sou · GXB315d2 · 2010-01-01 00:00:00 — Föremålssamlingarna krä- ver andra kompetenser än under museernas etableringsfas, och det- samma gäller det publika uppdraget. För att nå högre funktions- specialisering behöver de museianställda mer av strategisk kompe- tensutveckling. För att utveckla sektorn behöver de också verktyg för analys och evaluering av sin egen verksamhet. Situationen har förbättrats för grundutbildningen Vidareutbildning och kompetensförsörjning pekades redan i Muse- erna (SOU 1974:5) ut som ett viktigt utvecklingsfält, i synnerhet för den publikt arbetande personalen. Som lösning föreslogs en centralt planerad, till museerna knuten kursverksamhet som aldrig kom att förverkligas. framhöll Minne och Bildning (SOU 1994:51) att de flesta museianställda saknade utbildning för det utåtriktade arbetet och att miljön helt dominerades av tre ämnen - arkeologi, etnologi och konstvetenskap. Rörligheten i sektorn var mycket låg och kompetensutvecklingsbehoven svagt tillgodosedda. Den viktigaste källan till lärande bland verksamma museitjänstemän uppgavs vid vara informella kollegiala kontakter. noterade utredningen med tillfredsställelse att situa- tionen förbättrats , då och univer- sitet byggt ut sin grundutbildning och museerna tillsatt en sam- rådsgrupp med uppgift att kartlägga fortbildningsbehov och initiera nya utbildningar.6 En mer strategiskt genomtänkt och samlad lösning rörande fort- bildningsbehoven är ett återkommande önskemål även , och det gäller oavsett nivå i museistrukturen. Behoven av ämnesför- djupning bedöms i princip kunna tillgodoses inom universiteten. Det som efterfrågas rör främst funktionsinriktad kompetens- utveckling från kvalificerad konserveringsteknik och chefs- utbildning till ljussättning av montrar eller städning i kultur- historiska miljöer. Fortbildning som bygger på aktuell forskning och mer teore- tiskt analyserande perspektiv på verksamheten behövs också. Sådan kan bidra till att utveckla för universitet och museer gemensamma referensramar, och stärka museernas nödvändiga, och eftersatta, kunskapsutveckling. I en del av våra grannländer sköter museiförbunden en stor del av den löpande fortbildningen. når två av tre museianställda med sina kurser och utbildningsdagar. Orga- nisationen Danske har tagit över den verksamhet som tidi- gare drevs av Museumshøjskolen och erbjuder ett stort an- tal, delvis efterfrågestyrda, kortkurser och en del mer omfattande utbildningar. Mot denna bakgrund följer Museikoordinatorn med stort in- tresse RSM:s arbete med fortbildningsfrågorna och emotser när- mast en bearbetning av svaren på den enkätundersökning som genomfördes . Utredningen avser att tillsammans med RSM följa upp undersökningens resultat, stödja vidare utveckling och pröva lösningar som liknar de finska och danska. 6 SOU 1994:51, s210ff konstaterade att det fanns brister i museernas möjligheter att skaffa sig internationella kontaktytor och sättet på vilket informationen om internationella frågor för- medlades.7 Dessa problem kvarstår. Att museerna inte deltar i internationellt arbete och utbyte i högre utsträckning än kan exempelvis bero på följande: Det saknas en samlad kanal, t.ex. en webbplats, med infor- mation om var och när internationella konferenser hålls. Det kan vara svårt att finna information om vilka finansierings- källor för internationellt arbete som finns och hur man söker extern finansiering, t.ex. ur EU:s kultur- och strukturfonder. Många museer saknar kunskap om hur de kan komma i kontakt med museer i andra länder i syfte att ansöka om projektmedel för gemensamma satsningar. Det finns även brister i det internationella arbete som bedrivs: saknas det en kontinuitet i det internationella arbetet. Det kan i flera fall vara oklart vilken institution som ska skicka företrädare till olika konferenser, vilket i sin tur leder till att olika företrädare ständigt skickas. Detta minskar förutsätt- ningarna att bygga internationella nätverk som t.ex. kan fun- gera