sou · GYB342 · 2010-06-23 00:00:00 — Även en allmän fiskeavgift som avser främjandet av fisket inom landet kan i vissa fall föreskrivas. Reglerna om fiskeavgifter finns i lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet. I straffbestämmelser finns bland annat brottsrubriken artskyddsbrott (29 kap. 2 b §) som gäller överträdelser av bestäm- melser i 8 kap. För normalbrottet är straffskalan böter eller fäng- else i högst . För grova brott döms till fängelse i lägst och högst . 6.1.11Slutkommentarer om och fisket Följande kommentarer är avsedda som underlag för fortsatta diskus- sioner om en förändrad fiskelagstiftning. Inledningsvis kan konstateras att – bland annat portalparagrafen och de allmänna hänsynsreglerna – är tillämpliga på fiske; både fritidsfiske och yrkesfiske. Det bör därför i princip inte finnas något hinder mot att en tillsynsmyndighet med stöd av tillsynsbestämmelserna i 26 kap. skulle kunna rikta förelägganden mot fiskare i syfte att exempelvis värna den biologiska mångfalden. Det är dock knappast något som skulle förekomma i praktiken. En fråga i det sammanhanget är vilken tillsynsmyndighet som enligt förordningen (1998:900) om tillsyn enligt skulle ha denna befogenhet. Området är inte direkt utpekat i förordningen, viket innebär att det är den myndighet som har ett centralt ansvar på området som också har det operativa ansvaret. Det torde i detta fall innebära att skulle ha en sådan befogenhet. Fiske utgör inte någon miljöfarlig verksamhet enligt defini- tionen i 9 kap. eftersom det inte är knutet till någon mark (inklu- Jämförelse med annan lagstiftning sive vattentäkt mark), byggnad eller anläggning. Det är heller inte någon vattenverksamhet enligt 11 kap. Det bedöms således inte vara möjligt att föreskriva att fiskeverksamhet, fiskeområden eller lik- nande skulle vara förprövningspliktiga enligt reglerna i dessa kapitel. Bestämmelserna om miljökonsekvensbeskrivningar är kopplade till projekt respektive planer och program. Miljökonsekvensbeskriv- ningar enligt utgör därmed underlag för tillstånds- prövningar enligt balken (miljöfarliga verksamheter enligt 9 kap. och vattenverksamheter enligt 11 kap.) eller annan lagstiftning (t.ex. vägar enligt väglagen eller naturgasledningar enligt gaslednings- lagen). En tillämpning av reglerna skulle eventuellt kunna bli aktuell i samband med krav på tillståndsprövning i något avseende enligt fiskelagstiftningen. En jämförelse kan också göras med skogsvårdslagen (1979:429). Den är inte kopplad till bestämmelser om miljökonse- kvensbeskrivningar. Däremot ställs krav på att i ansökningar om tillstånd till avverkning redovisa vilka åtgärder som kommer att genomföras för att tillgodose naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen. kan också i ärenden enligt skogsvårds- lagen besluta att det ska göras en miljöanalys av vilken inverkan en ny metod för skogens skötsel eller ett nytt skogsmaterial har på miljön. Yrkesfisket är en av de verksamheter som enligt 3 kap. miljö- balken ska skyddas mot åtgärder som kan försvåra näringens be- drivande (3 kap. 5 §). Här är det alltså fråga om att skydda fiske- intresset; det handlar inte om bevarandeintresset att skydda fisk i ett ekosystem. Det intresset kan snarare fångas upp i skyddet av naturvärden i samma kapitel (3 kap. 6 §), liksom i det allmänna skyddet av områden som är särskilt känsliga från ekologisk syn- punkt (3 kap. 3 §). I den utsträckning 4 kap. förhindrar exploatering av sjöar, kuster och vattendrag, innebär reglerna naturligtvis också att fisken skyddas från sådana ingrepp. Reglerna påverkar dock inte fisket. Det anges särskilt i 4 kap. 1 § att utpekandet av geografiska områden inte utgör hinder för utvecklingen av det lokala närings- livet i vilket yrkesfisket borde kunna inräknas. Fiske är en verksamhet som påverkar förutsättningarna för att klara miljökvalitetsnormer som gäller ekologisk status i sjöar, vatten- drag och hav. Det bör därmed finnas ett behov av att i åtgärds- program för