sou · GYB360 · 2010-08-30 00:00:00 — Som skäl anfördes dels att statligt stöd till studerande ungdomar bör lämnas i form av stipendier, dels att stöd till barn som på grund av sjukdom inte kan bidra till sin försörjning bör lämnas i annan form än genom barnbidrag (rskr. 1947 nr 498). Flerbarnstillägg lämnas om någon uppbär allmänt barnbidrag för två eller flera barn. För beräkning av det s.k. flerbarnstillägget gäller att den som bedriver studier som ger rätt till förlängt barnbidrag eller studiehjälp ska räknas med i barnantalet, dock längst till och med det år under vilket den studerande fyller , förutsatt att han eller hon bor tillsammans med den bidragssökande föräldern (15 kap. 11 § SFB). Flerbarnstilläggen infördes i avsikt att kompensera barnfamiljerna för ökade livsmedelspriser. De avskaffades 1996 men återinfördes . Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder Förlängt barnbidrag enligt lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag lämnas för ett barn som går i eller som deltar i viss annan motsvarande undervisning från och med kvartalet efter det under vilket eleven fyllt till och med den månad då barnet slutför utbildningen eller avbryter studierna. I SFB återfinns bestämmelserna om denna förmån i 15 kap. 5-7 §§. Det finns inte stadgat någon övre åldersgräns, utan det förlängda barnbidraget lämnas så länge barnet är elev i någon av de skolformer som berättigar till bidraget. Det förlängda barnbidraget infördes redan genom studiehjälpsreglementet. Som grundläggande princip gäller att statlig studiehjälp bara ska sättas in vid de frivilliga skolformerna ovanför . För vissa grundskoleelever upphörde emellertid det allmänna barnbidraget innan de hade hunnit lämna skolan. Det förlängda barnbidraget är en form av särskild studiehjälp för denna kategori, dvs. för dem som är födda tidigt eller har börjat sin skolgång sent eller som av annan anledning blivit fördröjda i sin skolgång (prop. Bestämmelserna om förlängt barnbidrag har lag i olika avseenden anpassats till reglerna om allmänt barnbidrag. Syftet med bestämmelserna i lagen (1996:1030) om underhållsstöd är i första hand att ge barn vars föräldrar inte lever tillsammans ett garanterat bidrag till sin försörjning, om barnet inte kan få underhåll av tillräcklig storlek från den förälder barnet inte bor tillsammans med. Bestämmelserna om underhållsstöd har överförts till 18 och 19 kap. i SFB. Underhållsstöd lämnas från och med månaden efter den när föräldrarna flyttat isär eller rätt till stöd annars uppkommit. Stödet lämnas till och med den månad under vilken barnet fyller eller den tidigare månad under vilken rätten till stödet annars upphört (18 kap. 13 § SFB). Ett barn som fyllt och inte har ingått äktenskap har rätt till förlängt underhållsstöd som barnet bedriver studier som ger rätt till förlängt barnbidrag eller studiehjälp, dock längst till och med juni månad det år då barnet fyller . Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder från och med månaden efter det att den studerande har fyllt eller återupptagit studier av angivet slag. Underhållsstödet ersatte ett stöd som benämndes bidragsförskott och som utgick enligt lagen (1964:143) om bidragsförskott. Ursprungligen tillämpades en åldersgräns för detta bidrag. höjdes gränsen emellertid till . Det hade konstaterats att flertalet 16-åringar fortsatte sina studier och att det uppstod ekonomiska svårigheter när bidragsförskottet upphörde då barnet fyllde . En jämförelse med andra familjepolitiska förmåner visade att dessa ersatts av andra stöd, exempelvis ersattes barnbidraget med studiehjälp när barnet fyllt . Det ekonomiska stöd som bidragsförskottet utgjorde bortföll däremot utan att ersättas av något annat stöd (1979:65 s. 6 f.). Lagen om underhållsstöd ersatte även lagen (1984:1095) om förlängt bidragsförskott för studerande. Enligt denna lämnades förlängt bidragsförskott för barn som går i skolan när det fyller . Bidraget kunde utgå som längst till och med juni det år barnet fyllde . Åldersgränserna var en anpassning till föräldrars underhållsskyldighet vid studier. 