som samarbetspartners vid ansökningar om bl.a. EU-me- del. Gemensamma ansökningar är ofta en förutsättning för att ansökningarna ska bifallas. Det saknas kanaler för de museitjänstemän som deltar i inter- nationellt arbete att återföra sina kunskaper och erfarenheter till museisektorn i stort. Detta hämmar arbetet i sektorn efter- som det internationella arbetet i avsevärd omfattning blir per- sonberoende. () har tillsammans med den svenska avdelningen för (), gått ut med en enkät till sina medlemmar. Enkäten be- handlar olika aspekter av museernas internationella arbete. Resul- tatet av enkäten beräknas vara sammanställt . 7 : Museiförslag-86. Museikoordinatorn avvaktar resultatet från enkäten. Med ut- gångspunkt i vilka behov enkäten visar på jämte de övriga indika- tioner på problem som identifierats, kommer utredningen att in- leda ett projekt som syftar till att möta behoven. kommer att utgöra en viktig aktör i detta arbete, liksom EU:s kontaktkontor Culture Contact Point (CCP) med placering vid och . Museikoordinatorn kommer i samarbete med att överväga vilka alternativa källor till finansiering av museernas verksamhet som kan finnas. Ett område där en jämförelse med andra länder skulle kunna vara intressant är hanteringen av överskottet från statlig spel- verksamhet. I flera andra länder finns exempel på hur lotterimedel används till kultur- och utbildningssatsningar. I uppgick Svenska Spels totala vinst till nära . av denna vinst gick till verksamhet medan gick till kultursatsningar. Som en jämförelse kan nämnas att kulturen i får motsvarande från det statliga spelbolagets vinst . Mottagarna är kulturfonderna för Kul- turbygg, Barn & Ungdom (Frifonden) samt Skolesekken, som är en satsning på kultur i skolan. Tillsammans med kommer Museikoordinatorn också att behandla frågan om vilka ytterligare alternativa källor till finansiering som skulle kunna finnas för museerna och kulturen i stort. Också i detta arbete kommer utredningen att göra jäm- förelser med de system som finns i andra länder. Fotografi är ett område som aktualiserats i Museikoordinatorns samtal med centrala aktörer på fältet. Det är också ett område med en lång historia av centrala initiativ som avlöst varandra . Ett fotomuseum har upprepade gånger diskuterats, en fotokonsulent tillsatts vid och ett fotosekretariat pla- cerats vid . Ändå menar insatta bedömare att grundfrågorna kring framför allt bevarandet är olösta. De fotografiska frågorna är komplicerade eftersom de rör också många aktörer utanför museisektorn. Museerna har de absolut största samlingarna av dokumentär fotografi, men det finns också andra aktörer som har stora intressen i saken, t.ex. många arkiv, några av de stora biblioteken, samt vissa mediehus och yrkes- verksamma fotografer. Till detta kommer de mer konstnärliga aspekterna på fotografi som uttrycksmedel, och svårigheten att ev. avgränsa konstfoto från andra typer av fotografiskt material. Fotografin involverar vidare många av utredningens andra bear- betningsområden. Fotografi kan vara ett verktyg vid dokumenta- tionsarbete och ställer särskilda krav på arkivering och vård. Även vid publikt tillgängliggörande av bilderna möter ett museum speci- fika utmaningar t. ex. i form av upphovsrättslagen. Museikoordinatorn kommer att, inom ramen för digitaliserings- projektet, följa det Bildprojekt som Livrustkammaren initierat och som rör all bildhantering inom myndigheten . Förhoppningen är att det ska resultera i en vägledning för andra institutioners bildarbete. Inom ramen för sitt arbete med föremålsarkiven, kom- mer Museikoordinatorn även att uppmärksamma planer på ett klimatiserat foto-magasin som kan bli till nytta för intressenter i hela museisektorn. Museikoordinatorn avser också att studera de norska erfaren- heterna av samordning kring kulturhistorisk fotografi. Där har Norsk ABM-utvikling tillsammans med Nasjonalbiblioteket och Preus museum bl. a. byggt upp ett fotografregister och utarbetat rekommendationer