vattenområden av olika slag kunna reglera fisket. Det finns då också behov av instrument – i t.ex. fiskelagen – för att på Jämförelse med annan lagstiftning ett bra sätt kunna fylla de krav på att klara miljökvalitetsnormer som ställs i . I skogsvårdslagen finns kopplingar till miljö- balkens regler om miljökvalitetsnormer så att avverkning i viss skog inte får ske om den medverkar till att en miljökvalitetsnorm över- träds. Ett syfte med att förklara områden som naturreservat är att bevara den biologiska mångfalden, alltså variationsrikedomen bland levande organismer inom ekosystem både på mark och i vatten (7 kap. 4 §, andra stycket). Bestämmelsens lydelse pekar alltså på att det skulle vara möjligt att avsätta ett naturreservat i syfte att skydda ett känsligt vattenekosystem, som är viktigt exempelvis för vissa fiskarter. I propositionen anges att stycket särskilt tillkommit för att tillgodose krav enligt fågeldirektivet och art- och habitat- direktivet. Bestämmelserna om Natura 2000-områden har direkt tillkommit för att skydda vissa livsmiljöer eller vissa arter, bland annat av fisk. I bilaga till art- och habitatdirektivet finns således ett antal fiskarter angivna under de rubriker som anger arter som kräver att särskilda bevarandeområden utses, som kräver strikt skydd eller där förvalt- ningsåtgärder kan krävas vid insamling och exploatering. I direktivet anges också att gift och sprängning är förbjudna metoder för fångst och dödande av fisk. Som framgår av bestämmelserna om skydd av arter i 8 kap. är dessa bestämmelser avsedda att komplettera fiskelagstiftningen. Det går alltså inte att genom sådana bestämmelser skapa skydd som inte stöds av fiskelagstiftningen. Däremot borde det vara möjligt att införa motsvarande regler i fiskelagstiftningen. Avgränsningen mellan och fiskelagstiftningen finns direkt uttalad i två lagbestämmelser. Av bestämmelserna om djur- och växtskyddsområden i 7 kap. 12 § framgår att de bryter igenom bestämmelserna i jakt- och fiske- lagstiftningarna. Bestämmelser om ett djur- eller växtskyddsområde kan alltså hindra jakt eller fiske, även om det vore tillåtet enligt dessa lagar. När det gäller 8 kap. 1 § i de särskilda bestämmelserna om skydd för djur- och växtarter är det jakt- och fiskelagstiftningen som har företräde. Bestämmelserna i kan således bara reglera så- dant som inte täcks av den lagstiftningen. Om fiskelagen skulle tillföras inslag som gäller tillståndspröv- ning eller liknande i vissa avseenden, kan det övervägas att knyta den till några av de regler som gäller enligt ; hänsyns- Jämförelse med annan lagstiftning reglerna i 2 kap., hushållningsreglerna i 3 och 4 kap., reglerna om miljökvalitetsnormer i 5 kap. och reglerna om miljökonsekvens- beskrivning i 6 kap. Möjligen kan skogsvårdslagen – som också syftar till att förvalta en naturresurs på ett sätt som är hållbart även från ekologiska utgångspunkter – ge förebilder i detta avseende. Det finns också ett antal instrument i som skulle kunna stå modell för motsvarande instrument i fiskelagstiftningen, eller som kan tjäna som komplement till fiskelagstiftningen. Det är främst: -tillståndsprövning eller liknande för fiske, med krav på miljö- konsekvensbeskrivning (eller liknande) och krav på bästa möj- liga teknik -skydd av geografiska områden till förmån för fisk och livs- miljöer för fisk (jämför naturreservat, naturreservat i övrigt, Natura 2000-områden, djurskyddsområden) (7 kap.) -skydd av utpekade fiskarter (motsvarande 8 kap.) -miljökvalitetsnormer – kvalitetsmål uttryckta som krav på en viss sammansättning av ekosystem med åtgärdsprogram för att nå målet Bilaga 1 INDELNINGEN AV Delar som bedöms vara av särskilt intresse för Fiskelagsutred- ningen. FÖRSTA AVDELNINGEN; ÖVERGRIPANDE BESTÄMMELSER - portalparagrafen, 1 § - kunskapskravet, 2 § - bästa tillgängliga teknik, - fisket som riksintresse hushållning med mark- och vatten- Särskilda bestämmelser för hushållning med mark och vatten för vissa områden i 10–11 §§ SOU 