sou · GXB316d3 · 2010-01-01 00:00:00 — Så länge kultur- miljöverksamhetens samhällsbyggnads- och miljömandat handlat om landskapets och stadsmiljöernas historiska dimensioner, så har emellertid perspektiven – hur angelägna dessa än är – trots allt varit begränsade. De viktiga och värdefulla kulturyttringarna i övrigt, såsom sam- tidskonsten, saknar i detta sammanhang tydliga och kraftfulla företrädare. Det vill vi ändra på. Historiska och konstnärliga värden och perspektiv, kvaliteter i arkitektur, form och design bör alla vara föremål för kulturpolitikens uppmärksamhet. Statens politik inom bild- och formområdet har i hög grad handlat om konstnärlig gestaltning av byggnader och offentliga rum, och mindre om konstnärlig gestaltning av helhetsmiljön. Konsten har inte tillåtits spela en mer framträdande roll i samhällsbyggnadsfrågor. Men konsten handlar om samtiden och konstens betydelse för samhälls- byggandet borde kunna vara större. Det är dock först när dessa olika uttryck och verksamheter tillåts samspela och de behandlas samlat som de kan få ökad tyngd och genomslag i samhällsutvecklingen och för frågor om livsmiljö. Vi avser med begreppet livsmiljö gestaltningen av de fysiska och sociala rum där en stor del av människors liv utspelar sig, och upplevelsen av dessa rum som offentliga arenor. Allt detta kan vi kalla människors livsrum. Punkt 4 i vårt förnyelseprogram handlar om att kulturpolitiken ska ta ansvar för de offentliga samtalens arenor. I kap. 10.6 om aspektpolitik (kultur och miljö) lyfter vi fram platsens attraktivitet, ett begrepp som återkommer i arbetet med regional tillväxt (jfr avsnitt 10.4). Samhället står inför stora utmaningar; miljön och landskapet ska räcka till för en rad olika behov och aktiviteter, både i stad och på landsbygden ska finnas tillgängliga offentligt rum för alla. De verksamheter vi vill sammanföra till en myndighet arbetar alla på ett eller annat sätt med samtid, historia och livsmiljö. En sfär för frågor om samtid, historia och livsmiljö I vårt förnyelseprograms punkt 5 och i kapitel 10 behandlar vi kulturpolitik som en aspektpolitik. Förslaget i detta kapitel handlar om hur kulturpolitiken bör organiseras för att kunna arbeta aspektpolitiskt, dvs. för och med andra aktörer, och även på deras villkor och i de processer de driver. Frågor om miljö och miljöns gestaltning fungerar bra som en utgångspunkt och en illustration till den nya kulturpolitiska ansats som vi vill manifestera med förslaget om sfären samtid, historia och livsmiljö. Men samma typ av ansats bör också användas inom andra aktuella områden, såsom regionala utvecklingsfrågor och frågor kring utveckling av näringslivet. I det regionala tillväxtarbetet är t.ex. både en attraktiv miljö och ett attraktivt kulturliv genom- gående teman. De kulturella perspektiven på samhällsutvecklingsfrågor i vid mening bör särskilt fästa uppmärksamheten på mångfaldsfrågor och betydelsen av kulturell pluralism. De av dagens verksamheter vi vill samla – och se utvecklade – inom ramen för sfären är i första hand kulturarv och kulturmiljö, en museikoordinerande funktion, utställningsverksamhet, hemslöjd, konstnärlig gestaltning och området arkitektur, form och design. Vi vill se det som att vi börjar med dessa, sedan kan utveck- lingen gå vidare i den riktning som efterhand visar sig vara den mest fruktbara. Precis som i fråga om arkiven och biblioteken behöver den kulturpolitiska förnyelse som vi föreslår genom den andra sfären följas upp med ett organisationsarbete som kan ge de praktiska och konkreta förutsättningarna för arbetet. Vi föreslår därför att rege- ringen tillsätter en organisationskommitté för att genomföra sam- manslagningen av de berörda myndigheterna. De berörda myndigheterna är beroende av sina medarbetares kunskap och kompetens. Personalen bör därför ges möjlighet att utveckla det nya innehållet och arbetssättet. Det kräver bl.a. tid för gemensamma utvecklingsprojekt, som kan öka såväl förståelsen för de andra verksamheternas