sou · GXB375d2 · 2010-01-01 00:00:00 — är enskilda skyldiga att anmäla sin utflyttning senast före utresan. Vi bedömer att det är en lämplig tidsfrist. Det saknas anledning att tillämpa olika frister för personer som omfattas av rörlighetsdirektivet och andra personer. Tidsfristen bör alltså gälla generellt. Det saknas skäl att ändra bestämmelsen i övrigt. Flyttningsanmälan för barn som fyllt För barn som har fyllt kan både barnet själv och dess vårdnadshavare göra flyttningsanmälan. Om en 16-åring själv gör en flyttningsanmälan sänder ingen förfrågan om instämmande till vårdnadshavarna beträffande barnets flyttning. Vid införandet av folkbokföringslag anfördes av centrala folkbokförings- och uppbördsnämnden att det av allmänna rättsgrundsatser bör följa att omyndig själv får föra sin talan i ärende om personligt förhållande i den mån hans eller hennes omdömesförmåga, sakens beskaffenhet och omständigheterna i övrigt medger det. I enlighet härmed borde, ansåg nämnden, en flyttningsanmälan gjord av en 16-åring kunna godtas exempelvis om 16-åringen tagit arbete och flyttat för att tillträda anställningen.12 Någon författningsbestämmelse med detta innehåll infördes dock inte då. Möjligheten för barn fyllda att själva anmäla flyttning lagstadgades vid införandet av den nuvarande folkbokföringslagen. Som skäl anfördes att så redan var fallet enligt fast praxis och att denna ordning borde behållas.13 Det skulle vara rimligt att rätten för barn fyllda att själva göra en flyttningsanmälan begränsas till de fall som nämndes i 1967 13SOU 1988:10 Rätt adress, s. 178. Det skulle minska risken för att anmälningar med motstridigt innehåll ges in av 16-åringen och hans eller hennes vårdnadshavare. Dock skulle en sådan ändring medföra en ökad utredningsbörda för , som skulle ha att utreda om en flyttningsanmälan gjord av en 16-åring grundar sig på ett sådant förhållande som ger honom eller henne rätt att själv göra en anmälan. Då det inte har framkommit uppgifter om att nuvarande regler skulle fungera dåligt finner vi därför inte skäl att ändra bestämmelsen. 15.2.4Anmälan av barn som ska folkbokföras vid födelsen eller efter adoption Förslag: Ett barn som föds utom landet ska anmälas för folkbokföring endast om barnet ska folkbokföras med stöd av de särskilda bestämmelserna som gäller för barn till personer som är folkbokförda enligt 14 § folkbokföringslagen. Det gäller såväl födda som adopterade barn. Bedömning: Det finns inte skäl att korta fristen för att anmäla födelse, som är en månad. Bestämmelserna i 24 § folkbokföringslagen innebär att inte bara barn som ska folkbokföras ska anmälas till folkbokföringen, utan även andra barn som föds i samt vissa dödfödda barn. Det saknas skäl att ändra dessa bestämmelser. Alla barn som ska folkbokföras föds inte på svenska sjukvårdsinrättningar eller med hjälp av svensk barnmorska som i sådant fall är skyldiga att anmäla födelsen. Det förekommer att barn föds utanför sjukinrättningar och utan bistånd av barnmorska i . I dessa fall finns ingen annan möjlighet än att låta vårdnadshavaren anmäla födelsen till . Liksom bör det – om barnet från födelsen har två vårdnadshavare – räcka att en av vårdnadshavarna anmäler födelsen. Det är viktigt att så långt möjligt säkerställer att de lämnade uppgifterna är riktiga. Vi har i avsnitt 6.3.2 föreslagit att barn som föds utomlands inte ska folkbokföras från födelsen utan först vid invandringen. Någon skyldighet att anmäla barn födda utomlands behövs därför inte och bestämmelsen bör ändras i enlighet härmed. Barn som föds av den som är utsänd i svenska statens tjänst ska dock fortfarande folkbokföras från födelsen. Det är viktigt att även barn som föds utanför den svenska sjukvården anmäls