2010:42 Jämförelse med annan lagstiftning beskrivning 1–10 §§ ANDRA AVDELNINGEN; SKYDD AV NATUREN - naturreservat 4–8 §§ - djur- och växtskydds- områden, avgränsning mot fiskelag, 12 § - Natura 2000-områden, 27–29 b §§ Särskilda bestämmelser om skydd för - skydd av djur 1 § - avgränsning mot fiskelag TREDJE AVDELNINGEN; SÄRSKILDA BESTÄMMELSER OM VISSA Miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd - generella föreskrifter 5 § Verksamheter som orsakar miljöskador anmälningsplikt 9, 9 a, Jordbruk och annan verksamhet Kemiska produkter och biotekniska FJÄRDE AVDELNINGEN; PRÖVNINGEN AV MÅL OCH ÄRENDEN Regeringens prövning av överklagade Jämförelse med annan lagstiftning SOU 2010:42 Förfarandet vid miljödomstolarna i Tillstånds giltighet, omprövning m.m. FEMTE AVDELNINGEN; TILLSYN M.M. SJÄTTE AVDELNINGEN; PÅFÖLJDER SJUNDE AVDELNINGEN; ERSÄTTNING OCH SKADESTÅND M.M. Ersättning vid ingripanden av det allmänna och vid tillståndsprövning av Skadestånd för vissa miljöskador och Jaktlagstiftningen består av jaktlagen (1987:259) och jaktförord- ningen (1987:905). Jaktlagen består av endast 54 paragrafer. I lagens 3 § anges den centrala bestämmelsen om att allt vilt är fredat och endast får jagas om detta följer av lagen eller föreskrifter eller be- slut som har meddelats med stöd av lagen. I 33 § anges att jakt efter älg (ej älgkalv) endast får ske efter licens av och inom ett område som har registrerat (licensområde). Av 10 § följer huvudregeln om att fastighetsrätten har jakträtten till den mark som hör till fastigheten. Av 29 § följer att regeringen bl.a. får Jämförelse med annan lagstiftning meddela föreskrifter om de tider när olika slag av vilt får jagas inom skilda delar av landet, tillstånd till jakt under en särskild jakttid (licens), tillstånd till jakt för att förhindra skador av vilt. Till varje länsstyrelse är knuten en viltvårdsnämnd med uppgift att vara läns- styrelsens rådgivande organ i frågor om viltvården. Jaktförordningen är betydligt mer omfattande än jaktlagen. Den har 57 paragrafer och fem bilagor. I 2 § anges att jakt efter vilt av olika slag är tillåten under de tider av jaktåret (–) som anges i bilaga 1 (allmänna jakttider). I den bilagan är sedan jakt- tiderna för 30 olika viltslag. Jakttiderna varierar geografiskt. Exem- pelvis är jakttiden för hare i –15 febru- ari, medan den i , och är den 1 septem- ber–28 (29) februari. I förordningen finns vidare bestämmelser om bl.a. vilka jaktmedel som får användas. 6.2.1Analys jaktlagen – fiskelagen Vi har i kapitel 4 dragit slutsatsen att fiskelagen har brister. En brist är att det är svårt för att inte säga omöjligt att få en uppfattning om ens huvuddragen i gällande rätt genom att enbart studera fiske- lagen. Ett exempel på detta är att resursfördelningen mellan olika kategorier fiskande måste utläsas genom en analys av olika bemyn- diganden. För särskilt fritidsfiskare är det inte möjligt att skapa sig en uppfattning om var och hur det är tillåtet att fiska genom att studera fiskelagen. Från olika håll har framförts att jaktlagstiftning i det hänseendet kan ses som ett föredöme, det går direkt att utläsa var och hur man får jaga. En tanke skulle då kunna vara att en ny fiskevårdslag skulle kunna byggas upp med jaktlagstiftningen som förebild. En ny fiskevårdslag skulle med det synsättet som huvudregel ange att all fisk är fredad. Från denna huvudregel skulle det sedan som i jaktlagstiftningen finnas en mängd undantag. Skulle det vara möjligt? Det är dock viktigt att notera att fisket på många sätt skiljer sig från jakten. Inom jakten är det etablerat att jakten bara får ske , medan fisket av tradition sker året om. Det betyder att uppdelningen inte alls är relevant för fisket. En annan skillnad mellan jakten och fisket är att det inom fisket finns en stor yrkes- kår som livnär sig på fisket. När man jagar siktar man också på viss art, medan motsvarande saknas inom fisket. Jämförelse med annan lagstiftning lagen ligger därför på fiskemetoder, medan