villkor som ge konkretion i de gemen- samma vinster som kan uppnås genom samverkan. Ett antal myndigheter, varav flera små eller mycket små, som med ganska disparata ingångar finns verksamma inom eller med En sfär för frågor om samtid, historia och livsmiljö anknytning till sfärens uppgifter behöver föras samman. Verksam- heter av olika art såsom typiska centrala myndighetsfunktioner, stödfunktioner av olika slag, specialiserad tjänsteproduktion och även mer eller mindre renodlad kulturproduktion behöver få en ny gruppering och även i vissa fall en ny inriktning. Detta är bakgrunden till det organisationsförslag som finns sammanfattat i rutan med förslag ovan och vars enskildheter vi diskuterar närmare i avsnittet nedan. De verksamheter vi vill föra samman har alltså enligt vår upp- fattning många beröringspunkter. Vi ser det som att de närmar sig samma samhällsfrågor, men från olika håll och med olika kunska- per. De har också särdrag och förutsättningar som är unika och exklusiva. Vanligen är det dessa som lyfts fram och vi vill varken glömma eller undervärdera särdragen. Många frågor om den särskilda kunskapen och kompetensen vid de olika verksamheterna kommer till uttryck, men vår bedömning är att är berörings- punkterna fler och viktigare att ta till vara än särdragen. 16.2Statens ansvar för sfären I detta avsnitt ger vi en översikt över de kulturverksamheter som vi föreslår ska ingå i sfären samtid, historia och livsmiljö, dvs. kultur- arv och kulturmiljö, en museikoordinerande funktion, utställnings- verksamhet, hemslöjd, konstnärlig gestaltning samt området arkitektur, form och design. Vi ger även korta presentationer av de myndigheter som främst berörs av våra organisationsförslag, näm- ligen , Riksutställningar , och . hade 2007 ca 300 anställda i myndig- hetens kärnverksamhet och ca 150 i den arkeologiska uppdrags- verksamheten. hade 13 anställda, Riksutställningar 64 och 2,5 (jfr tabell 1 i kapitel 14). Den första fornminneslagstiftning instiftades 1666. finns i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. bestämmelser om ort- namn, fornminnen, byggnadsminnen och kyrkliga kulturminnen samt om utförsel och återlämnande av kulturföremål. En sfär för frågor om samtid, historia och livsmiljö också bestämmelser om kulturvärden och kulturskydd i t.ex. miljö- balken (1998:808), (1987:10) och i skogs- vårdslagen (1979:429). Länsmuseerna har via de statliga anslagen uppdrag på kultur- miljöområdet. Vissa av de centrala statliga kulturinstitutionerna har uppdrag inom området.2 Enligt kulturminneslagen delas ansvaret för att skydda och vårda vår kulturmiljö3 av alla. Myndigheter som ansvarar för verksam- heter som har betydelse för kulturmiljön är bl.a. , Ban- verket, , , , Skogs- styrelsen, , och Väg- verket. Det konkreta och praktiska ansvaret delas dock av många fler – ägare, brukare och boende, föreningar och enskilda. Hembygdsrörelsen omfattar drygt 1 900 hembygdsföreningar med mer än 450 000 medlemmar. är det centrala, gemensamma organet för dessa. Föreningarna förvaltar 1 400 hembygdsgårdar och det finns även hembygdsmuseer. De berättar om 1800-talets självhushåll och om 1900-talets arbetar- hem, ortens näringsliv och skolor. Föreningarna ordnar fester och marknader, dokumenterar den lokala historien och skapar opinion i vissa kulturfrågor. Hembygdsrörelsen har själv beräknat att dessa aktiviteter har cirka 3,3 miljoner besökare årligen4 och att rörelsens ideella arbete handlar om sex miljoner arbetstimmar till värdet av minst en miljard kronor5. En annan, nära anknuten, rörelse är arbetslivsmuseerna. finns i närmare 1 400 arbetslivsmuseer med 15 000 engage- rade (inklusive ett antal anställda) personer och 12 500 000 besö- kare (2006)6. tillkommer nya arbetslivsmuseer. De är sinsemellan olika och handlar om allt från administrativt arbetet till verkstäder för reparation och tillverkning. Arbetets museum stödjer arbetslivsmuseerna på olika sätt. Arbetslivsmuseernas sam- arbetsråd fungerar som en gemensam paraplyorganisation. 