för bevarande, digitalisering och upphovsrätts- frågor. Utredningen initierar ingen arbetsgrupp för de foto- grafiska frågorna, men fältet är betydelsefullt och kan eventuellt senare komma att lyftas till diskussion, inte minst som en aspekt i arbetet med digitalisering och föremålsarkiv. Ett skärpt fokus på tillgänglighet placerar användaren i centrum och ställer hela museisektorn inför nya utmaningar. gäller det inte bara fysisk tillgänglighet utan också anpassning till de många besökare som har andra behov av stöd för att kunna ta del av verk- samheten. Det pedagogiska arbetet tar sin utgångspunkt i en vidare publik inriktning och strävan efter ökad öppenhet, starkare bru- karfokus och breddad tillgänglighet på alla nivåer. Då det gäller de publika och pedagogiska frågorna refererar Museerna (SOU 1973:5) till ännu tidigare utredningar. konstaterades i (SOU 1956:13) behovet av en på moderna pedagogiska principer baserad utställningsverksamhet och en större hänsyn till besökarnas skiftande kulturella bakgrund. En publikundersökning genomförd på tydde på en överrepresentation för de högre social- grupperna och bristande räckvidd utanför . Uppgifter som dessa kom att läggas till grund för 1970-talets kulturpolitik med sitt starka fokus på att nå ut till nya grupper. Som Museerna (SOU 1973:5) såg det var den viktigaste uppgiften på det publika fältet att vidga kretsen av människor som kunde ta del av museernas verksamhet.8 Utredningen tecknade också beho- vet av experimentellt utvecklingsarbete och informationsutbyte i museipedagogiska frågor både inom och utom landet.9 Minne och bildning (SOU 1994:51) präglas av ett starkt med- borgarfokus. Museerna ska verka för en bred bildning som ger människor i hela landet möjlighet att utveckla sin kunskap genom intellektuella och estetiska upplevelser. Den pedagogiska verk- samheten blir i det perspektivet en av de nyckelfunktioner som konstituerar ett museum. 8SOU 1973:5, s. 95 9SOU 1973:5, s. Skolan har varit en viktig målgrupp för många museer. Museets potential som resurs i undervisningen och god miljö för lärande upptäcks av allt fler, och det kan vara till glädje för alla åld- rar. finns t. ex. en världsarvsförskola vid Vitlycke museum i , ett brett utbud för grundskolor i hela landet och flera ambitiösa verksamheter för gymnasister t. ex. på . hör till dem som framgångsrikt vidgat sitt pedagogiska arbete till andra grupper än skolelever, i deras fall ge- nom att öppna museets salar för undervisningen i svenska för in- vandrare. visar hur ett litet museum kan göra stor skillnad genom att öppna konsten för människor med funktionshinder som kanske behöver särskilt stöd för att upptäcka den. är en annan liten institution som tagit sig an ett i nytt område genom att använda sina samlingar för minnesarbete i samverkan med kommunens äldreomsorg. I visionen om det livslånga lärandet, som drivits hårt på EU-nivå och påverkat flera av våra grannländer, är museerna en viktig aktör. a. i har museerna länge spelat en viktig roll i ar- betet för social inclusion. Mer närliggande exempel finns i där regeringen genom Den kulturelle skolesekken vill ge samtliga barn i möjlighet att möta professionell konst och kultur. Ett initiativ som inspirerat den att i budgetproposition avsätta i stimulansbidrag för satsningen Skapande skola. I har regeringen avsatt drygt 40 miljoner om året 2007- 2010 för att utveckla museernas potential som lärande miljöer för alla åldrar. För den danska regeringen är kulturarvets tillgänglighet en central prioritering. Kulturarvsstyrelsen arbetar därför med att på olika sätt stärka det pedagogiska arbetet på museerna och stöd- jer bl. a. publikundersökningar, forskningsinsatser och metod- utveckling inom institutionerna. Museikoordinatorn kommer att uppmärksamt följa de norska och danska initiativen, och det svenska Skapande skola, samt i dialog med fältet hävda de publika och pedagogiska perspektiven inom alla relevanta bearbetningsområden. Utredningen