fokus i jaktlagstift- ningen kan ligga på arterna. Det är också betydligt fler fiskarter som fiskas än arter som jagas. Fisket som rättighet bör definieras. Utgångspunkten kan antingen vara att allt fiske är tillåtet eller att allt fiske är förbjudet. Om huvudregeln ska vara att allt fiske är för- bjudet måste en mängd undantag kopplas till den bestämmelsen. Om å andra sidan huvudregeln ska vara att allt fiske är tillåtet, måste även en sådan huvudregel följas av undantag. Valet av huvud- regel är i grunden en lagteknisk fråga. måste en framtida huvudregel spegla verkligheten. Vad gäller då för fiske med hänsyn taget till framtida fiskevårdsbestämmelser och framtida redskaps- begränsningar för fritidsfiskare? Är fisket som huvudregel fritt eller är det som huvudregel förbjudet? I sammanhanget ska vidare noteras att EU-förordningarna utgår från ett tillåtande av fiskresurserna. Det som främst är av intresse i skogsvårdslagstiftningen är den portalparagraf som inleder. Den paragrafen fick en ny lydelse från och lyder nu så här: Skogen är en nationell tillgång och en förnybar resurs som ska skötas så att den uthålligt ger en god avkastning som den biologiska mångfalden behålls. Vid skötseln ska hänsyn tas även till andra allmänna intressen. Den förändring som gjordes var att lydelsen och en förnybar resurs tillkom. Syftet var att betona att skogen är en förnybar resurs (prop. 2007/08.108, s. 1). Innebörden i portalparagrafen är följande: Skogsvårdslagens portalparagraf speglar de två jämställda skogs- politiska målen, ett produktionsmål och ett miljömål. Produktions- målet innebär att skogsmarken ska utnyttjas effektivt och ansvarsfullt så att den uthålligt ger god avkastning. Miljömålet för skogsbruket inne- bär att skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga ska bevaras. Bio- logisk mångfald och genetisk variation i skogen ska säkras. Hotade arter och naturtyper ska skyddas. Skogens kulturmiljövärden samt dess estetiska och sociala värden ska värnas. (a.a. s. 33). Jämförelse med annan lagstiftning I kapitel 4 har vi kritiserat att fiskelagen inte tar ställning till de olika målkonflikter som finns inom fiskeripolitiken. Målkonflikt- erna är att fisket bör bedrivas hållbart med en ekosystemansats, men måste det göras regionalpolitiska – och näringspoli- tiska avvägningar. Därutöver ska man värna om fritidsfisket. Den nu gällande fiskelagen berör inte dessa frågor. Avsaknaden av lag- reglering innebär att det överlåtits åt att göra dessa regionalpolitiska och näringspolitiska avvägningar från fall till fall. Vår slutsats i kapitel 4 var att den nu gällande lagen inte inne- håller en tydlig politisk styrning. En jämförelse med skogsvårdslagen visar att även den innehåller en målkonflikt, ett produktionsmål och ett miljömål. Lösningen i den lagen är att målen jämställts. Är det en förebild för en ny fiske- vårdslag? 7 Jämförelse med andra länder I detta kapitel ska den svenska lagstiftningen om fiske jämföras med lagstiftningen i andra länder. Vi har valt och som jämförelseländer. Skälet till att vi valt just dessa länder är i första hand förstås att de ligger nära geografiskt. Därutöver har vi sett det som ändamålsmässigt att jämföra vår fiskelagstift- ning med fiskelagstiftningen i ett land som inte är medlem i EU och ett som är medlem. I utreds fiskelagen. Utredningen tillsattes och arbetet ska vara avslutat först . har i det närmaste hunnit genomföra det lagstiftningsarbete med en ny fiskelag som vi påbörjat i . En utredning om en ny fiskelag tillsattes . överlämnade utredningen sitt betänkande, Lov om forvaltning av viltlevende ressurser, NOU 2005:10. Fiskeri-og Kystdepartementet lade fram en proposition som i huvudsak byggde på utredningens för- slag, om lov om forvaltning av viltlevande ressursar (hav- ressurslova). Den lagen trädde i kraft . Den ersatte då lagen om saltvannsfiske. Det kan alltså noteras att den sam- manlagda lagstiftningstiden uppgick till och att utrednings- tiden varade . Fisket