2Statens maritima museer, , , , , , Arbetet museum, Livrustkammaren och med stiftelsen , , och . 3Begreppet kulturmiljö används som en delmängd av begreppet kulturarv. 4Sveriges hembygdsförbund, 2003, Hembygdsföreningarnas samlade tillgångar och verk- samhet. Den svenska hembygdsrörelsen . 6Dnr 168/2008, Bevarandet av industrisamhällets kulturarv. Sammanställning av material ur museums databas över arbetslivsmuseer. De 12,5 miljonerna besök kan jämföras med de 19,6 miljonerna besök vid museer och konsthallar 2006 enligt , 2007, Kulturen i siffror, Museer och konsthallar 2006. En sfär för frågor om samtid, historia och livsmiljö antikvarieämbetet fördelar ett årligt projektstöd om som kan sökas av dessa museer och Statens maritima museer fördelar det s.k. skutstödet om år. ansvarar för det kyrkliga kulturarvet i . Den s.k. kyrkoantikvariska ersättningen betalas av staten till för underhållet och bevarandet de kulturvärden som kyrkan förfogar över. –2009 uppgår ersättningen till sammantaget . Systemet ska nu utvärderas inför en fortsättning. yttrar sig till om bidragets fördelning. Det finns också andra föreningar mer inriktade på vissa del- områden. Störst av dessa torde vara Svenska byggnadsvårds- föreningen, som är en ideell, landsomfattande förening som arbetar med byggnadsvårds- och kulturmiljöfrågor. Det enskilda engagemanget i kulturmiljöfrågor är sannolikt om- fattande, även utanför föreningarna. Det handlar om att människor tar hand om och vårdar hus och anläggningar och ibland även miljöer samt på olika sätt berättar om kulturmiljön. Enligt Eurobarometern besökte av befolkningen historiska platser (fornminnen, kulturminnen, kyrkor, slott etc.) . Att besöka historiska platser är något vanligare i den yngsta ålderskategorin, 15–24 år.7 Det finns ett växande antal privata företag som ägnar sig åt arkeologiska undersökningar, byggnadsantikvarisk verksamhet, inventeringar och utredningar av olika slag. Det saknas samlade uppgifter om omfattningen av denna verksamhet. Projektet behandlade frågor om arbetssätt och värdegrund inom kulturmiljöarbetet, om samhälle och samtid och den demokratiska förankringen med utgångspunkt från att; samhället hade förändras, alltså borde kulturmiljö- och kulturarvs- arbetet också ändras. I projektet ställdes frågor till medborgarna om intresset för och möjligheten att påverka sin närmiljö samt vem man i så fall skulle vända sig till. Svaren visade att många människor inte självklart såg sambandet mellan samhällsutveckling och bevarande. Undersök- ningen visade också att kulturarvsorganisationerna nådde fram till stora, trogna och engagerade grupper. och S. , 2008, Kultursverige 2009, Problemanalys och statistik. Kultur- miljö, s. 314 ff. Eurobarometern omfattade i 1 011 intervjuade. 8Initierat av , länsstyrelserna och länsmuseerna, pågick 2001–2004. En mängd olika aktörer engagerades. En sfär för frågor om samtid, historia och livsmiljö metoder och arbetssätt för att nå de grupper i samhället som kulturmiljöverksamheten mest sällan nådde.9 Samtidens betydelse och människan i centrum betonades i projektet. I programförklaringen sägs att arbetet fortsättningsvis skulle bedrivas på två relaterade sätt – ge perspektiv på tillvaron och berika livsmiljön. 16.2.2Riksantikvarieämbetet och det statliga kulturmiljöarbetet Den förste riksantikvarien utnämndes . är Riksantikva- rieämbetet10 den centrala statliga myndigheten med ansvar för frå- gor om kulturmiljön och kulturarv. Vid myndigheten finns 435 års- arbetskrafter11, den uppdragsarkeologiska verksamheten inräknad (ca 150 stycken). har tillsyn över kulturminnesvården i länet. har överinseende över kulturminnes- vården i landet och fördelar kulturmiljövårdens statsanslag till länsstyrelserna som i sin tur fördelar bidrag till enskilda ändamål och projekt. förfogar över anslag som 2008 samman- taget uppgick till 493 miljoner kronor.12 Myndigheten lämnar bidrag till organisationer och föreningar som verkar inom kultur- miljöområdet. Myndighetens avgiftsintäkter uppgick för arkeolo- gisk uppdragsverksamhet 2007 till . Totalt hade myndigheten i avgiftsintäkter.13 Stats- kontoret har beräknat att myndigheten bedrev konkurrens- utsatt verksamhet för motsvarande 124 miljoner kronor.14 Den arkeologiska uppdragsverksamheten, som är konkurrensutsatt, är helt avgiftsfinansierad och organiserad i en egen avdelning. bedriver ett antal olika verksamheter och har en mångprofessionell arbetsstyrka som representerar olika utbildningar inom humaniora, samhälls- och naturvetenskap. 