sou · GYB330 · 2010-05-04 00:00:00 — Systemet har förlängts . Elcertifikaten har främst gått till biobränslebaserad produktion, men även till vatten- och vindkraft. lämnade regeringen en proposition som omfattade förslag på att elcertifikatsystemet förlängs , samt att kvotpliktsnivåerna ska avspegla målet att produktionen av förnybar el ska ha ökat med jämfört med nivå. 2008 stod , E.ON och Fortum för av installerad produktionskapacitet. svarar fem företag för huvuddelen av elproduktionen i ; , Fortum, E.ON, Kraft samt Statkraft, varvid de två sistnämnda har betydligt mindre marknadsandelar. Efter marknadsöppningen har det skett en rad uppköp och sammanslag- ningar inom produktionen vilket har resulterat i de ägare och den struktur som vi ser på marknaden. har det varit stort fokus på utbyggnaden av vindkraft. Figur 2.4 nedan illustrerar hur vindkraften har utvecklats –2008. Figur 2.4 Vindkraftens utveckling –2008 Installerad effekt (MW) Elproduktion (GWh) Källa: Energiläget i siffror 2009, . Den konkurrensutsatta svenska elmarknaden ingår i den större nordiska elmarknaden. El (råkraft) handlas via , den gemensamma nordiska elbörsen men kan även handlas bilateralt då det inte är tvingande att avyttra all el via börsen. har marknadsplatser både för handel med fysiska leveranser av el och för handel med finansiella instrument. Handel på Spot (fysisk handel) är timbaserad och leveranserna omfattar tillgång till överföringskapacitet genom de implicita auktioner som är en del av marknadsplatsens funktion. Handeln på spotmarknad uppgick till 298 Twh (EI R2009:08). Den fysiska handeln med el omfattar båda marknaderna Elspot och Elbas. På Elspot fastställs systempriset utifrån de samlade köp- och säljbuden. Den nordiska elmarknaden är dock uppdelad i olika anmälningsområden som i dagligt tal brukar kallas prisområden. Om det uppstår flaskhalsar mellan dessa områden, dvs. fysiska överföringskapaciteten inte är tillräcklig, kommer priserna i ett eller flera områden att avvika från systempriset. Områden med samma pris kallas för prisområden. Därutöver finns Elbas, som är en s.k. justermarknad där handel kan ske fram till före leverans. Elbas täcker numera de nordiska länderna samt . De nordiska transmissionsföretagen har ett etable- rat samarbete, vilket bl.a. omfattar att de samarbetar om en gemen- sam nordisk reglerkraftmarknad. och Statnett har tillsammans ansvar för att synkrona system upprätthålls medan varje transmissionsnätsföretag ansvarar för driften inom sitt geografiska område. I samarbetet ingår en gemensam nordisk lista över reglerkraftsbuden. Härigenom kan det billigaste nordiska reglerbudet användas i första hand under förutsättning att det inte föreligger några överföringsbegränsningar som påverkar antagandet av detta/dessa bud. började byggas upp 1993 och de nordiska länderna förutom har anslutit sig efterhand. Figur 2.5 illustrerar hur priset har utvecklats på . Figur 2.5 nedan illustrerar jämfört med spotpriset för –2010. Figuren illustrerar hur priset har varierat . Figur 2.5 Bilden visar systempris och spotpris –2010 Systempris jämfört med Spotpris 1999-2010 har löpande arbetat med att utvidga börsområdet t.ex. genom en successiv anslutning av de nordiska länderna och därut- över även arbetat med market coupling gentemot . Inled- ningsvis startade kopplingen till med ett anmälnings- område på den s.k. Kontek-förbindelsen. notera- des ett sådant område för förbindelsen Estlink, mellan och . har hitintills utgjort ett eget anmälningsområde på elbörsen. Den svenska elmarknaden kommer dock att delas upp i fyra s.k. anmälningsområden . Detta arbete inleddes genom en överenskommelse i . Arbetet har fått särskild aktualitet genom de åtaganden erbjudit den Europeiska kommissionen (kommissionen) med anledning av att kommissionen ifrågasatt Svenska kraftnäts hantering av interna begränsningar i det svenska stamnätet. Kommissionen fattade beslut i ärendet . Elhandelsföretagen säljer el direkt till slutkunderna. Elhandel