sou · GYB386 · 2010-11-30 00:00:00 — Som redovisats i kapitel 1 har frågorna om information till samhället rörande säker- hetspolitik och totalförsvar behandlats i . Syftet har varit att öka kunskapen om För- svarsmaktens verksamhet och stärka folkförankringen. Exempelvis framgår detta försvarsbeslut då lade fast att det svenska försvaret ska vara uppbyggt och organise- rat så att det är en angelägenhet för hela befolkningen. Enligt riks- dagen var det av stor betydelse att medborgarna kände ansvar och efter förmåga medverkade till försvar (prop. 1996/97:4, bet. 1996/97:FöU1, rskr. 1996/97:36). värnpliktsutbildningskommittés betänkande Värn- plikten i samhället (SOU 1985:36) behandlades frågan om försvars- och säkerhetspolitisk upplysning genom skolinformationsdagar. Även pliktutrednings betänkande Totalförsvarsplikten (SOU 2000:21) diskuterades behovet av information till medbor- garna och utredningen föreslog att en skolans totalförsvarsdag skulle införas. Den främsta motiveringen var att allt färre i fram- tiden kommer i kontakt med totalförsvarets verksamhet och att behovet av att engagera olika organ i samhället i åtaganden som syftar till att sprida kunskaper om verksamheten då ökar. I den senaste pliktutredningen, Totalförsvar och frivillighet (SOU 2009:63) behandlas också frågan om information till allmän- heten och kommittén gör bedömningen att det är av största vikt att allmänheten har en god kunskap om försvaret och samhällets kris- beredskap eftersom detta bidrar till effektivare krisberedskap och militärt försvar. Kommittén konstaterar att kunskapsnivån vad gäller det civila och militära försvaret är låg. Kommittén diskuterar även orsakerna till den låga kunskapsnivån och konstaterar att informationen finns men behöver kommuniceras på ett bättre sätt. Regeringen skriver i prop. 2009/10:160 s. 118 att det finns anledning att förbättra informationen om försvarsfrågor och att Försvarsmakten har en viktig roll i detta arbete. Regeringen anser även att en god kunskap om Försvarsmakten och dess verksamhet bland allmänheten bidrar till att skapa förutsättningar för en fram- gångsrik rekrytering, eftersom Försvarsmaktens attraktionskraft påverkas av det förtroende som finns för myndigheten. Regeringen anger i prop. 2009/10:160 s. 120 att informations- spridningen även bör ske i skolan och det bör klarläggas vilka möj- ligheter som kan finnas för att inom ramen för skolan sprida information om försvar och krisberedskap till högstadie- och gym- nasieelever. 8.2.1Kunskapsmål om det svenska totalförsvaret och dess roll i samhället Utredningens förslag: Kunskaper om det svenska totalförsvaret och dess roll i samhället ska införas i det gymnasiegemensamma ämnet samhällskunskap. Det kunskapsmål som eleverna ska ha uppnått efter avslutad kurs är: Eleven ska ha kunskaper om det svenska totalförsvaret och dess roll i samhället. Försvarsmakten bör erbjuda riktade utbildningar om total- försvaret och dess roll i samhället till lärare och elever på gym- nasieskolan. Behov av likvärdiga kunskaper inom området totalförsvar Utredningens grundläggande uppfattning är att det är olyckligt om befolkningens kunskaper om det svenska totalförsvaret skiljer sig för mycket mellan olika grupper i samhället. I takt med att värn- plikten minskat i omfattning och allt färre unga män gjort värn- plikten har kunskapen om och därmed förståelsen för det svenska totalförsvarets roll och uppgifter minskat. Även har kun- skapen och förståelsen varit ojämn hos befolkningen och bl.a. kvinnor och personer med utländsk bakgrund har haft lägst kun- skaper. Detta visas inte minst i projekt . fick i regleringsbrevet regeringens uppdrag att bedriva ett projekt med syfte att genom information bättre för- bereda ungdomar med utländsk bakgrund inför mönstring, antag- ningsprövning och plikttjänstgöring samt öka deras kännedom om totalförsvaret. Projektet skulle inledningsvis bedrivas , men förlängdes i två omgångar. Projektet var aktivt i skolan, både