9En enkät skickades ut till 2 000 personer i hela riket i åldrarna 18–. 10Förordning (2007:1184) med instruktion. 11Statskontorets PM 2007/99-5, Statliga myndigheter 2007. 12Anslagen var 2008: 28:24, ap 1,212 miljoner. 28:25 Bidrag till kulturmiljövård, , 28:29 Bidrag till regionala museer , 28:36, Forsknings- och utvecklingsinsatser inom kulturområdet, ap 10, . 13Riksantikvarieämbetet, Årsredovisning 2007, s. 60. 14Statskontoret, 2008/74-5, Konkurrensutsatt verksamhet II – en analys av omfattningen av statliga myndigheters konkurrensutsatta verksamhet. En sfär för frågor om samtid, historia och livsmiljö grund för verksamheten ligger visionen om ett kulturarv som är angeläget, tillgängligt och användbart för alla. Riksantikvarie- ämbetet ska vara pådrivande, inspirerande och samlande i kultur- arvsarbetet. Basen i myndighetens verksamhet är att dokumentera, ta till- vara, vårda och berätta om kulturmiljön. Myndigheten arbetar med kommunikation vilket, förutom mer allmänt informationsarbete, handlar dels om informationssystem, dels om besöksmål. Informa- tionssystemen omfattar fornminnes- och bebyggelseinformation och kulturmiljöbild samt olika e-tjänster som har dessa som bas – K-samsök.15 Myndigheten har fastigheter och fornlämningar som den informerar om och vid vissa genomförs även kulturmiljöpeda- gogiska insatser. besöks dessa av cirka en miljon män- niskor. Vård handlar om expertstöd till omvärlden och om förvalt- ningen av de egna fastigheterna. Myndighetsarbetet handlar om hur kulturarvet tas tillvara i regional och lokal utveckling och inom olika samhällssektorer, om kunskapsuppbyggnad och om sektors- forskning. Myndigheten är samlande och pådrivande i kulturmiljöarbetet genom föreskrifter och allmänna råd, stöd och vägledningar, remis- ser och beslut, initierande av och deltagande i samrådgrupper, semi- narier m.m. Den bygger kunskap om kulturarvet och kulturmiljön och har utvecklat forsknings- och utvecklings-, omvärldsbevak- nings- och utvärderingsverksamhet. Den är också engagerad i EU- samarbetet och i internationellt samarbete i och Europa- rådet samt genom bl.a. är den enda av kulturområdets myndig- heter som deltar i arbetet i systemet med miljömål, där den har en utpekad roll och ansvar. Ämbetet har ett specialbibliotek för sitt område med ca 400 000 volymer samt ett antikvarisk-topografiskt arkiv.16 Arkivets topo- grafiska serie består av handlingar med uppgifter om fornlämningar och arkeologiska fynd samt kyrkliga – och profana byggnader. I fråga om byggnader finns ritningskopior och fotografier. Det finns även stora ritnings- och fotosamlingar. Kulturarvet ska vara en positiv kraft i utvecklingen mot ett demokratiskt och långsiktigt hållbart samhälle. 15K-samsök, en infrastruktur för kulturarvsinformation på Internet. 16Myndigheten förvaltar Kungl. Vitterhets Historie och Antikvitets arkiv från tiden före och dess bibliotek. En sfär för frågor om samtid, historia och livsmiljö arbete med många andra aktörer.17 upp- gifter i miljömålssystemet ska ses mot denna bakgrund. Att verka genom andra är både en strategi och en anpassning till de villkor som erbjuds. är en inte obetydlig del av verksamheten välkänd för allmänheten: kulturmiljöportalen med informations- systemen och e-tjänsterna, besöksmålen och den arkeologiska undersökningsverksamheten är frekvent använda och besökta av allmänheten och en viktig del i varumärket. Delar av har omlokaliserats till . De utmaningar