är inte i sig en tillståndspliktig verksamhet, men ett elhandelsföretag måste ha ett Ediel-avtal med samt antingen själv vara balansansvarig eller ha ett avtal om balansansvar för samtliga sina leveranspunkter. För att få vara balansansvarig måste ett företag teckna avtal med . De elhandelsföretag som säljer direkt till konsumenter måste också rapportera in priser och villkor till som publicerar denna information på Internet genom Elpriskollen. Det finns ca 120 elhandelsföretag . Även här har man sett ett vikande antal aktörer då det skett överlåtelser och sammanslagningar av verksamheter i branschen. är slutkundsmarknaden att se som nationell, men det pågår ett gemensamt nordiskt arbete med att utveckla en gemen- sam nordisk slutkundsmarknad som riktar sig både till företag och konsumenter. Öppnandet av den svenska elmarknaden inleddes genom att det blev möjligt för kunder och konsumenter att byta elleverantör. Inledningsvis var intresset för att byta elhandelsföretag förhållan- devis begränsat, men schablonreformen 1998 underlättade byten för konsumenter genom att kravet på timmätning togs bort för dessa kunder. En av de senare förändringarna i regelverket är bestämmelserna om avläsning som trädde i kraft . Härigenom möjliggörs fakturering på avlästa värden även för konsumenter. har det lagts två propositioner, dels en om den framtida hanteringen av effektreserven, dels en om föränd- ringar i elcertifikatsystemet. Därutöver planeras även en proposi- tion kring genomförandet av EU:s direktiv om förnybar energi vilken kan beröra den svenska elmarknaden. har även antagit en proposition om enklare nätan- slutning för förnybar elproduktion . Därutöver pågår även beredningen av slutbetänkande. Vertikal integration och åtskillnad En av utmaningarna på en konkurrensutsatt marknad är att säker- ställa att de företag som är vertikalt integrerade inte har möjlighet att utnyttja de fördelar en sådan integration skulle kunna leda till. Detta förhållningssätt är särskilt viktigt på elmarknaden där nätverksamheten är reglerade monopol där aktörer har tillgång till samtliga relevanta uppgifter om de kunder som finns inom det aktuella nätområdet. Det finns därför ett väl utbyggt regelverk som syftar till att säkerställa att nätverksamhet hålls väl åtskild från verksamheter på de konkurrensutsatta delarna av marknaden, såsom produktion och elhandel. Den senaste åtgärden på detta område är de nya bestämmelser som införts i ellagen och som syftar till att säkerställa att de belöningssystem som kommer i fråga för nätföretagens ledning inte beror av koncernens verksamhet i övrigt. Även beslutsprocessen har förändrats vilket innebär att bl.a. nätföretagets finansiella plan ska godkännas på nätföretagets bolagsstämma. Därefter kan den berörda koncernen inte ifrågasätta nätföretagets investeringar under löpande år, under förutsättning att de omfattas av den finansplan som fastställts av bolagsstämman. EMIX utgör i princip inte en del av regelverket utan är en funktion som är under uppbyggnad av branschen. Den utgör branschens version av det tidigare diskuterade centrala anläggningsregistret. EMIX har utvecklats till att fungera som en informationsväxel genom vilken Ediel-meddelandena från anslutna företag passerar. Anslutning till EMIX är frivillig och har 139 aktörer på elmarknaden tecknat avtal (). är tillsynsmyndighet för elmarknaden och har även i uppdrag att följa utvecklingen på elmarknaden. ansvarar bl.a. för det nationella elsystemets driftssäkerhet och utgör systemansvarig för det svenska nationella elsystemet. ansvarar för att övervaka försörjningstryggheten, samt arbetar med att främja omställningen till förnybar energi. uppdrag är att tillämpa konkurrenslagens regler inom samtliga sektorer, vilket innebär att även eventuella företeelser på elmarknaden kan bli föremål för verkets granskning. ansvarar för tillsynen på de finansiella markna- derna vilket innebär att elhandelsföretag som fungerar som värde- pappersbolag under vissa omständigheter omfattas av inspektio- nens tillsyn. ansvarar för att säkerställa konsu- menternas rättigheter, och har bl.a. arbetat med för att ta fram de allmänna avtalsvillkor som i stor utsträckning används av branschens aktörer. Därutöver finns även Konsumenternas Elrådgivningsbyrå som är en branschfinansierad byrå som tillhandahåller främst rådgivning åt konsumenter. omfattar representanter från , , och . 3Direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för el I detta kapitel redovisas det huvudsakliga innehållet i Europa- parlamentets och rådets direktiv /72/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphörande av direktiv /54. Vidare görs en analys av hur den nuvarande svenska lagstift- ningen som berör el stämmer överens med direktivet. I de delar utredningen har gjort bedömningen att en artikel inte föranleder några konsekvenser för svenskt vidkommande omfattar beskriv- ningen av artikeln i det följande ingen mer uttömmande bedöm- ning. Ett övergripande mål för EU:s energipolitik är att öka energi- effektiviseringen och att visa hänsyn till miljön. Dessa två mål ingår i det mer övergripande syftet att säkerställa en långsiktigt hållbar energiförsörjning på effektivt fungerande inre marknader för el och naturgas där EU:s konkurrenskraft på den globala arenan säkerställs. Målen som anger en ökad energieffektivisering och miljöhänsyn återspeglas allt mer även i det tredje energimarknadspaketet. I elmarknadsdirektivet kommer detta till uttryck i ingressens första stycke där det uttryckligen anges att den inre marknaden som steg- vis genomförts syftar till att skapa faktiska valmöjlig- heter för alla kunder i EU, både enskilda och företag, nya affärs- Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre möjligheter, och ökad handel över gränserna, vilket ska leda till ökad effektivitet, konkurrenskraftiga priser, högre kvalitet på tjänsterna och bidra till försörjningstrygghet och hållbarhet. I ingressens femte stycke anges att en trygg elförsörjning är av avgörande betydelse bl.a. för genomförandet av en hållbar klimat- politik samt för främjandet av konkurrenskraften på den inre marknaden. Det är därför viktigt att utveckla de gränsöver- skridande sammanlänkningarna för att trygga försörjningen från alla energikällor till så konkurrenskraftiga priser som möjligt för konsumenter och näringsliv inom gemenskapen. I dess sjätte stycke anges att en väl fungerande inre marknad bör ge producenterna lämpliga incitament att investera i ny elproduk- tion, också i el från förnybara energikällor. Här pekas även på att en väl fungerande marknad även bör ge konsumenterna tillgång till lämpliga åtgärder för att främja en mer effektiv energianvändning. En trygg energiförsörjning ses som en förutsättning för detta. Redan i ingressen tydliggörs därmed den ökade betoningen på energieffektivisering och miljöhänsyn inom EU:s energipolitik. Det tredje energimarknadspaketet mest grundläggande syfte är att förtydliga och utvidga det nödvändiga regelverket för att fullfölja skapandet av effektivt fungerande marknader för el och gas inom gemenskapen, men detta knyts nu allt tydligare samman med andra mål för EU:s gemensamma politik som rör olika aspekter av energifrågorna. Kopplingen mellan försörjningstrygghet, hållbar utveckling och energieffektivisering blir allt tydligare inte bara inom EU utan även inom energisektorn globalt sett. Enligt ingressen måste de existerande reglerna och åtgärderna kompletteras för att gemenskapens mål om en väl fungerande inre marknad för el ska uppnås. Medlemsstaterna och de nationella tillsynsmyndigheterna bör underlätta gränsöverskridande tillträde för nya elhandlare som levererar el från olika energikällor samt för nya leverantörer av elproduktion. Detta bör göras för att trygga konkurrens och elförsörjning bör samt för att säkerställa konkur- renskraftiga priser. Ingressen berör även behovet av effektiv åtskillnad mellan nätverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet, där