genom föreläs- ningar och bokbord. Inom ramen för projektet besökte mellan femton och tjugo tusen elever informationsdisken i skolan eller deltog i någon av projektets anordnade föreläsningar (, 2008, s. 11). Projektet ledde till slutsatsen att gymnasieeleverna hade gene- rellt dåliga kunskaper om totalförsvarsplikten, värnpliktsutbild- ningen och om det civila och militära försvaret. Slutsatsen, baserat på de effektmätningar som gjordes under projektets gång, visar att skolan är en viktig, och upplevs av mottagarna, som en naturlig plats för att diskutera och nå ut med den här typen av information till ungdomar (, 2008, s. 14). Framför allt visar studien att kunskapen hos unga kvinnor och hos personer med utländsk bakgrund ökade. Utredningen anser utifrån ett demokratiskt pers- pektiv att det är viktigt att kunskapen finns hos alla grupper i sam- hället och inte bara hos en del av befolkningen. Totalförsvaret berör hela befolkningen och då bör likvärdiga kunskaper i ämnet ligga till grund för ett fortsatt ställningstagande och engagemang. Statens styrning av skolan reformerades utbildningssystemet i . Förändringarna handlade dels om decentralisering där det statliga huvudmannaskap överfördes till kommunerna, dels om avreglering, från regelstyrning till ett mål- och resultatstyrt system. Med refor- merna fick lärarna större frihet och ökat ansvar för undervisningens utformning. Statens styrning av skolverksamheten sker genom styrdoku- ment, t.ex. skollag, förordningar, läroplan, ämnesplaner och kurs- planer. beslutar om vilka program och vilka gymnasie- gemensamma ämnen som ska finnas. Läroplanerna beslutas av regeringen och anger vad gymnasieskolan har för uppgifter, över- gripande mål, samt de värderingar som ska ligga till grund för under- visningen. Regeringen fastställer även programmål (examensmål) för varje nationellt program i gymnasieskolan. I gymnasieskolan finns det 17 nationella program. Pro- grammålen anger syftet och målet med utbildningarna. Det är Skol- verket som fattar beslut om majoriteten av ämnesplanerna i gymnasieskolan. Regeringen beslutar dock om innehåll och kun- skapskrav i de gymnasiegemensamma ämnena. I ämnesplanerna anges målen för undervisningen. Styrdokumenten anger generellt utformade kunskapsmål men de anger inte hur undervisningen ska bedrivas. Det finns således inga detaljerade anvisningar om vad undervisningen ska innehålla. Utredningen anser att det är angeläget att kunskapen om det svenska totalförsvaret och dess roll i samhället förmedlas till alla elever i gymnasieskolan. Som redovisats har utredningen konstaterat att ett obligatorium för att uppnå detta syfte knappast går att förena med grundvalarna för hur den svenska gymnasiesko- lan styrs. Därför avstår utredningen från att lämna ett sådant för- slag. Utredningen föreslår istället att kunskapsmål inom området totalförsvar förs in i det gymnasiegemensamma ämnet samhälls- kunskap. Kunskapsmålet bör syfta till ge eleven kunskaper om det svenska totalförsvaret och dess roll i samhället. Utredningen är medveten om att ett sådant mål skulle innebära en något högre detaljnivå än vad som i övrigt anges i samhällskunskapsämnet i gymnasieskolan. kommer ämnesplanernas struktur att föränd- ras och det centrala innehållet förtydligas, fortfarande dock utan detaljerade anvisningar om innehållet. Det är dock utredningens bedömning att det är möjligt att utöka kursmålen i ämnet sam- hällskunskap i enligt med utredningens förslag. Dessutom föreslår utredningen, för att underlätta genomföran- det för skolorna, att Försvarsmakten bör erbjuda anpassad utbild- ning och information som riktar sig till elever i gymnasieskolan. Skolorna ska erbjudas såväl föreläsare i form av försvarsmakts- anställd personal som informations- och utbildningsmaterial. Infor- mationen bör med fördel kunna kombineras med information om samhällsskydd och beredskap. Därför bör Försvarsmakten och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) samarbeta