efter födelsen. Vid flyttning inom landet gäller att anmälan ska göras inom . Med dagens möjligheter till kommunikation bör motsvarande frist kunna gälla även vid anmälan av barns födelse. Fristen kan dock innebära svårigheter när barn föds utom landet. Vidare måste man i de fall det är vårdnadshavarna själva som är skyldiga att anmäla, tillåta efter förlossningen för återhämtning innan skyldigheten inträder. Vi finner därför att den nuvarande fristen om en månad är väl avvägd. saknas bestämmelser om vad en anmälan av ett barns födelse ska innehålla. har tagit fram en blankett (SKV 7807) som sjukvårdsinrättningen fyller i och skickar in till verket. Denna blankett innehåller uppgift om bland annat moderns namn och personnummer eller födelsedatum, barnets födelsedatum och kön, kontaktuppgifter till modern i de fall modern saknar personnummer eller är bosatt i utlandet samt uppgift om eventuell makes namn och personnummer eller födelsedatum. Fråga är om det behövs några bestämmelser om innehållet i anmälan. Enligt uppfattning finns inget behov av att uppgifterna författningsregleras. Vi delar uppfattning att det saknas behov av författningsreglering. 15.2.5Anmälan av vissa andra barn Förslag: Ett barn till en person som är folkbokförd med stöd av 14 § folkbokföringslagen som inte ska folkbokföras från födelsen, ska anmälas för folkbokföring när barnet har fått en tillräcklig anknytning till landet. Bedömning: Det saknas skäl att i övrigt ändra bestämmelsen. Som framgår av avsnitt 6.3.4 ska bestämmelsen om folkbokföring av vissa barn som vistats här i landet sedan födelsen kvarstå. Vi föreslår också att barn till personer som är folkbokförda med stöd av 14 § folkbokföringslagen som inte ska folkbokföras från födelsen, ska kunna folkbokföras när de kan anses ha fått en tillräcklig anknytning till landet, se avsnitt 8.3.3. För att barnen ska kunna folkbokföras måste de anmälas till folkbokföringen. Bestämmelsen ska därför ändras i enlighet med detta. Någon tidsfrist kan inte anges utan anmälan kan ske först när folkbokföring är aktuell. 15.2.6Anmälan av förvaltare och god man Förslag: Uppgift om förvaltare ska få behandlas i folkbokföringsdatabasen. Överförmyndaren ska åläggas att till lämna uppgift när ett förvaltarskap anordnas, jämkas eller upphör. Uppgift ska lämnas om vem förvaltarskapet gäller och vem förvaltaren är. Den sekretess som gäller för överförmyndaren ska också gälla i folkbokföringsverksamhet. En person som har en förvaltare förordnad för sig har, med vissa få undantag, inte rätt att själv utföra rättshandlingar, utan det är förvaltaren som inom ramen för sitt uppdrag har ensam rådighet över huvudmannens egendom och som företräder denne i alla angelägenheter som omfattas av uppdraget (11 kap. 9 § ). Dock kan huvudmannen med förvaltarens samtycke företa rättshandlingar även om de omfattas av förvaltarens uppdrag (11 kap. 10 § ). Om huvudmannen har ingått ett avtal utan samtycke från förvaltaren gäller, angående avtalets verkan, samma regler som gäller för underåriga som ingår avtal utan förmyndarens samtycke (11 kap. 10 § ). Det innebär att avtalet enligt huvudregeln inte blir bindande om samtycke inte ges och att tredje man i vissa fall får avvakta samtycke. Om avtalet fullgjorts eller, när det gäller arbetsavtal, fullgörs på ett behörigt sätt, får tredje man inte frånträda avtalet. Se vidare 9 kap. 6 § . Även beträffande huvudmannens återbärings- och ersättningsskyldighet när ett avtal går åter gäller samma regler som för underåriga. Detta följer av hänvisningen till 9 kap. 7 § föräldrabalken.14 14 m.fl., . En kommentar på Internet. Kommenterat under 11 kap. 10 §. När rätten beslutar att anordna förvaltarskap för en person ska beslutet genast