sou · GXB396 · 2010-01-01 00:00:00 — Orsakssamband mellan en konstaterad skadlig inverkan av arbetet och en skada den försäk- rade hade skulle enligt den regeln anses föreligga om inte betydligt starkare skäl talade mot det. På grund av arbetsskadeförsäkringens ohämmade kostnadsut- veckling ändrades lagen så att beviskravet för annan skadlig inverkan höjdes och bevisregeln för orsakssam- band skärptes. Enligt skärpta sambandsregel ska, om en försäkrad varit utsatt för bl.a. olycksfall i arbetet, skada som han ådragit sig anses vara orsakad av olycksfallet om övervägande skäl talar för det. Eftersom detta är samma beviskrav som det som gäller enligt de nuvarande reglerna, torde förarbetsuttalanden och praxis som sammanhänger med regler alltjämt vara vägledande.7 Bevisreglerna enligt lagstiftning kommer också att tillämpas till på grund av övergångsregleringen till de nu gällande bestämmelserna. I de förarbeten som låg till grund lagändring angavs beträffande det ökade kravet på orsakssamband bl.a. följande.8 När det gäller beviskravet har det vid remissbehandlingen framförts förslag av innebörd att orsakssamband mellan ett olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet skall godtas om det är klart mera sannolikt att det finns ett sådant samband än att det inte finns. Beträffande begreppet klart mer sannolikt har regeringen i prop. 1985/86:83 med förslag till miljöskadelag i fråga om utformning av orsakssamband och beviskrav hänvisat till att i några fall avseende miljöskador och produktskador (NJA 1977 s. 176, 1981 s. 622 och 1982 s. 421) hade använt en sådan bevisregel i situatio- ner då olika av varandra oberoende sakförhållanden var för sig fram- stått som tänkbar skadeorsak. Regeringen ansåg att bevisregeln i miljö- skadelagen borde formuleras på ett sätt som anslöt till den princip som sålunda hade slagit fast. Regeringen föreslog därför att en skada skulle anses ha orsakats av en miljöstörning om det med hänsyn till störningens och skadeverkningarnas art, andra möjliga skadeorsaker samt omständigheterna i övrigt förelåg övervägande sannolikhet för ett sådant orsakssamband. Detta blev också beslut (bet. LU 1985/86:25, rskr. 1985/86:176). 7Syftet med lagändring var främst att mildra det stränga krav på annan skadlig inverkan som arbetsskadebegrepp innebar. För olycksfallens del torde lagändring ha marginell betydelse. 1992/93:30, s. 24 f. Vilka ersättningar bör trafikförsäkringen överta kostnadsansvaret för? Även om bevisregelns utformning i miljöskadelagen kan anses ha samma innebörd som den nu föreslagna bevisregeln i LAF anser jag att så länge arbetsskadeförsäkringen är en socialförsäkring det finns skäl att utforma bevisregeln så att den så nära som möjligt ansluter till för socialförsäkringen kända begrepp. har stannat för att formulera beviskravet som ett krav på övervägande skäl för orsakssamband som flertalet av remissinstanserna inte funnit anledning att invända mot uttrycket som sådant. Dessutom skulle enligt 7 § YFL i dess lydelse fram till orsaks- samband anses föreligga mellan ett olycksfall i arbetet och en ådragen skada såvida icke övervägande skäl talade däremot. Mot bakgrund av vad jag nu anfört anser jag att bevisregeln i LAF bör utformas så att orsakssamband skall anses föreligga mellan en skada och ett olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet om över- vägande skäl talar för ett sådant samband. Regeringsrätten har prövat bevisregler i endast två refere- rade avgöranden. I RÅ 1998 ref 8 hade Regeringsrätten att ta ställning till om en arbetsskada förelåg när en försäkrad (facklig förtroendeman och byggnadssnickare) begått självmord efter att ha deltagit i en längre tids ansträngande förhandlingar om arbetsvillkoren på sin byggar- betsplats. Efter att ha konstaterat att den försäkrade hade varit utsatt för skadlig inverkan med avseende på psykiska besvär9 uttalade rätten följande beträffande sambandsfrågan. Utredningen talar med betydande styrka för att skadan har orsakats av den