20-årsgränsen knöt an till reglerna för studiebidrag inom studiehjälpen (prop. 1984/85:39 s. 17). 18-årsgränsen har också betydelse i det fall barnet har en särskilt förordnad vårdnadshavare. Om barnet fyllt måste barnet för att underhållsstöd ska kunna lämnas bo tillsammans med den som var särskilt förordnad vårdnadshavare för barnets 18-årsdag (18 kap. 7 § SFB). Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder Vad avser själva handläggningen av underhållsstöd finns ytterligare en åldersrelaterad bestämmelse. I 110 kap. 5 § SFB anges att ansökan om förlängt underhållsstöd enligt 18 kap. 6 § samma lag ska göras av den studerande själv, även om han eller hon ännu inte har fyllt . Bidrag vid adoption av utländska barn Lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn infördes med syftet att förhindra att ekonomiskt svaga grupper utestängs från möjligheten att adoptera samt att underlätta att adoptivbarn får syskon. Bestämmelserna har överförts till kapitlet om adoptionsbidrag i SFB (21 kap). Adoptionsbidrag lämnas till försäkrade föräldrar för kostnader vid adoption av utländska barn. Bidraget lämnas endast för barn som inte fyllt när adoptivföräldrarna fick det i sin vård (21 kap. 5 § SFB). Beträffande åldersgränsen sägs i förarbetena att motsvarande åldersgräns fanns redan i fråga om föräldrapenning för adoptivbarn (prop. 1988/89:3). Vårdbidraget, som regleras i lagen (1998:703) om handikappersättning och vårdbidrag, är avsett att vara ett ekonomiskt stöd som ska kompensera föräldrar som har funktionshindrade eller sjuka barn så att de kan vårda barnet i hemmet. I den nya SFB finns bestämmelserna om vårdbidrag i 22 kap. En förälder har rätt till vårdbidrag om barnet på grund av sjukdom, utvecklingsstörning eller annat funktionshinder är i behov av särskild tillsyn och vård eller det på grund av barnets sjukdom eller funktionshinder uppkommer merkostnader (22 kap. 3 § SFB). Vårdbidrag lämnas tidigast från och med månaden när rätt till förmånen uppkommer och längst till och med juni det år barnet fyller eller den tidigare månad när rätten till förmånen upphör (22 kap. 6 §). Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder Någon nedre åldersgräns föreligger inte utan bidraget kan lämnas från och med månaden när rätten uppkommer. Den övre åldersgränsen, tidigare , höjdes som följd av om aktivitetsersättning (prop. 2000/01:96). I förarbetena (prop. 2000/01:96) sägs om åldersgränsen bl.a. följande. Som tidigare framhållits i de allmänna utgångspunkterna för reformeringen av systemet, har samhällsutvecklingen inneburit – inte minst på utbildnings- och arbetsmarknadsområdena – att åldersgränsen för rätt till långvarig eller varaktig försäkringsersättning i form av förtidspension eller sjukbidrag blivit föråldrad. Det är därför, enligt regeringens uppfattning, naturligt att den nedre åldersgränsen för sådan långvarig eller varaktig ersättning flyttas fram till det år en försäkrad fyller , eftersom det först är i den åldern som det allmänt sett framstår som sannolikt att en ung person kan försörja sig långsiktigt genom arbete. Vårdbidrag är en pensionsgrundande ersättning som utges direkt till föräldrar som vårdar sina funktionshindrade barn. Vårdbidraget avser både ersättning för tillsyns- och vårdkostnader till följd av ett barns funktionshinder och ersättning för merkostnader. En höjning av den övre åldersgränsen för vårdbidrag kan sägas bättre anknyta till det särskilda vårdnadsansvar som enligt regler åvilar föräldrarna fram till dess barnet blir myndigt . Detta skulle i sig kunna tala för att rätten till vårdbidrag upphör . Föräldrarnas underhållsskyldighet upphör dock inte utan vidare i och med 18-årsdagen utan förlängs vid viss skolgång. Om vårdbidraget då upphörde utan att ersättas av någon annan ersättning skulle rätten till ersättning för föräldrarnas vårdinsatser