kungöras i Post- och (11 kap. 27 § ). Även när förvaltarskapet jämkas eller upphör ska detta kungöras. Varje överförmyndare ska också föra en förteckning över bland annat förordnade förvaltare (9 § förmynderskapsförordningen (1995:379)) och ska om det begärs lämna ett utdrag ur registret (11 § förmynderskapsförordningen). Fråga har uppkommit om att i folkbokföringsdatabasen registrera uppgift om att en person har en förvaltare förordnad för sig.15 Enligt 32 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess hos överförmyndare eller överförmyndarnämnd i ärende enligt för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider skada eller men.16 I RÅ 2007 ref. 82 slog Regeringsrätten fast att denna bestämmelse inte hindrar att uppgifter om vilka personer som har förvaltare enligt lämnas till ett kreditupplysningsföretag. Rätten grundade denna bedömning bland annat på kreditupplysningsföretagens stora betydelse för affärslivets funktion och effektivitet samt på att kreditupplysningsverksamhet är underkastad en sträng reglering som innebär att den bara får bedrivas efter tillstånd från Datainspektionen, att den står under tillsyn av inspektionen och att tillståndet kan återkallas. Ovan nämnda avgörande kan inte tas till intäkt för att andra än kreditupplysningsföretag har rätt att få ut uppgifter om vilka personer som har förvaltare. Den som har behov av uppgifter om vilka personer som har förvaltare har i stället möjlighet att kontinuerligt bevaka kungörelserna i Post- och och föra in uppgiften i sitt register. Eftersom det är av stor betydelse för vissa myndigheter att känna till att en person har en förvaltare skulle det vara en fördel om uppgiften förs in i folkbokföringsdatabasen. Vi föreslår därför att överförmyndaren ska åläggas att till lämna uppgift när förvaltarskap anordnas, jämkas eller upphör samt att uppgiften ska få registreras i folkbokföringsdatabasen. Detta förutsätter dock att uppgiften omfattas av samma sekretess inom folkbokföringsverksamhet som den som finns hos överförmyndaren. På grund av sekretessen kan uppgiften inte aviseras 15 och effektivisera tillhandahållandet av folkbokföringsuppgifter i samhället (TIFOS), , bilaga 4, s. 12. 16 Bestämmelsen motsvaras av 9 kap. 14 § sekretesslagen (1980:100). till andra myndigheter än de som har en tillräcklig sekretessbestämmelse. För att uppgifterna ska få ett tillräckligt sekretesskydd hos föreslår vi en ändring i offentlighets- och sekretesslagen innebärande att den sekretess som gäller för överförmyndaren för aktuella uppgifter också ska gälla i folkbokföringsverksamhet. Eftersom sekretessen hos överförmyndaren inte begränsar meddelarfriheten saknas skäl att låta meddelarfriheten begränsas av den av oss föreslagna sekretessen. Liksom beträffande sekretessen hos överförmyndaren ska sekretessen gälla i högst . En person som på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande behöver hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person kan få en god man utsedd för sig (11 kap. 4 § ). Problem uppkommer om den gode mannen gör exempelvis en flyttningsanmälan avseende huvudmannen och huvudmannen gör en egen sådan anmälan, med annat innehåll. Det kan då vara oklart vad som gäller. Fråga har uppkommit om att i folkbokföringsdatabasen registrera uppgift om god man.17 Risken för rättshandlingar av olika innehåll från den gode mannen och från huvudmannen är dock inte specifik för folkbokföringen, det är en risk som finns i alla sammanhang där godmanskap förekommer. innebär att huvudmannen behåller sin rättshandlingsförmåga. Om huvudmannen själv lämnar in exempelvis en flyttningsanmälan ska denna alltså godtas även om det är känt att huvudmannen har en god man förordnad för sig. En god man får bara företa rättshandlingar inom sitt förordnande och endast med huvudmannens samtycke (11 kap. 5 § första stycket ). Endast om huvudmannen är ur stånd att lämna sådant samtycke får en rättshandling företas utan samtycke. En rättshandling som en god man har företagit utanför sitt förordnande är inte bindande för huvudmannen. 