skadliga inverkan i arbetet som således har förelegat. Det är omvittnat hur . redogjort för hur pressad han känt sig av förhandlingssituationen och att han uttalat tankar om att lämna sitt arbete och gå arbetslös hellre än att förbli i sin situation. Likaledes har berättats om att han inte förmådde koppla av från problemen utan ständigt föreföll att tänka på arbetet. Det är också omvittnat att han med oro såg fram emot de nya förhandlingar som skulle påbörjas inom en relativt nära framtid. Någon som helst omständighet som talar i motsatt riktning har inte framkommit. Regeringsrätten finner över- vägande skäl tala för orsakssamband. Med uttrycket betydande styrka får förutsättas att Regeringsrät- ten avsett att det i vart fall var sannolikt att orsakssamband förelåg mellan inverkan och skadan. Övervägande skäl har därefter ganska 9 Det är det psykiska tillståndet som utgör personskadan, inte självmordet i sig, se även RÅ 1995 ref. 75. Vilka ersättningar bör trafikförsäkringen överta kostnadsansvaret för? självklart kunnat konstateras då någon alternativ förklaring till skadan inte diskuterades. Bakgrunden till det andra rättsfallet från Regeringsrätten är att Försäkringsöverdomstolen i bl.a. rättsfallet FÖD 1987:10 hade slagit fast att det, vid tillämpning av den ursprungliga sambands- regeln (presumtion), efter omplacering och arbetsbyte, som moti- verades av en arbetsskada, saknades anledning att diskutera frågan om fortsatt medicinskt samband. Inkomstförlust som uppkom i den nu beskrivna situationen fick därför i princip godtas som föranledd av arbetsskadan. I samband med tillkomsten av bevisregler uttalades bl.a. följande (prop. 1992/93:30 s. 37). Om livränteprövningen aktualiseras av omplacering eller arbetsbyte, föreligger rätt till livränta endast under den förutsättningen att det är försämringen i sig och inte förekomsten av grundsjukdomen som föranleder omplaceringen eller arbetsbytet. Det måste alltså vara fråga om en bestående försämring som omöjliggör att den försäkrade fort- sätter i det tidigare arbetet. Ett fortsatt medicinskt samband med den skadliga inverkan i arbetet skall föreligga. Är det däremot den grund- läggande icke arbetsrelaterade sjukdomen som föranleder arbetsbytet eller omplaceringen skall livränta inte utges. Om den försäkrade riske- rar att försämra en icke arbetsrelaterad grundsjukdom genom att fort- sätta i ett olämpligt arbete skall det förhållandet att han eller hon byter till ett lämpligare men sämre betalt arbete inte i sig utgöra grund för livränta. I en situation som den ovan beskrivna hade Regeringsrätten i RÅ 2001 ref. 62 att tillämpa sambandsregel. Fallet gällde en bagare som sedan barndomen led av allergi. Han drabbades av aller- gianfall i sitt arbete som bagare och blev sjukskriven på grund därav. Efter läkarrekommendation bytte han till ett sämre betalt lagerarbete. Underinstanserna fann att bagaren hade varit utsatt för skadlig inverkan i sitt arbete. Länsrätten och kammarrätten fann därutöver, i motsats till , att orsakssamband förelåg. Domstolarna tillämpade därvid den nämnda princip som FÖD lagt fast. Regeringsrätten däremot fann inte orsakssamband föreligga efter det att besvären klingat av. Den inkomstförlust bagaren fick vidkännas på grund av arbetsbytet berättigade honom därför inte till livränta. Regeringsrättens majoritet yttrade: Av det nu sagda och av den medicinska utredningen framgår att aller- gin (grundsjukdomen) såväl före som efter det övergående försäm- ringstillståndet påverkat J.K:s förvärvsförmåga. Sedan den arbets- utlösta försämringen av allergin avklingat får J.K. anses ha återfått den Vilka ersättningar bör trafikförsäkringen överta kostnadsansvaret för? förvärvsförmåga han hade. Han är därför inte berättigad till livränta för den inkomstförlust som uppkom i samband med arbetsbytet. Slutsatsen av fallet torde vara att den ovan nämnda av FÖD fast- lagda principen om sambandspresumtion vid arbetsbyte som föranletts av arbetsskada inte går att upprätthålla