komma att upphöra i en ålder då de flesta ungdomar med funktionshinder – liksom övriga ungdomar – alltjämt bor kvar hos föräldrarna och i många fall har ett kvarstående behov av vårdinsatser från föräldrarnas sida som det inte kan lämnas någon försäkringsersättning för. En annan konsekvens av detta skulle bli att de ungdomar som inte är berättigade till förmånen handikappersättning då inte kan få någon ersättning alls för de merkostnader som de har till följd av sitt funktionshinder. Ett mer tilltalande alternativ är, enligt regeringens uppfattning, att den övre åldersgränsen för vårdbidrag kopplas till höjningen av den nedre åldersgränsen för aktivitetsersättning. Det skulle innebära att vårdbidrag utges fram det år en person fyller . På så sätt uppstår inte något tidsmässigt glapp i samhällets stöd. Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder Förmåner vid sjukdom eller arbetsskada En försäkrad har, om vissa förutsättningar i övrigt är uppfyllda, rätt till sjukpenning vid sjukdom som sätter ned hans eller hennes arbetsförmåga med minst en fjärdedel. Vad gäller sjukpenning finns vissa särbestämmelser som gäller äldre försäkrade, se nedan. Reglerna om sjukpenning finns i 3 kap. lagen om allmän försäkring men har överförts till 27 kap. SFB. Fram till gällde en 16-årsgräns för rätt till sjukpenning. Efter förslag i prop. 1987/88:46 togs åldersgränsen bort då det inte ansågs finnas några bärande skäl att avskära ungdomar som förvärvsarbetar innan de fyllt från rätten till sjukpenning. I propositionen berörs den dåvarande 16-årsgränsens anknytning till annan lagstiftning. Där sägs bl.a. följande. För rätt till sjukpenning enligt lagen om allmän försäkring, AFL, krävs bl. a. inskrivning hos allmän försäkringskassa53. Den som är bosatt i skrivs in den månad han fyller . Denna åldersgräns har sin motsvarighet i viss annan lagstiftning. I arbetsmiljölagen (1977:1160) går gränsen för tillträde till arbete enligt huvudregeln vid det kalenderår då den minderårige fyller . får han dock anlitas till lätt arbete som inte är ägnat att inverka menligt på hans hälsa, utveckling eller skolgång. Skolplikten upphör normalt även (3 kap. 10 § skollagen [1985: 100]). krävs samtycke från vårdnadshavare för ingående av anställningsavtal (6 kap. 12 § ). Det kan alltså förekomma att någon har förvärvsarbete trots att han inte fyllt . I 27 kap. 36 § SFB stadgas att om den försäkrade fått sjukpenning efter ingången av den månad när han eller hon fyllde , får besluta att sjukpenning inte längre ska lämnas till den försäkrade. 53 Något krav på inskrivning gäller inte då socialförsäkringslagen trädde i kraft. Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder Den prövning som ska göra i ovannämnda fall ska ske efter samma principer som vid tillerkännande av sjukersättning; dock är kravet på att rehabiliteringsmöjligheterna ska vara uttömda inte desamma som för yngre. Om den försäkrades arbetsförmåga bedöms vara stadigvarande nedsatt i förhållande till arbete på den reguljära arbetsmarknaden kan besluta om att inte betala ut sjukpenning (vägledning 2004:2 Version 4). Bakom bestämmelsen ligger tanken att en försäkrad inte bör få sjukpenningförmåner sedan han fyllt än han skulle ha fått i motsvarande situation före nämnda ålder (prop. 1975:97 s. 82) Indragning ska dock kunna ske först med sjukpenning åtnjutits, vilket motsvarar det dagantal som den som har hel ålderspension kan få enligt 27 kap. 36 § SFB. För tid efter ingången av den månad då den försäkrade fyllt får sjukpenning lämnas under (27 kap. 37 § SFB). När rörlig pensionsålder infördes höjdes den tidigare gällande åldersgränsen () för att den eftersträvade rörligheten i åldern inom ålderspensionssystemet skulle kunna uppnås. 