17 och effektivisera tillhandahållandet av folkbokföringsuppgifter i samhället (TIFOS), , bilaga 4, s. 12. Om den gode mannen inom ramen för förordnandet har ingått en rättshandling som vanligen företas för den dagliga hushållningen, ska ett samtycke från huvudmannen anses föreligga, om denne inte före rättshandlingen har gett uttryck för annat till den mot vilken rättshandlingen riktade sig (11 kap. 5 § andra stycket ). För den dagliga hushållningen innebär att rättshandlingen är vardaglig och återkommande, som exempelvis att betala hyra och andra återkommande räkningar, samt att köpa mat och kläder.18 Syftet med undantagsbestämmelsen är att kontrollen av samtycke inte ska bli alltför betungande för den gode mannen när det rör sig om en rättshandling av mera vardaglig natur. Att lämna in exempelvis en flyttningsanmälan kan inte, menar vi, anses vara en sådan handling som görs inom ramen för den dagliga hushållningen. Det är varken en vardaglig eller en regelbundet återkommande handling. Det kan inte anses vara särskilt betungande för den gode mannen att fråga huvudmannen om ett samtycke när en flyttningsanmälan ska göras. Det saknas därför ett behov av att låta denna handling omfattas av undantaget. Det krävs således att huvudmannen lämnar sitt samtycke för att en sådan anmälan ska godtas. Den gode mannen måste alltså i princip visa att han eller hon har fått huvudmannens samtycke eller att huvudmannens mening inte har kunnat inhämtas. Eftersom huvudmannen alltid har rätt att själv utföra rättshandlingar saknas det ett behov av att i folkbokföringsdatabasen registrera uppgift om god man. Därtill kommer att för att uppgiften ska kunna användas på ett korrekt sätt av alla som får del av den torde krävas att det också framgår vad godmanskapet omfattar i det enskilda fallet. Detta kan inte anses lämpligt. Det bör dock vara möjligt att registrera den gode mannen som kontaktperson. har i en rapport föreslagit att kontaktuppgifter ska få registreras i folkbokföringsdatabasen.19 Om kommunikation mellan och den enskilde behöver ske i ett ärende rörande en person som har en god man kan kommunikationen ske med huvudmannen om den gode mannen inte är känd. 18Walin m.fl., . En kommentar på Internet. Kommenterat under 11 kap. 5 §. 19Skatteverkets slutrapport och effektivisera tillhandahållandet av folkbokföringsuppgifter i samhället (TIFOS), , bilaga 4, s. 3 f. 15.2.7Anmälan av postadress till dödsbo Förslag: Ett dödsbo ska till få anmäla en särskild postadress till vilken post rörande den avlidne kan skickas, om den är en annan än den tidigare registrerade adressen. Kvarlåtenskapen, det vill säga tillgångar och skulder, efter en avliden person utgör personens dödsbo. Dödsboet är en juridisk person som förvaltas av dödsbodelägarna. När myndigheter och andra behöver kommunicera med dödsboet angående frågor som rör den avlidne är det en fördel om det i folkbokföringsdatabasen finns en adress dit post kan skickas.20 I många fall bor det på den avlidnes adress någon person som är dödsbodelägare och som kan ta emot posten, men i de fall den avlidne bodde ensam eller med någon som inte blir dödsbodelägare behövs en ny adress. Det är därför bra om dödsboet anmäler en sådan adress. Den kunde lämpligen antecknas som en särskild postadress till den avlidne. Det blir dödsbodelägarna som får bestämma vilken adress som ska anmälas som särskild postadress. Anmälan bör göras efter att adressen ändrats. Anmälan ska göras av dödsboet. Med det avses enligt allmänna regler om ställföreträdare för juridiska personer att alla dödsbodelägare gemensamt måste underteckna en anmälan, om de inte genom fullmakt har utsett en av dödsbodelägarna att företräda dödsboet. Vi föreslår alltså att dödsboet till får anmäla en särskild postadress till vilken post rörande den avlidne kan skickas, om den är en annan än den tidigare registrerade adressen. En bestämmelse härom bör tas in i databasförordningen. 