initierar ingen arbetsgrupp för de peda- gogiska frågorna, men fältet är centralt och kan eventuellt senare komma att lyftas till diskussion i semi- narier och work-shop-möten. Möjliga samordningsfält inom centralmuseikretsen Utöver de ovan beskrivna områdena finns inom den statliga för- valtningsfamiljen samordningsmöjligheter som är intressanta att studera specifikt med bäring på staten som ägare respektive huvud- finansiär. En viktig utgångspunkten är då intresset av optimerad nytta för de skattemedel som brukas. Men där finns också önskan om bättre stöd och möjligheter till kvalitetshöjning i funktioner som upphandling, personalhandläggning m.m. För den krets som har sin verksamhet i s.k. ändamålsbyggnader finns också behov av att ytterligare försöka syna den under det se- naste decenniet så infekterade debatten om hyresnivåer och hyres- sättningsprinciper i sömmarna. Flera goda exempel finns redan att ta vara på i de nedan presen- terade projekten. Så t.ex. har museer tillsammans med inlett ett samarbete krig gemen- samma dataservrar och utbytestjänstgöringar mellan Moderna mu- seet och har genomförts med goda resultat. Även inom området marknadsföring finns intressanta ansatser. Effektivare verksamhetsstöd inom kultursektorn Regeringen konstaterade i budgetpropositionen för 200710 att en alltför stor del av driftskostnaderna för de statliga myndigheterna går till administrativt stöd och lokaler. I budgetpropositionen menar regeringen att utvecklingen mot stora sammanhållna myndigheter inom statsförvaltningen har lett till en administrativ 10 /07:1, UO 2. effektivisering, vilket man ställer sig positiv till. När inte dessa för- utsättningar föreligger går dock utvecklingen långsamt. Regeringen aviserar därför att den ska återkomma i frågan.11 Huvudsyftet med att effektivisera och koncentrera stödjande verksamheter är att öka möjligheten för organisationens ledning att fokusera på kärnverksamheten, som stödfunktionerna utförs på ett mer effektivt sätt, med avseende på såväl kostnader som kvalitet. Den svenska kultursektorn består med några undantag av små organisatoriska enheter som saknar möjligheter att utnyttja stordriftfördelar som större myndigheter kan dra nytta av. Detta visar de undersökningar av kostnadsförhållanden som Ekonomi- styrningsverket (ESV) genomfört.12 Det finns bl.a. indikationer på att kulturinstitutionerna, i första hand centralmuseerna, har högre kostnader för stödverksamhet som t.ex. grundläggande administ- ration än andra statliga myndigheter. Frågan om samverkan mellan centralmuseerna har utretts förr men inte lett till några åtgärder. tillsatte regeringen en kommitté för att utreda samverkan mellan de centrala museerna. Kommittén behandlade administrativa, tekniska, organisatoriska och resursmässiga aspekter av museernas verksamhet i syftet att föreslå åtgärder som kunde leda till besparingar och förbättrad ser- vice. De påföljande åren utreddes frågan ytterligare av bl.a. Stats- kontoret, samverkansgrupp för museerna, samt ut- redningen Minne och Bildning.13 Teknisk utveckling möjliggör effektivisering av grundläggande administration har grundläggande administrativa processer blivit möjliga att hantera på ett mer effektivt sätt än tidigare, framförallt som ett resultat av IT-utvecklingen. Genom automatiseringar och webbaserade lösningar kan verksamhet nu koncentreras till admi- nistrativa centra. Exempel på processer som lämpar sig för en sådan koncentration är basuppgifter inom ekonomi- och löne- administration. Ett välutvecklat standardiserat IT-stöd i kombi- 2007/08:1 UO 2, s. 37. Jfr även förvaltningsminister uttalande i TV- programmet Rapport och artikel i 12ESV 2005:3, ESV 2007:33 13Minne och bildning, SOU 1994:51. nation med personal som är specialister på sina respektive arbets- uppgifter har medfört att man i de flesta fall klarar av samma upp- gifter till en oförändrad kvalitet men med en nästan halverad per- sonalstyrka. Inom näringslivet har utvecklingen mot en