vid tillämpning av sambandsregel. Det är sedan gammalt en grundläggande princip inom arbetsska- deförsäkringen att den försäkrade går in i försäkringen sådan han är utan förbehåll för eventuella sjukdomar, sjukdomsanlag eller lyten. Under sådana omständigheter är det inte sällan vanskligt att avgöra om ett sjukdomstillstånd medicinskt sett står i orsakssam- band med den försäkrades arbete eller beror på faktorer utanför arbetet. För arbetsskadeförsäkringen har det ansetts naturligt att ersätt- ning ska utgå för hela skadan, även om denna blivit särskilt svårar- tad till följd av att den skadade redan tidigare hade en sjukdom eller ett sjukdomsanlag. Man är så att säga försäkrad i befintligt skick.10 Den individuella bedömningen innebär att den enskildes försäk- ring inte bara gäller för något som kan anses som normalskada av ett visst olycksfall eller någon annan skadlig faktor utan också kan gälla för mera individuella påföljder, utdragna läkningsförlopp och orsakskedjor av tillkommande sjukdomar, inklusive behandlings- skador. Även psykiska pålagringar kan godtas. FÖD 1984:55 En traversförare skulle med sin kran förflytta några vajrar. I stället för att släpa dem längs golvet som var normalt lyfte han dem med kranen. Vajrarna brast och skadade en arbetskamrat allvar- ligt. Traversföraren drabbades av psykiska besvär. FÖD uttalade: Begreppet olycksfall i arbetet enligt 6 § lagen om yrkesskadeförsäk- ring är vidare än vad som framgår av underinstansernas ställnings- taganden. Också om den försäkrade själv i sitt arbete föranlett en plötslig händelse av olycksfallskaraktär, som medför att han blir psykiskt ogynnsamt påverkad därav, kan olycksfall i arbetet föreligga med avseende på psykiska eller psykosomatiska besvär som drabbar honom. En av förutsättningarna härför är givetvis att uppkomna sjuk- 10 Grönwall, Hessmark och , Arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd, 6 uppl. 2003 s. 94. Vilka ersättningar bör trafikförsäkringen överta kostnadsansvaret för? domsbesvär är av den art som, åtminstone sannolikt, kan uppstå till följd av den inträffade händelsen. I förevarande mål finner försäk- ringsöverdomstolen att de psykiska sjukdomsbesvär som uppkommit hos B och föranlett sjukskrivning fr o m är av den art som kunnat uppstå till följd av dennes sinnesintryck vid den oförutsett inträffade händelsen , då B enligt utredningen i målet genom eget förfarande hanterade en kran på sådant sätt att andra personer kom till fysisk skada. Domstolen finner därför att olycksfall i arbetet enligt 6 § första stycket a) lagen om yrkesskadeförsäkring förekommit. Sambandet med den utlösande faktorn får dock inte vara tunnare än att det fortfarande uppfyller den tillämpliga bevisregelns krav, vilket också torde innefatta vad som kan anses motiverat inom socialförsäkringen. Här kan både vägas in skadeståndsrättens krav på adekvat kausalitet och tillämpas andra schablonregler. Förhållanden utanför arbetet – t.ex. olika fysiskt ansträngande aktiviteter eller socialt, ekonomiskt eller på annat sätt psykiskt påfrestande förhållanden i privatlivet – kan i vissa fall leda till att övervägande skäl inte kan anses tala för samband med t.ex. ett olycksfall i arbetet. När faktorer i och utom arbetet kan ha samverkat till uppkomsten av en sjukdom ska skadebedömningen göras utifrån vilken faktor som kan anses vara den viktigaste sjuk- domsorsaken. Är inte olycksfallet mer väsentligt för skadan än faktorerna utanför arbetet, kan övervägande skäl inte anses tala för att skadan uppkommit till följd av skadlig inverkan i arbetet. Det måste dock föreligga en viss konkretion i vad som anses vara konkurrerande skadeorsaker. Det kan således inte innebära att vardagslivets normala påfrestningar i allmänhet ska kunna bedömas som sådana orsaker.11 Trafikförsäkringen är som nämnts vad gäller personskada i likhet med arbetsskadeförsäkringen en no-fault-försäkring. Ersättning utges oavsett vållande; ansvaret är strikt. Den som skadas i trafiken har rätt till