begreppet kontroll är hämtat från förordningen om kontroll av företagskon- centrationer 2004/139/EG. Ingressen tydliggör även att med utgångspunkt från de vertikala kopplingarna mellan el- och gassektorn bör bestämmelserna om åtskillnad tillämpas tvärsöver båda sektorerna. Även om elmarknadsdirektivet ger möjlighet för Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre olika typer av marknadsorganisation på den inre marknaden för el så bör de åtgärder som medlemsstaterna vidtar för att säkerställa lika villkor på marknaden grunda sig på överordnade krav av allmänt intresse. Man bör även samråda med kommissionen vad gäller åtgärdernas förenlighet med fördraget och gemenskapsrätten. För att främja en enhetlig tillämpning av regelverket ska t.ex. tillsynsmyndigheterna ta största möjliga hänsyn till kommissionens uppfattning vid certifiering av systemansvariga för överförings- system. Även distributionsnäten berörs, varvid ingressen pekar på betydelsen av icke-diskriminerande tillträde till dessa nät samt betydelsen av övervakning så att vertikalt integrerade företag inte kan dra fördel av sin integration vad gäller konkurrensläget på marknaden framförallt gentemot hushållskunder och små icke- hushållskunder. Ingressen berör även följande frågor. Intelligenta nät ska byggas upp så att de uppmuntrar till decentraliserad produktion och energieffektivitet. Behovet av slutna distributionssystem berörs, samt vikten av att de nationella tillsynsmyndigheterna är själv- ständiga, har tillträckliga befogenheter och adekvat handlingsfrihet. Även balansmekanismer, tariffer, transparens, behovet av tillsyn och sanktioner, behovet av att skapa förtroende för marknaden, samt betydelsen av en hög konsumentskyddsnivå, särskilt vad gäller hushållskunder, berörs. Enligt ingressen bör konsumenternas intresse stå i centrum för elmarknadsdirektivet och de befintliga rättigheterna bör stärkas och tryggas så att alla konsumenter kan dra nytta av en konkurrensutsatt marknad. Vad gäller konsumenter berörs t.ex. tillgång till el av en bestämd kvalitet till priser som är enkelt jämförbara, transparenta och rimliga, information om sina rättigheter, möjligheterna till tvistlösning, allmännyttiga tjänster och utsatta kunder. Nyttan av att konsumenterna får tillgång till sina uppgifter på ett sådant sätt att de kan anpassa sitt beteende lyfts också fram. Den inre marknaden för el kommer även att ha vissa berörings- punkter med regelverket för de finansiella marknaderna och innan kommissionen antar riktlinjer för bevarandet av information bör kommissionen samråda med byrån för samarbete mellan energi- tillsynsmyndigheter () samt med Europeiska värdepappers- kommittén (EVKT) inrättad genom kommissionens beslut /77/EG samt låta dem råda kommissionen om innehållet i riktlinjerna. och bör av samarbete för att ytterligare Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre utreda och ge råd i frågan om huruvida transaktioner med avtal om leverans av el och elderivat bör omfattas av transparenskrav för eller efter handel, och i så fall hur dessa krav bör utformas. Ingressen berör frågor kring försörjningstrygghet, och det anges att medlemsstater bör ha möjlighet att se till att det finns möjlighet att upphandla ny kapacitet genom ett anbudsförfarande grundat på offentliga kriterier för att skydda miljön och gynna nya tekniska lösningar. Här omfattas bl.a. el från förnybara energikällor och kraftvärmeproduktion. Resonemangen kring försörjningstrygghet rör även underhåll och anläggning av nödvändig nätinfrastruktur, inklusive sammanlänkningskapacitet. Även fortsättningsvis är det tydligt att grunden för den inre marknaden för el är baserad på at de ekonomiska signalsystemen ska kunna fungera och skapa en effektiv användning av systemen givet de föreskrivna regelverken och begränsningarna. Medlems- staterna ska verka för fungerande konkurrens, marknadspriserna bör ge de rätta incitamenten för utveckling av näten och invester- ingar i ny elproduktion, införandet