i skiljer sig i vissa hänseendet från fisket i . En viktig skillnad är att fisket är mycket större och därmed en ekono- miskt viktig näring. Det finns i ca 12 000–13 000 yrkes- fiskare, vilket alltså ska jämföras med att det i finns ca 1 800 yrkesfiskare. Det finns ytterst få yrkesfiskare som fiskar i in- sjöar. Såväl den tidigare lagen om saltvannsfiske som den nya hav- Jämförelse med andra länder ressurslova reglerar bara fiske i haven. Insjöfiske reglerar i en särskild lag lov om laksefisk och innlandsfisk , som ligger under . En annan viktig skillnad mellan och är förstås att inte är medlem i EU och därför inte är bunden av gemenskaps- lagstiftningen. Däremot förhandlar även med andra länder, exempelvis och även EU om kvoter. En annan viktig skill- nad är beståndssituationen. Medan flera bestånd i är hotade är den totala beståndssituationen i svagt ökande. Den nuvarande lagen om saltvannsfiske och den framtida havressurs- lova reglerar det mesta om fisket, i huvudsak hur mycket man får fiska, var, hur man får fiska samt kontroll av fisket. Därutöver finns det s.k. deltakerloven, som anger vem som får fiska och råfiskloven som i första hand reglerar omsättningen av fisk. Syftet med att skapa en ny fiskelag var att få fram en förenklad och moderniserad fiskelag med tyngdpunkt på en reglering av resurs- uttaget och resurskontroll. Vidare var det viktigt att föra in inter- nationella åtaganden som försiktighetsprincipen och att förvaltningen utgår från ekosystemansatsen. Havressurslova är på samma sätt som saltvannsfiskeloven en ramlagstiftning, den ska utgöra en rättslig ram för förvaltningen av fiskresursen. Därmed saknar den detaljreglering. Dessa återfinns i stället i föreskrifter utfärdade av departementet eller av Fiskeridirektoratet (motsvarigheten till Fiskeri- verket). Den slår inte heller fast fördelningen av resursen mellan olika grupper, det anses vara politiska beslut. Målsättningen är att hav- ressurslova i så stor utsträckning som möjligt ska utgöras av juridik inte politik. Vid behandlingen av lagförslaget i underströks dock att fiskenäringen har behov av stabilitet och förutsägbarhet. Havressurslova reglerar inte bara alla viltlevande resurser utan även allt marint genetiskt material. Syftet med det är att även framtida marin bioprospektering och utnyttjande av gen- resurser ska omfattas av lagen. I propositionen hänvisas om detta till havsrättskonventionen. Det anges att man vid havsrättskonven- tionens tillkomst inte särskilt tog ställning till genetiskt material i haven. Likväl nämns i artikel 56 (1) (a) naturtillgångar, vare sig dessa är levande eller icke levande. Rent språkligt menar man därför i den norska propositionen att genetiskt material kan omfattas och att Jämförelse med andra länder därmed kan reglera uttaget av genetiskt material på konti- nentalsockeln och i den ekonomiska zonen (Ot.prp.nr. 20, 2007– 2008, s. 19-20). Havressursloven kommer att gälla alla norska fartyg oavsett deras belägenhet och utländska fartyg inom norsk zon. Havressursloven inleds med en portalparagraf. Den anger att lagens syfte är att säkra en bärkraftig och samhällsekonomisk förvalt- ning och medverka till att säkra bosättning och sysselsättning i kust- samhällen. Under lagstiftningsarbetet har det ingående diskuterats om den nya lagen skulle bygga på ett användandet av resursen som den tidi- gare saltvannsfiskeloven eller på en bevaringsprincip som viltförvalt- ningen i . Det ansågs viktigt att komma fram till en lösning som inte skulle försvåra tillämpningen för myndigheter och näringen. eftersträvades en ansvarsfull resursförvaltning. Lösningen blev att det i lagen skapades en ny princip, förvaltningsprincipen. Innebörden av förvaltningsprincipen är att resursen ska brukas så att även kommande generationer kan fiska av havets överskott. Där- utöver ska resursen ge underlag för utveckling av näringen, välfärd och bosättning. Ekosystemansatsen ska utgöra ramen för förvalt- ningen. Inom ramen kan näringspolitiska