ersättning direkt från trafikförsäkringen, oavsett om det 2001/02:81, s. 104. Vilka ersättningar bör trafikförsäkringen överta kostnadsansvaret för? finns någon som är skadeståndsskyldig. Ersättningsrätten är således frikopplad från skadeståndsrätten och trafikskadeersättningen är inte heller skadestånd i teknisk mening, även om den beräknas enligt skadeståndsrättsliga principer. Det kan noteras att skadeståndskonstruktionen begagnas i bl.a. och men med en särskild regel om att föraren har rätt till motsvarande ersättning. Skälen för valet av teknik för den svenska trafikförsäkringen är flera, inte minst ideologiska. Lagstiftaren ville understryka att ersättningen utgår direkt ur en försäkring, oberoende av de förut- sättningar som i allmänhet gäller för skadestånd.12 Det anfördes i förarbetena att trafikförsäkringen har en socialförsäkringsrättslig karaktär.13 Skada i följd av trafik En grundläggande förutsättning för att en skada ska vara ersätt- ningsgill enligt trafikskadelagen är som nämnts att den har uppkommit i följd av trafik. Begreppet innebär dels att fordonet måste ha varit i trafik, dels att det finns ett samband mellan skadan och användningen av fordonet i trafik. Begreppet skada i följd av trafik är mycket vidsträckt.14 Trafik med motordrivet fordon anses föreligga så snart bilen kommit i rörelse. Bilens motor behöver inte vara i gång. Även sådana skador som inträffar när bilen står helt stilla kan bedömas vara skador i följd av trafik och därmed ersättningsbara. En ganska omfattande praxis finns på området, särskilt i beak- tande av att äldre praxis från tiden före nu gällande trafikskadelag alltjämt har betydelse för tolkningen av begreppet.15 NJA 1974 s. 616 I målet var bl.a. fråga om skada genom halknings- olycka vid urstigning ur bil uppkommit i följd av trafik med bilen. HovR, vars dom HD fastställde yttrade: I förevarande fall har bilen stått stilla. Visserligen har skadan uppkommit när Å stigit ur bilen i avsikt att stänga garageportarna och därefter fortsätta färden, men den primära orsaken till olyckan har varit halka på marken och sådant samband kan icke anses föreligga mellan olyckan och Å:s beteende såsom förare av bilen att skadan kan anses uppkommen i följd av trafik med bilen. 12Hellner och Radetzki, Skadeståndsrätt, 7 uppl. 2006 s. 277. 13Se t.ex. SOU 1974:87 s. 142 ff. 14Om begreppet skada i följd av trafik, se , SvJT 2008 s. 371 f. 1975/76:15 s. 110. Vilka ersättningar bör trafikförsäkringen överta kostnadsansvaret för? NJA 1988 s. 221 En bilpassagerare, som i samband med ett uppehåll i färden föstes in i bilen för att undgå att bli omhändertagen av polis, skadades därvid av bildörren. HD yttrade: Utredningen ger vid handen att skadades genom att den ena dörren i den bil han medföljde som passagerare vid ett kortare uppehåll i färden antingen rycktes upp eller slogs igen av bilens ägare och därvid med sin övre kant råkade träffa öga. Även om, såsom försäkringsbolaget gjort gällande, skadan inträffade när föstes in i bilen för att undgå att bli omhändertagen av polis, får den anses ha sådant samband med bilens normala brukande att den skall anses ha uppkommit i följd av trafik med bilen. NJA 2007 s. 997 J.T. skulle en decemberdag åka i väg med sin personbil som stod parkerad utanför hans fastighet. Han satte sig i bilen och startade motorn. Därefter steg han ur bilen för att skrapa bilrutorna fria från is. Bilen stod då stilla. När han skulle skrapa bakrutan halkade han till följd av att marken var isbelagd. Han ramlade omkull och ådrog sig nack- och huvudskador. HD yttrade: J.T. skadades alltså medan han utförde en förberedande åtgärd för att bilen därefter skulle kunna framföras på ett trafiksäkert sätt. Skadorna får därför anses ha sådant samband med hur en bil normalt brukas att de skall anses ha uppkommit i följd av trafik med bilen. För att trafikskadeersättning ska kunna komma ifråga måste en ersättningsgrundande händelse, t.ex. en kollision, ha orsakat skadan. Orsakskravet kan ta sikte