på detta område. Slutligen anser utredningen att en förutsättning för engagemang i och intresse för totalförsvaret och dess roll i samhället är lärarnas kunskaper. Förändringarna och utvecklingstakten inom Försvars- maktens område är mycket hög och för gymnasieskolans lärare kan det vara svårt att hålla sig uppdaterade. Utredningen föreslår därför att Försvarsmakten utvecklar och erbjuder fortbild- ning för exempelvis samhällskunskapslärare inom området. Fort- bildningen ska vara kostnadsfri för skolorna. Utredningens bedömning: Försvarsmakten bör erbjuda arbets- platsförlagt lärande till elever från gymnasieskolans yrkespro- gram. Övergången till ett försvar med anställda soldater och sjömän kommer att innebära en ny kategori anställda på den svenska arbets- marknaden. Försvarsmaktens kommer att bli en stor och viktig arbetsgivare för unga personer. Kunskapen om Försvarsmakten som en ny och stor arbetsgivare behöver förmedlas. Studie- och yrkesorientering förekommer i undervisningen, i olika former av vägledning och genom informationsinsatser och berör all personal i skolan. Studie- och yrkesvägledaren har en cen- tral roll i studie- och yrkesorienteringen och är en person som har utbildning och specialistkunskaper inom området De yrkeskatego- rier som arbetar med studie- och yrkesorientering är framför allt studie- och yrkesvägledare, rektorer och lärare. All personal i sko- lan kan dock på olika sätt bidra till att ge eleverna kunskaper, stöd och erfarenheter för kommande studie- och yrkesliv. I publikationen Allmänna råd och kommentarer om studie- och yrkesorientering skriver att det enligt läropla- nerna för de olika skolformerna framgår att eleverna ska få under- lag för att välja fortsatt utbildning och yrke. Detta förutsätter att skolan samverkar med arbetslivet och samhället i övrigt. Praktiska erfarenheter från arbetslivet väcker dessutom elevernas intresse för olika yrkesområden. Enligt läroplanerna har rektor ett särskilt ansvar för att samverkan med arbetslivet utvecklas så att eleven får konkreta erfarenheter av betydelse för fortsatt utbildning och yrkesinriktning (, 2009, s. 8). Enligt läroplanen är det särskilt viktigt att skolan samarbetar med arbetslivet om den yrkes- förberedande utbildningen. Personalen ska utveckla kontakter med handledare och andra inom arbetslivet. Detta blir särskilt viktigt för gymnasieeleverna under den arbetsplatsförlagda delen av utbild- ningen (, 2009, s. 13). Utredningen anser att genom information, undervisning och vägledning kan skolan arbeta med att vidga elevens perspektiv för att kunna upptäcka andra yrkesområden än dem som de genom sin bakgrund redan känner till. Försvarsmaktens breda utbud av speci- aliseringar och valmöjligheter öppnar för många sektorer i yrkes- livet. Inom ramen för yrkesutbildningarna på gymnasiet ska varje elev delta i 15 veckors arbetsplatsförlagt lärande. Inom Försvarsmakten finns många civila befattningar. Förutsättningarna för arbetsförlagt lärande knutet till sådana befattningar är goda. Försvarsmakten har möjligheter att inom flera sektorer som livsmedel, fordon, trans- port, ledarskap och pedagogik m.fl. kunna erbjuda ett sådant lärande riktat mot civila befattningar. Däremot råder särskilda förutsättningar för arbetsplatsförlagt lärande för befattningar som , soldat, gruppchef och officer. Alla sådana befattningar har en omedelbar koppling till förmågan till väpnad strid. I regel bedrivs verksamheten med specifik militär materiel, med specifika militära metoder och med hänsyn tagen till särskilda risker som är förknippade med detta. Förutsättningen för att kunna verka på en militär befattning är genomgången grund- läggande militär utbildning. Utredningen anser att Försvarsmakten i samarbete med företrä- dare för gymnasieskolan bör identifiera områden där det är möjligt att ta emot elever för arbetsplatsförlagt lärande. Försvarsmakten bör också analysera förutsättningarna för att under de specifika för- utsättningar som