av smarta mätare ska baseras på en ekonomisk bedömning etc. De ska även främja integrationen mellan sina respektive nationella marknader både på gemenskaps- nivå och på regional nivå. Viktiga mål för direktivet är att utveckla en verklig europeisk inre marknader för el genom ett sammanlänkat nät. Tillsyns- myndigheterna bör därför ha regleringen av gränsöverskridande sammanlänkningar och regionala marknader som en av sina huvud- uppgifter. I förekommande fall ska detta ske i nära samarbete med . Ett annat viktigt mål är gemensamma bestämmelser för en verklig inre marknad för el och ett brett utbud tillgängligt för alla. För att kommissionen ska kunna utöva sin roll som observatör och övervakare bör tillsynsmyndigheterna tillhandahålla marknads- information. De bör även underrätta konkurrensmyndigheterna och kommissionen om i vilka medlemsstater priserna utgör ett hinder för konkurrensen och en väl fungerande marknad. Kommis- sionen bör även ges befogenhet att anta riktlinjer i syfte att uppnå nödvändig grad av harmonisering för att direktivets syften ska kunna uppnås. Sammanfattningsvis kan man därmed säga att ingressen omfattar både nyheter och förtydliganden om hur det tredje energimarknadspaketet skiljer sig mot det tidigare med fokus på förändringarna i elmarknadsdirektivet. Som lyfts fram ovan syftar det nya direktivet till att ytterligare tydliggöra det tidigare regel- Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre verket vad gäller exempelvis det grundläggande regelverket vad gäller systemansvarig för överföringssystem. Det finns även mer detaljerade krav på transparens och andra åtgärder som bl.a. syftar till att öka förtroendet för den inre marknaden. Här ingår den ökade betoningen på att skapa tydliga och trovärdiga regelverk som säkerställer konsumentskyddet på marknaden. Detta avspeglar en medvetenhet om att oavsett hur väl utformat ett regelverk än är, krävs det att konsumenterna, oavsett om de är hushåll eller kommersiella aktörer, har förtroende för marknaden och därmed bedömer det som önskvärt och lönsamt att agera på denna marknad. Härutöver finns även ett tydligt fokus på samarbete mellan medlemsstaterna, tillsynsmyndigheterna, systemansvariga för överföringssystem m.fl. i syfte att via regionala samarbeten utveckla en väl fungerande inre marknad för el med harmoniserade regelverk som säkerställer de för konkurrensen nödvändiga funk- tionerna. Politiken vad gäller klimatfrågor har fått en tydligare koppling till elmarknadsdirektivet genom att el från förnybara energikällor och energieffektivisering nu lyfts fram i flera sammanhang. Den övergripanden kopplingen mellan energi och klimatfrågor görs därmed tydlig. Elmarknadsdirektivet berör även andra aspekter vad gäller en hållbar utveckling såsom energieffektiviseringar och sammanlänkningar av medlemsländerna för att nå ett effektivt utnyttjande av den inre marknadens möjligheter vad gäller en effektivt fungerande marknad för el med möjlighet att även för- bättra förutsättningarna för el från förnybara energikällor. 3.3Kapitel I – Syfte, tillämpning och definitioner Kapitel I innehåller bestämmelser som anger syfte, tillämpning samt definitioner, och omfattar artiklarna 1 och 2. 3.3.1Artikel 1 – Syfte och tillämpningsområde Artikeln fastställer direktivets tillämpningsområde. Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre 3.3.2Artikel 2 – Definitioner Artikeln innehåller 35 definitioner. Nya är avtal om leverans, elderivat, kontroll och elföretag. Därutöver omfattar definitionen i punkten 19 nu även handel förutom det ursprungliga begreppet leverans. Vissa av dem finns i ellagen (1997:857) . Andra har en annan betydelse i direktivet än i svensk lagstiftning. Utredningen kommer inte att lämna förslag innebärande att dagens terminologi i ellagen förändras. Däremot menar utredningen att det vore önskvärt att den svenska ellagens terminologi kunde anpassas till direktivets och även i övrigt ses över. 3.4Kapitel II – Allmänna regler för organisation av sektorn Kapitel II innehåller allmänna regler för organisation av sektorn och omfattar artiklarna 3 till 6. 