myndigheten står inför handlar ytterst om hur myndigheten kan förnyas utan att förlora identiteten. Riks- antikvarieämbetet förknippas med traditionella, historiskt grun- dande företeelser som fornlämningar och byggnadsminnen och med verksamheter som dokumentation och inventeringar, skydd och vård, kunskapsuppbyggnad. har myndigheten fått nya uppdrag och nya samarbetspartners och på samma gång har andra kulturhistoriska värden och perspektiv krävt sin plats. Myndigheten har i olika sammanhang engagerat forskare och konstnärer för att ge perspektiv på vad som uppfattas som kultur- arv och för att få nya idéer om hur gammalt och nytt kan gestaltas tillsammans, men också för att hitta andra sätt att kommunicera. grundades och () bildades . SHR består av ett 50-tal föreningar. Den organiserade hemslöjden samlar runt 16 000 personer.18 Hemslöjdsrörelsen har växt fram efter några olika inriktningar – den ville slå vakt om ett estetiskt kulturarv och fostra lokala och nationella identiteter. Men det fanns också sociala och ekonomiska intressen i slöjden.19 Såväl konstnärer som museer, hembygds- rörelsen och hushållningssällskapen var aktörer i uppbyggnaden av hemslöjdsrörelsen. Hemslöjden beskrivs gärna av sina utövare som 17Andra centrala myndigheter, organisationer och näringsliv, på regional och lokal nivå länsstyrelser, landsting och länsmuseer, kommuner samt andra aktörer. 18Rådet för arkitektur, form och design, 2007, Hemslöjden inspirerar! – samtal och tankar om tradition och förnyelse inom hemslöjden. Rapport 2007/2, s. 1 En sfär för frågor om samtid, historia och livsmiljö en demokratisk rörelse som samlar utövare från alla åldrar och grupper i samhället. Hemslöjden har tre ben. Det första är tradition och kunskap, att ta tillvara och föra vidare handens kunskap, mönster, teknik och material m.m. Det andra handlar om förnyelse och om konstnärliga och estetiska influenser. Det tredje är företagande och regional tillväxt.20 Från de senare årens verksamhet kan lyftas fram satsningar på barn och ungdom21, på kulturell mångfald22 samt på miljö. har i en rapport beräknat att hemslöjds- näringen i omsätter någonstans mellan 500–och att den sysselsätter ca 1 000 personer på heltid. I rapporten anges att hemslöjdsföretagen finns över hela landet, men med en koncentration till . Entreprenörskapet finns på landsbygden. En hög andel av företagarna är kvinnor, och många slöjdare är äldre. Slöjdarna kombinerar ofta slöjden med andra uppgifter.23 Direktförsäljning till kunderna är fortfarande viktigaste försäljningskanalen, att hitta nya försäljningskanaler och marknads- föra sig är därför angeläget. Företagsutvecklingen framstår också som hemslöjdens svagaste gren. föreslår i rapporten bl.a. en satsning på en rikskonsulent med inriktning på entreprenörskaps- och näringsfrågor för att hjälpa upp den situationen.24 Hemslöjden har med , och då i samarbete med statliga , vävt textilier för offentlig miljö.25 finns kanske anledning att knyta nya band mellan ansvariga parter och att vidga begreppet offentlig miljö. Hemslöjdens före- trädare anser sig t.ex. inte ha tillgång till offentliga kulturella sam- manhang på samma sätt som konsten.26 Utbildningen av slöjdare och av hemslöjdskonsulenter sker på folkhögskolor och genom enstaka kurser anordnade av skilda 20jfr , 2008, Hemslöjden som näringsgren. Redovisning av Nuteks regeringsuppdrag, Dnr: 31-2008-3003. projektet , utan tryckår, – att iscensätta ett estetiskt lärande. Sammanfattande forskningsrön om . Sammanställning av forskarrapport av , . 22Eva Melldahl, , 2004, Svensk hemslöjd eller hemslöjd i . 