65-årsdagen skulle inte längre vara utgångspunkt för beräkning av de utan i stället ingången av den månad då den försäkrade börjar åtnjuta hel ålderspension, dock senast den månad då han fyller (prop. En åldersrelaterad bestämmelse finns också rörande bestämmande av karenstid. Sjukpenning lämnas enligt huvudregeln inte för den första sjukdagen i en sjukperiod (karensdag). För försäkrade som har inkomst av annat arbete, främst egenföretagare, gäller en grundläggande karenstid i sjukförsäkringen De kan också efter anmälan få en längre karenstid om 14, 30, 60 eller . En försäkrad som gjort en sådan anmälan får övergå till försäkring med kortare karenstid om han eller hon inte har fyllt (27 kap. 31 § SFB). Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder Regeln som föreskriver åldersgränsen för övergång till inom den obligatoriska sjukförsäkringen går tillbaka till motsvarande bestämmelser i kungörelsen (1962:402) om frivillig sjukförsäkring hos allmän försäkringskassa. I 29-31 kap. SFB finns bestämmelser om rehabilitering och rehabiliteringsersättning. återfinns reglerna i 22 kap. AFL. Rehabilitering ska syfta till att en försäkrad som har drabbats av sjukdom ska få tillbaka sin arbetsförmåga och få förutsättningar att försörja sig själv genom förvärvsarbete (arbetslivsinriktad rehabilitering). som den arbetslivsinriktade rehabiliteringen pågår kan rehabiliteringsersättning lämnas. Sådan ersättning lämnas dock längst till och med månaden för den när den försäkrade fyller (31 kap. 4 § SFB). Ersättningsrätten är knuten till tidpunkten när rätten till ålderspension normalt inträder. Bidrag till arbetshjälpmedel beviljas när någon behöver arbetshjälpmedel för att kunna arbeta trots funktionshinder. Det kan också beviljas i rehabiliterande eller förebyggande syfte. Reglerna om bidrag till arbetshjälpmedel finns i 2 kap. 14 § AFL och i förordningen (1991:1046) om ersättning från sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring i form av bidrag till arbetshjälpmedel. I den nya socialförsäkringsbalken återfinns reglerna i 30 kap. 5 §. För att omfattas av reglerna ska den försäkrade vara förvärvsarbetande. Bidraget kan också beviljas egna företagare och fria yrkesutövare som redan är etablerade på arbetsmarknaden. Bidrag till arbetshjälpmedel kan beviljas längst till och med månaden före den då den försäkrade fyller (7 § förordningen [1991:1046]). Den nuvarande åldersgränsen gäller . gällde en åldersgräns . Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder budgetpropositionen (2009/10:1 16 Bilaga: UO10, Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp) angavs följande angående åldersgränsen för rätt till bidrag till arbetshjälpmedel. Bidrag till arbetshjälpmedel kan lämnas som ett led i rehabiliteringen till en person som förvärvsarbetar. I de fall en person arbetar lämnas inget sådant bidrag. En person har emellertid, enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd, rätt att kvarstå i anställning fram till . Konsekvensen kan därmed bli att en person som har behov av arbetshjälpmedel inte kan förvärvsarbeta efter . Regeringen arbetar aktivt med att främja arbetslinjen och avser därför att höja åldersgränsen för rätt till bidrag till arbetshjälpmedel. Vid långvarig nedsättning av arbetsförmågan kan ersättning i form av sjukersättning och aktivitetsersättning utgå (33 kap. 2 § SFB). återfinns reglerna i 7-9 kap. AFL. Som en grundförutsättning för denna form av ersättning ska enligt huvudregeln den försäkrade vara försäkrad när försäkringsfallet inträffar. Detta krav gäller dock inte om försäkringsfallet inträffat före ingången av det år då den försäkrade fyllde (33 kap. 5 § SFB). Sjukersättning kan enligt 33 kap. 16 § SFB lämnas tidigast från och med den månad då den försäkrade fyller och längst till och med månaden före den månad då han eller hon fyller . Vidare följer av 17 § samma kapitel att , när sjukersättning utgår, senast ska göra en ny utredning av arbetsförmågan. Om den försäkrade fyllt behöver dock beslut om ny utredning inte fattas. För den som är kan i stället aktivitetsersättning beviljas. Den kan tidigast utges det år då den försäkrade fyller och längst till och med månaden före den månad då han eller hon fyller (33 kap. 18 § SFB). Åldersgränsen korresponderar med den övre åldersgränsen för rätt till vårdbidrag. För en försäkrad som på grund av funktionshinder ännu inte avslutat sin skolgång på grundskolenivå och gymnasial nivå vid ingången av det år då han eller hon fyller gäller att han eller hon har rätt till aktivitetsersättning då skolgången varar (33 kap. 8 och 20 §§ SFB). Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder Enligt de regler som gällde utgavs förtidspension till försäkrade i åldern 16–om hans eller hennes arbetsförmåga på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan var nedsatt med minst en fjärdedel och nedsättningen kunde anses varaktig. Kunde nedsättningen av arbetsförmågan inte anses varaktig, men kunde antas bli bestående för avsevärd tid, hade den försäkrade rätt till tidsbegränsat sjukbidrag. När förtidspensionen reformerades angavs som en utgångspunkt att den skulle innehålla en väl avvägd balans mellan målen att ge ekonomisk trygghet och att stimulera till eget arbete. Vidare angavs att det reformerade systemet borde innebära möjligheter för förtidspensionärer att leva ett aktivt liv. För försäkrade i åldrarna 16–med långvarig medicinskt grundad nedsättning av arbetsförmågan hade även andra utgångspunkter påverkat reformeringen av systemet. Därmed avsågs inte minst samhällsutvecklingen, som för de yngre bl.a. inneburit att skoltiden förlängts. Det sades i sin tur ha inneburit att inträdet på arbetsmarknaden för de allra flesta sker betydligt senare än vid , som var den nedre åldersgränsen för inträde i förtidspensionssystemet. Försäkringens utformning för de yngre åldersgrupperna hade behandlats av olika utredningar. Bland annat hade från flera utredningar framförts oro för att förtidspensionering av funktionshindrade kunde komma i konflikt med samhällets strävan att förbättra förutsättningarna för dessa att kunna leva ett aktivt liv och ta till vara möjligheterna till individuell utveckling. Beträffande åldersgränserna för aktivitetsersättningen i det nya systemet sägs i förarbetena ( prop. 2000/01:96) följande. Regeringen ställer sig bakom den principiella uppfattningen, som bl.a. framförts av flera utredningar, att det är nödvändigt att företa en höjning av gällande 16-årsgräns för rätt till ersättning vid långvarigt – – nedsatt arbetsförmåga. Detta ställningstagande grundas främst på det faktum att från dagens försäkringssystem lämnas ersättning i form av förtidspension och sjukbidrag till unga personer som inte nått upp till den ålder då långsiktig försörjning genom förvärvsarbete i praktiken normalt sett förekommer. En viktig utgångspunkt för reformeringen av systemet är därför att denna nedre gräns flyttas fram det år en person fyller . Det är också viktigt att den ersättning som då skall kunna utges kombineras med en medverkan i olika aktiviteter i syfte att ta tillvara den enskildes möjligheter till utveckling och arbete . Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder fram till bedömningen att en särskild ersättning skall gälla för de yngre åldersgrupperna, att denna ersättning skall vara tidsbegränsad och kunna utbetalas längst till dess en person fyller . Socialförsäkringssystemet kan och ska öppna möjligheter för en positiv utveckling för unga personer, men kan givetvis inte ensamt ta ansvar för att också realisera målet om aktivitet och självständighet hos de enskilda individerna. Här krävs helt naturligt att – förutom initiativ av individerna själva – andra delar av samhället utvecklar de övriga insatser som behövs för att de ersättningsberättigade i största möjliga utsträckning ska kunna ges likvärdiga villkor som gäller för andra att även på lång sikt kunna leva ett aktivt och självständigt liv. Sjukersättning och aktivitetsersättning betalas ut dels som inkomstrelaterad ersättning vilken bygger på inkomstbortfall, dels som garantiersättning som ska utgöra ett grundskydd. Den inkomstrelaterade ersättningen beräknas på grundval