koncentration av basuppgifter av det aktuella slaget pågått under ett tiotal år. Man har funnit att det går att reducera kostnaderna för den berörda verksamheten med 25 – . pågår en liknande utveckling vid stora statliga myndigheter som Försvars- makten, , , , och . Motsvarande utveckling pågår även i omvärlden, bl.a. i våra nordiska grannländer och Finland.14 Fördelar med att koncentrera verksamhet De som arbetar med att genomföra organisationsförändringar som syftar till en koncentration av de grundläggande processer som dis- kuteras ovan har ofta under förändringsarbetets gång noterat att det också finns ytterligare fördelar med att koncentrera verksam- het, utöver ökad effektivitet och sänkta kostnader för hanteringen av administrativa bastjänster: Bättre kvalitet när stödverksamhet blir kärnverksamhet De fördelar som noteras vid en koncentration av de administrativa bastjänsterna kan bl.a. bestå i kvalitetshöjningar i det sätt på vilket de uppgifter som koncentreras utförs. Då administrationen blir kärnverksamhet i de administrativa centra som bildas förbättras även förutsättningarna för att utveckla denna verksamhet eftersom ett ökat fokus kan läggas på att förbättra system och kompetens- utveckla personalen än vad som ofta är fallet i organisationer som har en annan kärnverksamhet.15 15Jfr ESV 2007:33, s. 7 och 32. Resurser till specialiserade stödtjänster frigörs Kostnadseffektivitet och höjd kvalitet kan uppnås också för andra stödtjänster än grundläggande ekonomi- och personaladministration om dessa koncentreras. Detta gäller bl.a. stödtjänster av specialist- karaktär som juridiskt stöd för att t.ex. hantera frågor som rör upphovsrättslagstiftningen och upphandling, samt stöd inom det personaladministrativa området så som rekrytering, kompetens- utveckling, rehabilitering, arbetsmiljöarbete och personalsociala frågor. Små organisationer saknar ofta specialkompetens av detta slag. Genom de vinster som koncentrationen av den grundläggande administrativa verksamheten genererar frigörs resurser som kan finansiera sådan expertis om kostnaderna delas med andra som har motsvarande behov. Stordrift ger bättre avtal Ytterligare en fördel med att koncentrera verksamhet är att de ad- ministrativa centra som bildas kommer att utgöra större kunder i förhållande till om respektive organisation skulle ha köpt varor och tjänster enskilt. Att vara en stor kund ger ökade möjligheter att pressa priserna i samband med exempelvis upphandlingar av IT. Många avtal om tjänster inom IT - området är utformade på ett så- dant sätt att de består av en fast och en rörlig del, som oftast be- stäms av verksamhetsvolymen. Denna konstruktion av avtalen missgynnar således små kunder och gynnar stora eftersom stora kunder i allmänhet förbrukar större volymer. Minskad sårbarhet och ökad professionalisering Erfarenheter visar vidare att verksamheten i små organisationer ofta är sårbar eftersom endast några få personer behärskar de olika ad- ministrativa rutinerna som krävs för att organisationen skall fun- gera. Vid semestrar, sjukdom och annan frånvaro får detta därför stora konsekvenser för organisationen. Större organisationer har i allmänhet bättre förutsättningar att organisera sig på ett sätt som minskar denna typ av sårbarhet. Fler personer som arbetar med lik- nande uppgifter medför även större möjligheter till ett profes- sionellt utbyte och mer kvalificerade medarbetare. Farhågor om förlorad kontroll Att koncentrera verksamheter uppfattas inte alltid som något posi- tivt. En invändning mot att koncentrera verksamheter är att det kan finnas en risk för att den organisation, t.ex. en myndighet, som ska betjänas med stödtjänsterna förlorar möjligheten till inflytande och kontroll över stödverksamheten, i den mån den förläggs till nya centra utanför myndigheten. I projektet kommer Musei- koordinatorn att undersöka vilka ytterligare nackdelar som kan finnas med att koncentrera verksamhet och vilka åtgärder, exem- pelvis avseende styrning