24Nutek, 2008, Hemslöjden som näringsgren. Redovisning av Nuteks regeringsuppdrag, Dnr: 31-2008-3003. , 2008, Hemslöjden som näringsgren. Redovisning av Nuteks regeringsuppdrag, Dnr: 31-2008-3003, s. 42. Har också framförts till utredningen vid rundresorna. En sfär för frågor om samtid, historia och livsmiljö Någon akademisk utbildning finns inte.27 Avsaknaden av sådan och sparsam forskning, gör det svårt att ta till vara hemslöjdens utvecklingspotential. Hemslöjden har börjat pröva sin roll för den hållbara utveck- lingen.28 Dagens människor har inte självklart de kunskaper som gör att de kan skilja ett mer hållbart och dyrare föremål från ett mindre hållbart och billigare. Ska hemslöjden kunna bli en förebild för ändrade konsumtionsvanor29 krävs även pedagogiska kompe- tenser och metoder. Hemslöjden i gemen torde inte uppfattas som ifrågasättande och drivande av denna sorts frågor. började slöjdandet i hemmen att kallas för hemslöjd, dvs. med industrialismens genombrott uppstod ett behov av att definiera en produktionsform och en kulturell rörelse.30 står detta historiskt förankrade begrepp på sätt och vis i vägen för hur verksamheten uppfattas. ger historien begreppet tyngd och identitet för dem som är aktiva på skilda sätt i hemslöjden. Av Nuteks rapport framgår att det finns två huvudgrupper med olika åsikter om hur slöjden ska utvecklas – de som förespråkar traditionella respektive moderna värden.31 Föreningen slöjdare har t.ex. attraherat personer som är aktiva lajvare vars slöjdande snarare börjar i intresset för att vara tidstroget klädda. Hemslöjden ses ibland som en frizon och en motvikt till rådande värderingar. Kopplingen till landsbygd och småskalighet kan uppfattas som såväl gammaldags som spjutspetsverksamhet i ett hållbarhetstänkande. Hemslöjdens utmaning kan sammanfatt- ningsvis beskrivas som att röra sig från att uppfattas som tradi- tionstyngd till att uppfattas som traditionsrik. 27Noteras kan att , med DaCapo i dels står för akademisk utbildning inom näraliggande områden, dels har kontakter med kring högre utbildning. 28Hemslöjden arbetar bl.a. med naturliga material som kan återanvändas, arbetet är småskaligt och varorna närproducerade, hållbara och möjliga att reparera, dvs. 29se vidare avsnitt 10.5 om kultur och miljö. 30SOU 1979:77, Hemslöjd – kulturarbete, produktion, sysselsättning. 31Nutek, 2008, Hemslöjden som näringsgren. Redovisning av Nuteks regeringsuppdrag, Dnr: 31-2008-3003, s. 41. En sfär för frågor om samtid, historia och livsmiljö beviljade 1872 medel till en kringresande instruktör i husslöjd. inrättades en tjänst som extra instruktör i hus- slöjd vid . 1981 inrättades slöjdsfrågor32. Nämnden flyttades 1992 från Industridepartementet till Kulturdepartementet.33 Kopplingen till näringslivsfrågor kom- mer till uttryck bl.a. genom att nämnden fortfarande delar lokaler med . planerar, driver och följer upp aktiviteter med såväl kulturella som ekonomiska perspektiv. Nämnden fördelar statligt stöd i form av projektmedel och kon- sulentmedel samt medel till Svenska Hemslöjdsföreningarnas Riks- förbund.34 består en kanslichef, en handläggare och en assistent på deltid. Dessutom har nämnden personalansvar för en av de fem rikskonsulenterna. Nämnden arbetar med information, utbildning och samordning av hemslöjdskonsulenterna. Det finns ett 70-tal hemslöjdskon- sulenter i hela landet. fanns 48 länshemslöjdskonsulenter: två i varje län med undantag för som har fyra och som har sex stycken. Konstnärlig gestaltning av byggnader och miljöer kan sägas ha varit en del av vår livsmiljö sedan urminnes tider. Här, och i den följande beskrivningen av , försöker vi ge en bild av insatser till . Det är svårt att få fram samlade uppgifter om andra aktörers, offentliga och privata, satsningar på gestaltningar och konstkollek- tioner. I Statens konstråds uppdrag ingår inte att samla och analysera sådana uppgifter. Det gör att det är vanskligt att bilda sig en klar uppfattning om betydelsen av statens insatser på området såväl historiskt som i ett bredare samtidsperspektiv. Att det i vissa 32Förordning (2007:1193) med instruktion. 33Rådet för arkitektur, form och design, 2007, Hemslöjden inspirerar! – samtal och tankar om tradition och förnyelse inom hemslöjden. Rapport 2007/2, s. 6. 34År 2008, anslag 28:16, , är Nämndens förvaltningsanslag. 22miljoner kronor, är bidrag till främjande av hemslöjden.