på både huruvida ersättnings- skyldighet överhuvud föreligger och huruvida en förlust, eller del av en förlust är ersättningsgill. NJA 1971 s. 78 Vid sammanstötning mellan två bilar, förda av J och E, blev J:s föräldrar, vilka medföljde J som passagerare, så svårt skadade att de avled. I anslutning till olyckan utvecklades hos J en psykogen depression som medförde arbetsoförmåga redan från olycksdagen. Frågan i målet var huruvida denna depression kunde anses stå i sådant samband med olyckan att E, som ensam var vållande till sammanstötningen, var skyldig att ersätta J:s skada. HD yttrade: Beträffande förhållandena efter olyckan är följande ostri- digt. , som vid sammanstötningen kastades ur sin bil, blev liggande vid sidan av denna. Han var ej medvetslös. Från sin plats på marken kunde han se in i det som fanns kvar av bilen. Där satt eller låg föräldrarna orörliga. fick den uppfattningen, att de båda var döda. Såsom HovR:n framhållit befann sig , som var förare av bilen, själv i uppenbar livsfara vid olyckan. Händelseförloppet i samband med olyckan måste för ha inneburit en chockartad och skräckfylld upplevelse. Att han fick den uppfattningen, att föräldrarna var döda, var ägnat att förstärka intensiteten i upplevelsen. Den depression, som utvecklades hos , i anslutning till olyckan, medförde arbetsoförmåga redan från olycksdagen. Vid nu angivna förhållanden får depressionen – oavsett i vilken grad föräldrarnas död Vilka ersättningar bör trafikförsäkringen överta kostnadsansvaret för? medverkat till denna – anses stå i så direkt och nära samband med olyckan, att E ej kan undgå skyldighet att ersätta den skada denne i förevarande hänseende lidit. När det gäller det medicinska orsakssambandet torde samma bevis- krav uppställas beträffande trafikförsäkringen som det lägre bevis- krav HD uppställt i vissa fall då särskilda svårigheter ansetts före- ligga att framlägga en fullständig bevisning om att andra skadeorsa- ker varit uteslutna. Bevisregeln har beskrivits i de förarbetsuttalan- den till sambandsregeln i arbetsskadeförsäkringen som har redovi- sats i det föregående. NJA 2001 s. 657 En försäkringstagare hade efter en olyckshändelse utvecklat bestående ryggbesvär. Målet rörde bl.a. frågan hur de bedömningar som gjorts av försäkringsbolagets läkare och av den läkare som behandlat försäkringstagaren skulle värderas vid avgörande av orsakssambandet mellan olycksfallet och ryggbesvären. HD yttrade bl.a: Det får anses visat genom journalanteckningarna och övrig utredning att S. H. redan före olyckan d. 1993 har haft vissa ryggproblem. Av stor betydelse är emellertid att, såvitt framkommit, ryggproblemen inte har föranlett honom att sjukskriva sig en enda dag. Det är vidare klarlagt att det efter olyckan uppkom en akut försämring av S. H:s hälsotillstånd och att denna försämring haft ett accelererande förlopp som lett fram till hans nuvarande tillstånd. Fastän det förefal- ler ovisst huruvida S. H., om olyckan inte hade inträffat, skulle ha varit fullt arbetsför , får det anses klart mer sannolikt att hans nuva- rande ryggbesvär har vållats av olyckan än att det skulle vara fråga om besvär som utvecklats oberoende av olyckan. Enligt 12 § första stycket trafikskadelagen kan trafikskadersättning med anledning av personskada jämkas, om den skadelidande själv uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet har medverkat till skadan. Ersättning till förare som har gjort sig skyldig till rattfylleri eller grovt rattfylleri kan även jämkas, om föraren därvid genom vårds- löshet har medverkat till skadan. Har personskada lett till döden, kan ersättning som avses i 5 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207) också jämkas, om den avlidne uppsåtligen har medverkat till döds- fallet. Jämkning sker, enligt tredje stycket i paragrafen, efter vad som är skäligt med hänsyn till den medverkan som har förekommit på ömse sidor och omständigheterna i övrigt. Frågor som rör sådan jämkning av ersättning behandlas i avsnitt 