karaktäriserar den militära verksamheten erbjuda platser för arbetsplatsförlagt lärande. Därefter bör Försvarsmakten vända sig till skolorna med sådan information. Det är i det här sam- manhanget viktigt att Försvarsmakten ser bredden i sin egen verk- samhet och identifierar flera områden inom skilda sektorer för att öka intresset och sprida kunskapen om Försvarsmakten som arbets- givare och dess roll i samhället. Utredningens bedömning: Försvarsmakten är skyldig att anmäla lediga anställningar till Arbetsförmedlingen enligt förordningen (1984:819) om statliga platsanmälningar. Försvarsmakten bör utnyttja Arbetsförmedlingens kompe- tens och tjänster för sitt rekryteringsarbete. Utredningens förslag: Arbetsförmedlingen ska inte få anvisa anställningar i Försvarsmakten som innebär internationell arbets- skyldighet. Förslaget bör i första hand genomföras i form av en överens- kommelse mellan Försvarsmakten och Arbetsförmedlingen om vilka anställningar som ska få anvisas. Regeringen bör följa upp hur denna fråga hanteras. Myndigheter under regeringen har en skyldighet att anmäla lediga anställningar enligt förordning (1984:819) om statliga platsanmäl- ningar. I förordningens 2 § anges att när en myndighet kungör en anställning ledig till ansökan eller vidtar någon annan åtgärd för att utanför myndigheten söka personal till en ledig anställning, ska den anmäla detta till den offentliga arbetsförmedlingen. Plats- anmälan behöver inte göras om myndigheten avser att anställa någon som är uppsagd från en statligt reglerad anställning eller som är arbetshandikappad. Arbetsförmedlingen får medge undantag från anmälningsskyldigheten, om det finns särskilda skäl för det. Försvarsmakten kommer således att vara skyldig att anmäla lediga anställningar som gruppbefäl, soldater och sjömän till . Det är också viktigt att Försvarsmakten kan använda sig av Arbetsförmedlingens kanaler för att genomföra sin rekry- tering. Arbetsförmedlingen kommer att vara ett viktigt forum för Försvarsmakten för att nå ut till de arbetssökande. Arbetsförmedlingen ansvarar enligt sin instruktion (förordning [2007:1030] med instruktion för Arbetsförmedlingen) för den offentliga arbetsförmedlingen och dess arbetsmarknadspolitiska verksamhet och ska verka för att förbättra arbetsmarknadens funk- tionssätt genom att effektivt sammanföra dem som söker arbete med dem som söker arbetskraft, prioritera dem som befinner sig långt från arbetsmarknaden samt bidra till att stadigvarande öka sysselsättningen på lång sikt. Arbetsförmedlingen fullgör också vissa uppgifter som rör arbetslöshetsförsäkringen. Enligt 9 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring () har sökande rätt till ersättning vid arbetslöshet som 1. är arbetsföra och oförhindrade att åta sig arbete för en arbetsgivares räkning minst varje arbetsdag och i genomsnitt minst , 2. är beredda att anta erbjudet lämpligt arbete under tid för vilken de inte anmält hinder som kan godtas av arbetslöshets- kassan, 3. är anmälda som arbetssökande hos den offentliga arbetsförmedlingen i den ordning som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, 4. medverkar till att en individuell handlingsplan upprättas i samråd med den offent- liga arbetsförmedlingen, och 5. aktivt söker ett lämpligt arbete men inte kan få ett sådant arbete. Av 11 § första stycket framgår att erbjudet arbete ska anses lämpligt, om 1. det inom ramen för tillgången på arbetstillfällen tagits skälig hänsyn till den sökandes förutsättningar för arbetet samt andra personliga förhållanden, 2. anställningsförmånerna är förenliga med de förmåner som arbetstagare får som är anställda enligt kollektivavtal eller, om kollektivavtal inte finns, är skäliga i förhållande till de förmåner arbetstagare med likvärdiga arbetsupp- gifter och kvalifikationer får vid jämförliga företag, 3. arbetet inte hänför sig till en arbetsplats där arbetskonflikt råder till följd av stridsåtgärder som är lovliga enligt lag och kollektivavtal, och 4. förhållandena på arbetsplatsen motsvarar vad som anges i författ- ning eller myndighets föreskrift om åtgärder till förebyggande av ohälsa eller olycksfall. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om lämpligt arbete. Regeringen har i 26 § förordningen (1997:835) om arbetslös- hetsförsäkring gett Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAF) rätt att meddela föreskrifter om lämpligt arbete. IAF har i Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringens författ- ningssamling IAFFS 2004:3 (ändrade genom IAFFS 2007:2 och IAFFS 2008:4) meddelat sådana föreskrifter. Av 3 § i föreskrifterna framgår att den sökande måste söka och ta ett tillgängligt och En bedömning av vad som kan anses vara ett lämp- ligt arbete för den sökande ska göras med beaktande av tillgången av arbetstillfällen över hela arbetsmarknaden. Vid sådan bedömning ska särskilt beaktas arbetslöshetsperiodens längd. I 5 § IAFFS 2004:3 anges att det är Arbetsförmedlingen som ytterst gör bedömningen av vilka arbeten den sökande ska söka och avgör i vilka arbetsmarknadspolitiska program den sökande ska delta. Vidare anges att det är arbetslöshetskassan som beslutar om rätten till arbetslöshetsersättning i de fall den sökande avböjer ett erbjudande om ett arbete eller avvisar ett arbete eller en anvisning till ett arbete eller till ett arbetsmarknadspolitiskt program. Ansvarsfördelningen vad gäller rätten till arbetslöshetsersätt- ning är således att Arbetsförmedlingen anvisar vilka arbeten som den sökande ska söka eller vilka arbetsmarknadspolitiska program som den sökande ska delta i. Arbetsförmedlingen ska underrätta den sökandes arbetslöshetskassa och IAF bl.a. om en arbets- sökande som får eller begär ersättning från en arbetslöshetskassa avvisar ett lämpligt arbete eller på annat sätt genom sitt uppträ- dande uppenbarligen vållar att en anställning inte kommer till stånd. Det är därefter arbetslöshetskassan som beslutar om rätten till arbetslöshetsersättning. Enligt utredningens mening faller Försvarsmaktens verksamhet inte inom ramen för gängse arbetsmarknad. Militär verksamhet är av speciell natur. Den är inte sällan farligt både för den enskilde och allmänheten. Inom verksamheten hanteras vapen, tunga fordon och farliga ämnen (prop. 2009/10:160 s. 124). När det gäller tjänst- i internationella militära insatser kan det ytterst vara fråga om att delta i väpnad strid. Det finns inte heller någon direkt erfa- renhet av att militära befattningar inom Försvarsmakten annonse- ras på den öppna arbetsmarknaden på det sätt som kommer att ske. Utredningen anser mot denna bakgrund att en anställning i För- svarsmakten med internationell arbetsskyldighet är att anse som en mycket speciell anställning, dels för att den inbegriper hantering av vapen och träning och utbildning för att delta i väpnad strid, dels för att den inbegriper internationell arbetsskyldighet. kommer att Försvarsmaktens rekrytering numer ska vila på frivil- lighet. Enligt utredningens mening vore det fel om vissa grupper i samhället i praktiken inte omfattas av denna frivillighet. Det är inte rimligt att den som är arbetslös ska kunna anvisas ett arbete som exempelvis soldat, som denne därmed blir skyldig att söka för att anses stå till arbetsmarknadens förfogande vilket avgör om han eller hon har rätt till arbetslöshetsersättning. Utredningen föreslår således att Arbetsförmedlingen inte ska få anvisa arbeten i Försvarsmakten med internationell arbetsskyldig- het. Förslaget bör i första hand genomföras i form av en överens- kommelse mellan Försvarsmakten och Arbetsförmedlingen om vilka anställningar som ska få anvisas. Regeringen bör följa upp hur denna fråga hanteras. Utredningens förslag: Vid anställningens början bör Försvars- makten informera arbetstagaren om planerad tjänstgöring. Den enskildes möjlighet till framförhållning kommer att vara en viktig aspekt i fråga om attraktivitet för anställningen som tjänstgörande i Försvarsmakten. Det kommer att vara en