att tydliggöra och utöka kraven på staterna att vidta åtgärder för att garantera att barn 2002/03:146 tillträde till konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet. 1979/80:147 om godkännande av konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. Bakgrund och gällande rätt m.m. skyddas mot försäljning, prostitution och mot att utnyttjas för framställning av pornografi.8 Människohandeln har uppmärksammats alltmer inom ramen för EU-samarbetet. har en rad policydokument, projekt och rättsakter lagts fram och antagits. De viktigaste åtgärderna inom EU är antagandet av ett rambeslut om straffrättslig tillnärmning rörande människohandel och antagandet av direktivet om tillfälliga uppehållstillstånd . Syftet med rambeslutet var att skapa nya gemensamma minimiregler i EU:s medlemsstater gällande straffrättsliga påföljder och andra straffrättsliga åtgärder mot människohandel. Syftet med direktivet om tillfälliga uppe- hållstillstånd var att fastställa när ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd ska kunna beviljas till en person som samarbetar i kampen mot människohandel eller mot hjälp till olaglig invandring (människosmuggling). I detta sammanhang bör också nämnas konvention om bekämpande av handel med människor som, i likhet med Palermoprotokollet, har som syfte att främja internationellt samarbete när det gäller insatser mot människohandel. Handlingsplaner har tagits fram inom EU och (), men dessa är inte juridiskt bindande utan utgör politiskt vägledande och förplikti- gande dokument. bedrivs ett aktivt samarbete inom och för att arbeta mot människohandel i ett gemensamt sekretariat och en aktionsgrupp. Även inom ramen för Östersjösamarbetet har det skapats en särskild aktionsgrupp mot människohandel. 2005/06:68 Försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi – Fakultativt protokoll till konventionen om barnets rättigheter. 2003/04:111 Ett utvidgat straffansvar för människohandel. 2006/07:53 Genomförande av EG-direktivet om offer för människohandel. Bakgrund och gällande rätt m.m. Av det som redovisats framgår att särskilt problemen med människohandel tilldrar sig stort intresse också i ett internationellt perspektiv. Liksom när det gäller svenska förhållanden är mängden dokument och rapporter närmast överväldigande. Det är emellertid också när det gäller det internationella arbetet svårt att få fram uppgifter om i vilken utsträckning det arbete som genomförts faktiskt har lett till konkreta resultat.