3.4.1Artikel 3 – Skyldighet att tillhandahålla allmännyttiga tjänster och skyddet av kunderna Reglerna om konsumentskydd återfinns explicit i artikel 3 samt i bilaga I till direktiv /72/EG. Artikel 3 innehåller regler om skyldigheten att tillhandahålla allmännyttiga tjänster och om skyd- det för kunderna. Det som anges här gäller alla kunder utom när det framgår av direktivet att regeln syftar till skydd av konsu- menten. Artikeln innehåller 16 punkter mot 9 punkter i det tidigare elmarknadsdirektivet 2003/54/EG. Punkterna 2 och 3 har omformulerats något. I punkten två har begreppet energi från förnybara energikällor tillkommit. Ordet öppna har liksom i flera andra artiklar i direktivet bytts ut mot transparenta. Punkten tre, som innehåller en definition av samhällsomfattande tjänster, har formulerats om något, varvid rimliga priser ersatts av formuleringen transparenta och icke- diskriminerande priser . Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre Punkten 4 är ny och behandlar rätten att få sin elförsörjning tryggad av en elleverantör, under förutsättning att denne sam- tycker, oberoende av vilken medlemsstat elleverantören är regi- strerad i. Punkten 5 fastslår att om en kund, under iakttagande av de avtalsenliga villkoren önskar byta elleverantör, den eller de berörda operatörerna genomför detta byte . Vidare före- skrivs rätten att erhålla samtliga relevanta förbrukningsuppgifter. För konsumenter finns detta också reglerat i bilaga I, rubricerad Konsumentskyddsåtgärder, till direktivet. Punkten 7 motsvaras av artikel 3.5 i direktiv /54/EG och är något omformulerad och tydligare i ambitionen att skydda slut- förbrukarna. Bland annat stadgas att [v]arje medlemsstat ska definiera begreppet utsatta kunder, varvid det kan hänvisas till energifattigdom och bland annat förbud mot avstängning av dessa kunder från leverans i kritiska situationer. Punkten 8 är ny och handlar om att medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att se till att alla kan få energi i viss utsträck- ning. Som lämpliga åtgärder anges nationella energihandlingsplaner och förmåner inom de sociala trygghetssystemen eller stöd till energieffektivitetsförbättringar. Punkten 9 motsvarar punkten 6 i det gamla direktivet, men en ny punkt c har tillkommit. Den behandlar skyldigheten att på fakturan och i reklam som riktar sig till slutförbrukare informera om deras rättigheter och möjligheter till tvistlösning i händelse av tvist. I punkten 11 åläggs medlemsstaterna att främja energieffektivi- teten genom att starkt rekommendera att elföretagen optimerar elförbrukningen. Detta kan till exempel ske genom att de till- handahåller energiförvaltning, erbjuder prissättningssystem som gynnar energieffektivisering eller genom att införa system med smarta mätare eller intelligenta nät, om det är lämpligt. Vidare har punkten 12 tillkommit med skyldighet för medlems- staterna att se till att det inrättas gemensamma kontaktpunkter där konsumenterna kan få tillgång till all nödvändig information om sina rättigheter, gällande lagstiftning och möjligheter till tvist- lösning i händelse av en tvist. Dessa kontaktpunkter kan vara en del av allmänna konsumentupplysningsställen. Punkten 13 stadgar att medlemsstaterna ska se till att det finns en oberoende mekanism, till exempel i form av en energiom- budsman eller ett konsumentorgan, för effektiv behandling av Genomgång av direktiv /72/EG om gemensamma regler för den inre klagomål och tvistlösning utanför domstol. Detta krav återkommer också i bilaga I. Slutligen riktar sig punkten 16 till kommissionen som efter sam- råd med berörda intressenter ska fastställa en tydlig och kortfattad kontrollista för energianvändare med praktiska upplysningar om energianvändarnas rättigheter. Det tredje elmarknadsdirektivet syftar bl.a. till att stärka elkonsu- menternas rättigheter på marknaden.