viktig förutsättning för såväl rekrytering som bibehållande av personal att en översiktlig preliminär planering finns, som går utöver det lag- stadgade kravet som säger att Försvarsmakten senast tjänstgöring ska informera arbetstagaren om tjänstgöringens omfattning och förläggning. Arbetstagaren och den civila arbets- givaren bör ha möjlighet att, även om planeringen är preliminär, kunna överblicka en längre tidshorisont än . Utredningen anser att det är rimligt att Försvarsmakten vid anställningens början informerar arbetstagaren om förbandets pla- nerade verksamhet. Det kan röra förbandets övnings- och insats- planering, exempelvis rörande vissa internationella militära insatser, s.k. rotationsinsatser. Om Försvarsmakten inte hörsammar den enskildes och de civila arbetsgivarnas behov av framförhållning och information, är det utredningens mening att detta kommer att påverka attraktiviteten i anställningen och få negativa konsekvenser för Försvarsmaktens möjlighet till en säker bemanning. För att en planering ska vara aktuell bör den revideras och upp- dateras regelbundet. När Försvarsmakten tjänst- informerar arbetstagaren bör detta inte komma som en överraskning för arbetstagaren, utan snarare följa den redan kom- municerade preliminära planeringen. Trots god planering kommer alla händelser som påverkar För- svarsmaktens behov av personal aldrig att kunna förutses. Undan- tag från tiden får göras om Försvarsmakten anser att det föreligger särskilda skäl. Sådana särskilda skäl kan vara hän- delser som kräver att Försvarsmakten med kort varsel behöver genomföra insatser nationellt eller internationellt. Hur stor del av tjänstgöringen som kommer att visa sig vara oplanerad går inte att förutse. Det bör dock vara tydligt för var och en som ingår en anställning som tjänstgörande att denne har ingått en anställning med arbetsskyldighet i Försvarsmakten. Utredningen vill dock poängtera att någon skyldighet för För- svarsmakten att upprätta en individuell tjänstgöringsplan inte bör lagfästas eftersom det då finns risk för att tjänstgöringsplanen kan komma att bli en del av det individuella anställningsavtalet vilket kan innebära svårigheter när förändringar måste ske i planen, se även avsnitt 7.11. 9.2Rätt till vila och återhämtning efter internationell tjänstgöring Utredningens förslag: En arbetstagare som är anställd som kontinuerligt tjänstgörande enligt den föreslagna lagen ska ha rätt till återhämtningstid. Under sådan återhämtningstid får arbets- tagaren endast tjänstgöra i en internationell militär insats om Försvarsmakten anser att det föreligger synnerliga skäl eller arbetstagaren frivilligt anmäler sig. Försvarsmaktens behov av att bemanna och genomföra insatser kommer att variera och går inte alltid att förutse eller pla- nera. Utvecklingen i omvärlden och den politiska viljan när det gäller deltagande internationellt påverkar insatserna, såväl i omfattning som inriktning. Detta kan leda till att personalen, eller delar av personalen, i Försvarsmakten under vissa perioder får en särskilt hög belastning. Tjänstgöring i en internationell militär insats innebär ofta att individen tjänstgör i insatsområdet åt gången, för vissa förband är insatstiden kortare. innan avresa en s.k. missionsutbildning. Frånvaron från anhöriga blir då relativt lång och om detta sker ofta eller med kort framför- hållning kan det försvåra familjesituationen och den enskildes möj- lighet att bygga upp eller återanpassa sig till miljön hemma. Miljön i insatsområdet skiljer sig på många sätt från miljön hemma och är påfrestande såväl fysiskt som psykiskt. Upprepas insatserna ofta påverkar det individens förmåga till återanpassning. Behovet av en sammanhållen tid för vila och återhämtning bedöms därmed som så pass viktigt att utredningen föreslår att detta lag- regleras som en rättighet. Även i de internationella jämförelserna tydliggörs behovet av vila och återhämtning efter genomförda militära insatser, särskilt internationella sådana.