och organisation, som kan vidtas för att undvika att koncentrationen får negativa konsekvenser. Behov av underlag för ställningstaganden Mot den bakgrund som tecknas ovan har utredningen i samarbete med () inlett ett projekt som syftar till att kartlägga och analysera omfattningen och kostnaderna för grundläggande administration samt förekomsten och behovet av stödtjänster av specialistkaraktär.16 (Se vidare en närmare beskriv- ningen av projektet i bilaga 4.) I den mån kartläggningen ger grund för detta kommer även utredningen att skissera scenarion på hur en ökad samordning av de aktuella områdena skulle kunna åstad- kommas. () ansvarar för bl.a. förvaltningen av statliga fastigheter som hör till det natio- nella kulturarvet. Bland dessa fastigheter återfinns bl.a. de statliga centralmuseernas byggnader, med undantag för sådana stiftelse- museer som själva äger och förvaltar sina fastigheter. I enlighet med sitt uppdrag ska förvalta statens fastigheter så att deras värde bibehålls och om möjligt ökar. Kultur- och miljövärden i verkets fastighetsbestånd ska brukas, be- varas, förädlas och levandegöras. Frågan om hyressättningen och kompensationen för höjda hy- ror för centralmuseerna har diskuterats och debatterats det senaste 16 ESV 2007:33 s. 22. genomförde revisorer en gransk- ning17 av hyressättning och förvaltning av statens ändamålsfastig- heter18. Granskningen resulterade i en skrivelse till riksdagen19 vilken föranledde att göra ett tillkännagivande till regeringen med uppmaningen att tillsätta en utredning i syfte att få till stånd en hållbar och för alla intressenter acceptabel lösning på frågorna om hyres- sättningsprinciper för statens ändamålsfastigheter20. till- satte regeringen en utredning, . Utred- ningen lämnade sitt slutbetänkande . har vid två senare tillfällen23 gjort tillkännagivanden till regeringen med anledning av kulturinstitutionernas hyror. Med anledning av dessa har regeringen vidtagit flera åtgärder. I den eko- nomiska vårpropositionen föreslog regeringen att anslaget för centrala museer skulle ökas med . Med anledning av synpunkter lämnar regeringen numera också en be- skrivning av hur omräkningen av myndigheternas anslag för priser och löner (PLO-omräkning) går till.24 I syfte att bl.a. öka förutsätt- ningarna för kulturinstitutioner som exempelvis museer att upp- träda som jämbördiga motparter i hyresförhandlingar med har regeringen ändrat reglerna i flera förordningar25. Som ett resultat av förändringen av reglerna, som träder i kraft , kommer myndigheter genom Ekonomi- styrningsverket (ESV) dels att erbjudas visst stöd i lokal- försörjningsfrågor, dels att få bättre underlag om hyresnivåer och hyreskostnader inom den statliga sektorn. Det ökade stödet till myndigheterna innebär enligt regeringen att de kommer att stärkas i sin roll som hyresgäster. kommer regeringen att lö- 17Riksdagens revisorer, 2001/02:2. 18Enligt bör begreppet ändamålsbyggnad användas istället för ändamålsfastighet, eftersom det inte är markens egenskaper, utan byggnadens som är av intresse. Kommittén definierar begreppet ändamålsbyggnad på följande sätt: Hyresgästen har en stark anknytning till byggnaden och har kommit att förknippas med byggnaden och därför saknar rådighet över sin lokalförsörjning. En ändamålsbyggnad omfattar även sådana byggnader där byggnadens egenskaper är av sådant slag att den inte utan omfattande ombyggnad kan användas för något annat ändamål. SOU 2004:28, s. 14-15. 192001/02:RR12. 2001/02:FiU14, rskr. 2001/02:165. 22SOU 2004:28 Hyressättning av vissa ändamålsbyggnader. 2004/05:KrU1, rskr 2004/05:99 och bet. 2005/06:KrU1, rskr 2005/06:84-88. 2007/08:1, vol 1, s. 205. 25Förordningen (1993:528) om statliga myndigheters lokalförsörjning, Förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag samt Förordningen (2003:884) med instruktion för . pande erhålla mer fyllig information från ESV om hur statens kost- nader för lokaler utvecklas över tiden och orsakerna till detta.26