av en antagandeinkomst (34 kap. 3 § SFB). Denna utgör genomsnittet av de tre högsta omräknade bruttoårsinkomsterna inom (ramtid) närmast före det år då försäkringsfallet inträffade (34 kap. 9 § SFB). Ramtiden är enligt huvudregeln mellan fem och beroende på den försäkrades ålder vid försäkringsfallet (för den som fyller eller mer det år försäkringsfallet inträffar, för den som fyller minst och högst , för den som fyller minst och högst och slutligen för den som fyller högst det år försäkringsfallet inträffar (34 kap. 3 § SFB) Garantiersättningen är beroende av en särskilt beräknad försäkringstid, faktisk och framtida försäkringstid (35 kap. 3 och 4 §§ SFB). Försäkringstiden räknas från och med det år den försäkrade fyller och längst till och med det år då han eller hon fyller . Om försäkringsfallet inträffar gäller en alternativ beräkningsmetod (35 kap. 14-16 §§ SFB). Vad gäller ersättningsnivån vid aktivitetsersättning motsvarar garantinivån för år räknat viss multipel av prisbasbeloppet. Denna multipel ökar vid vissa åldersgränser, nämligen 21, 23, 25, 27 och (35 kap. 19 § SFB). Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder Det grundläggande syftet med en arbetsskadeförsäkring är att det har ansetts att den som skadas i sitt arbete bör ha ett starkare skydd än den som skadar sig utanför arbetet. Detta bygger på uppfattningen att den som förvärvsarbetar löper större risk att skadas än andra. De åldersrelaterade bestämmelserna inom arbetsskadeförsäkringen har betydelse framför allt när det gäller att bestämma rätten till och beräkningen av arbetsskadelivräntan. Bestämmelserna om arbetsskadeförsäkring återfinns i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, förkortad LAF. I SFB återfinns de i 38-42 kap.54 Livränta kan utgå om den försäkrade till följd av arbetsskada har fått sin förmåga att skaffa sig inkomst genom arbete nedsatt med minst en femtondel om nedsättningen är varaktig och kan antas bestå (41 kap. 2 § SFB). Livränta betalas ut längst till den månad under vilken den försäkrade fyller (41 kap. 5 § ). Äldre bestämmelser gäller för personer födda eller tidigare. Om en arbetsskada inträffar den månad som den försäkrade fyller eller senare kan livränta betalas längst till den månad som den försäkrade fyller . En förutsättning är att en sjukpenninggrundande inkomst kan fastställas för den försäkrade (41 kap 6 § SFB) . Bestämmelsen trädde i kraft och tillämpas inte i fråga om ersättning som gäller tid före ikraftträdandet. Skälet till att införa bestämmelsen var att en arbetstagare genom en ny tvingande regel i lagen (1982:80) om anställningsskydd har rätt, men inte skyldighet, att stanna kvar i anställningen till . Från bl.a. arbetsmiljösynpunkt har en generell möjlighet att arbeta till ansetts behöva kombineras med ett försäkringsmässigt skydd mot arbetsskada. 54 Bestämmelserna om barnlivränta finns dock i den avdelning av SFB som reglerar förmåner för efterlevande. Ett utvidgat skydd mot diskriminering på grund av ålder För beräkningen av livränteunderlaget gäller vissa åldersgränser; 18, 21 och (41 kap. 14 § SFB). Om den försäkrade inte fyllt när skadan inträffade, ska livränteunderlaget för tiden efter det han uppnår den åldern utgöras av den inkomst som han med hänsyn till sin sysselsättning då skadan inträffade sannolikt skulle ha haft , om skadan ej hade inträffat. Motsvarande gäller för försäkrad som när skadan inträffade ej hade fyllt , beträffande livränteunderlaget för tiden samt på försäkrad som när skadan inträffade ej hade fyllt beträffande livränteunderlaget för tiden . För den som genomgår yrkesutbildning finns en särskild regel för beräkning av livränteunderlaget. Enligt en garantiregel får livränteunderlaget för studerande inte beräknas till lägre belopp än vad som motsvarar två gånger prisbasbeloppet för tid , två och ett halvt gånger prisbasbeloppet för tid och prisbasbeloppet för tid från och med (41 kap. 16 § SFB). I förarbetena har uttalats bl.a. följande.