8. Vilka ersättningar bör trafikförsäkringen överta kostnadsansvaret för? I arbetsskadeförsäkringen finns ingen direkt motsvarande jämk- ningsmöjlighet. Emellertid hänvisar 6 kap. 7 § LAF till vissa bestämmelser i , däribland 20 kap. 3 § a där bl.a. anges att ersättning enligt den lagen får dras in eller sättas ned, om den som är berättigad till ersättningen ådragit sig sjukdomen eller skadan vid uppsåtligt brott som han eller hon har dömts för genom dom som har vunnit laga kraft. Utredningens förslag: Trafikförsäkringen övertar ersättnings- ansvaret för inkomstförlust från arbetsskadeförsäkringen vid trafikskador. Utgångspunkten för de förslag utredningen lägger fram är att all ersättning för inkomstförlust ska utges från trafikförsäkringen. Frågan om ersättningsansvaret i arbetsskadeförsäkringen bör undantas från att överföras till trafikförsäkringen ska bedömas utifrån om det är lämpligt att så sker av principiella, administrativa eller andra skäl. I denna fråga, liksom annars i utredningens analy- ser, bör beaktas att försäkrades ställning inte får försämras genom att ersättningsansvaret överförs. Arbetsskadeförsäkringen kompenserar även andra delar än inkomstförlust. Enligt 3 kap. 3 § LAF ersätts sålunda kostnader i vissa fall för sjukvård utom riket, tandvård och särskilda hjälpme- del. Försäkringen ger även förmåner till efterlevande (5 kap). Alla dessa olika ersättningar ligger utanför utredningens uppdrag att överföra kostnader till trafikförsäkringen. I förekommande fall får handlägga anspråk på sådan ersättning även om skadan har skett i följd av trafik. Inledningsvis kan konstateras att arbetsskadeförsäkringen skiljer ut sig från övriga socialförsäkringar genom att bygga på skadeståndsmässiga tänkesätt. Det handlar således om att ersätt- ning ska utges för (person)skada som orsakats av en viss verksam- het. Redan komplexiteten i bedömningen av rätten till ersättning skulle kunna tala för att arbetsskadorna bör undantas från över- föring. Å andra sidan kan de uppenbara likheterna mellan arbets- skadeförsäkringens och trafikförsäkringens uppbyggnad och syfte tala för en sådan överföring. Vilka ersättningar bör trafikförsäkringen överta kostnadsansvaret för? Beviskraven för orsakssamband bygger på överensstämmande bevisregler. Övriga resonemang kring sambandsfrågor såsom befintligt skick och konkurrerande skadeorsaker är snarlika. Om sedan praxis i dessa frågor utvecklats i samma eller olika riktning beroende på om det handlar om trafikförsäkring eller om arbets- skadeförsäkring är svårt att ge något entydigt svar på. De skadeståndsrättsliga principerna har dock varit utgångspunkten i bägge fallen. Det förefaller också som om ett socialt betraktelsesätt i viss mån ligger i bakgrunden för inte bara arbetsskadeförsäkringen utan även trafikförsäkringen. När större förändringar ska göras i arbetsskadeförsäkringen är det viktigt att även beakta åtaganden enligt konven- tion (121) om förmåner vid yrkesskada.16 Konventionen innehåller bl.a. bestämmelser om vilka förmåner som minst ska utgå enligt en ratificerande stats lagstiftning. uppfyller konventionens miniminivå med råge. Av intresse i förevarande sammanhang är konventionens artikel 7 där det överlämnas åt vederbörande medlemsstat att avgöra vad som ska förstås med arbetsskada, dock ska definitionen göras så att s.k. färdolycksfall inbegrips därunder. Om emellertid färdolycks- fallen ersätts enligt ett allmänt socialförsäkringssystem, vars förmå- ner totalt sett kan anses likvärdiga med konventionens, äger medlemsstat undanta färdolycksfallen från konventionen. Artikeln får tolkas så att det står fritt att definiera arbetsskadebegreppet så att skador i följd av trafik inte omfattas, under förutsättning att sådana skador, när de inträffar i samband med arbetet, ersätts i annan lagstadgad ordning. görs undantag i lagen om arbetsskadeförsäkring för vissa psykiska skador och skada framkallad av smitta (2 kap. 1 § andra respektive fjärde stycket lagen om arbetsskadeförsäkring).