och regionalpolitiska hän- syn tas. Det kan i praktiken betyda att ett bestånd aldrig skulle kunna fiskas ut och hotas. Å andra sidan kommer man inte heller vidta de optimalaste biologiska åtgärderna för att förbättra bestånden om detta skulle innebära en alltför stor belastning på näringen eller kust- samhällena. Förvaltningsprincipen innebär också att det införs en handlingsplikt för myndigheter att följa med, och att vid behov införa regleringar. Försiktighetsprincipen ska ligga till grund. Däremot saknas andra miljöprinciper i lagen såsom krav om miljökonsekvens- bedömningar och bästa möjliga teknik. Det ställs i lagen inga krav på näringen om att de ska vara med och betala för utvecklingen av bättre redskap eller miljöundersökningar. Forskningen sköts i dess helhet av och finansiering av forskningen sker helt och hållet av statsmedel. Den lagtekniska lösningen är fortfarande precis som i saltvanns- fiskeloven att utgångspunkten är att allt fiske är tillåtet till dess förbud meddelas. De kommersiellt viktigaste fiskarter är i kvoterade, men fiske sker också på många arter som inte är kvotreglerade. Innebörden av kvotreglering är att det fastläggs en nationell kvot av hur mycket som får fiskas av denna art. Vid bestämmandet av kvoten följs ICES och Havforsknings- institutets rådgivning. Det är alltså det norska Havforskningsinsti- Jämförelse med andra länder tutets som tar fram underlag som ligger till grund för beståndsupp- skattningar i och som rapporterar till ICES. arbetar numera direkt under Fiskeri- og Kystdepartemen- tet, tidigare låg det under Fiskeridirektoratet. I finns det i huvudsak en enighet mellan myndigheter och fiskarnas organisation (fiskarlag) om beståndssituationen. Här föreligger en skillnad mot , eftersom det i oftast råder delade meningar om beståndssituationen mellan myndigheter/forskare och yrkesfisket. Vad som utgör förklaringen till att enighet kunnat uppnås i är oklart. En förklaring kan vara att forskningen arbetar nära yrkes- fiskarna, exempelvis spelar yrkesfiskare oftast en viktig roll vid prov- fiskningen. Därutöver skulle en skillnad kunna vara att beståndssitua- tionen generellt är bättre i . Den nationella kvoten fördelas mellan olika grupper. En liten del avsätts till forskning och under- visning, en del till fritidsfisket (bara till den del av fritidsfisket som säljs)och den större delen till yrkesfisket. En fördelning sker också så att en särskild del avsätts till kustfisket. Exempelvis avsätts av kvoten efter norsk arktisk torsk till kustfisket. Ett annat exempel utgör kvotfördelningen av makrill, se nedan. När det gäller den del av fritidsfiske där fångsten inte omsätts saknas uppgifter om hur mycket fritidsfisket fiskar. Det finns dock planer på att undersöka detta närmre. Fastställande av kvoter och fördelningen av denna sker i årliga föreskrifter som beslutas och gäller från förste januari. Innan föreskrifterna beslutas hålls det ett regleringsmöte. Vid ett sådant möte deltar såväl representanter från fiskenäringen som representanter från miljöorganisationer. Fiskeridirektoratet förbereder bestämmelserna som diskuteras och ger ett förslag. Efter mötet ut- arbetar Fiskeridirektoratet förslag till föreskrifter som ges till Fiskeri- og Kystdepartementet som beslutar. Vid fördelningen mellan olika grupper inom yrkesfisket, lägger myndigheterna stor vikt vid den rekommendation som Fiskarlag lämnar. Jämförelse med andra länder Ny havressurslov – kvoter forts. Faktisk fordeling av makrell i 2008. Källa: Fiskeri- og Kystdepartementet En viktig nyhet i havressurslova är att det har införts en plikt att föra i land all fångad fisk. Detta är alltså i motsats till det utkast- tvång som gäller i den gemensamma fiskeripolitiken. Inom EU gäller att bifångster som inte är tillåtna att fiska ska kastas tillbaka i vattnet. Från norsk sida anser man att denna bestämmelse är förödande, eftersom det är resursslöseri. för diskussioner med EU om att det inte ska vara tillåtet med utkast.