20 och effektivisera tillhandahållandet av folkbokföringsuppgifter i samhället (TIFOS), , bilaga 4, s. 12 f. 15.2.8Andra uppgifter som får föras in i folkbokföringsdatabasen Förslag: Den enskilde ska på begäran av lämna uppgift om namn, födelsetid, födelseort, medborgarskap, civilstånd samt make, barn och föräldrar med flera som enligt databaslagen får föras in i folkbokföringsdatabasen. Även uppgift om ändring av tidigare införda uppgifter ska lämnas. Skyldigheten gäller om inte kan hämta in uppgifterna på annat sätt. får förelägga en person att lämna dessa uppgifter. I databaslagen regleras vilka uppgifter som får föras in i folkbokföringsdatabasen. Framför allt i 2 kap. 3 § nämnda lag räknas en stor mängd uppgifter upp, som får behandlas i databasen. För att göra databasens uppgifter fullständiga och aktuella krävs en bestämmelse enligt vilken det åligger den enskilde att lämna de uppgifter som får föras in, liksom att lämna uppgift om ändring av tidigare införda uppgifter. Det kan vara exempelvis ändrat civilstånd i de fall äktenskap ingås i utlandet och namn för ett nyfött barn som ska folkbokföras i de fall skyldighet att anmäla namn inte följer av namnlagen, det vill säga om barnet inte är nordisk medborgare. Även uppgift om födelseort, medborgarskap och familjeförhållanden kan behöva hämtas in. De nu nämnda uppgifterna är frivilliga att lämna. För att tillförsäkra att uppgifterna i databasen är aktuella bör ha möjlighet att förelägga den enskilde att lämna uppgifterna. Skyldigheten att lämna uppgifterna ska åligga den enskilde endast för det fall en anmälningsskyldighet inte åligger honom eller henne enligt någon av de andra bestämmelserna om anmälningar i folkbokföringslagen och endast om begär att få in dem. Uppgiftsskyldigheten ska vidare gälla endast om uppgifterna inte kan hämtas in på annat sätt. 16Föreläggande, vite, straff och överklagande Föreläggande att lämna uppgift Om det kan antas att en person är skyldig att göra anmälan enligt folkbokföringslagen får enligt 31 § första stycket första meningen folkbokföringslagen förelägga personen att antingen göra en sådan anmälan eller skriftligen eller muntligen lämna de uppgifter som behövs för bedömningen av hans eller hennes folkbokföring. I föreläggandet ska anges vilka uppgifter som ska lämnas. Även om det inte kan antas att en person är skyldig att göra anmälan enligt folkbokföringslagen får enligt 31 § första stycket andra meningen förelägga en person att lämna uppgifter som behövs för kontroll av bosättningen enligt folkbokföringslagen. I föreläggandet ska anges vilka uppgifter som ska lämnas. får enligt 31 § andra stycket folkbokföringslagen förelägga en person att lämna uppgift om lägenhetsnummer, även om han eller hon inte är skyldig att göra anmälan enligt första stycket. I förarbetena till lag om lägenhetsregister anförde regeringen att bestämmelsen var nödvändig vid utredning av folkbokföring av personer som inte inledningsvis kunde knytas till en viss lägenhet.1 1 Se prop. 1995/96:90 Registerbaserad folk- och bostadsräkning m.m. s. 43 f. Föreläggande, vite, straff och överklagande Föreläggande för den som är anmälningsskyldig enligt namnlagen Varje barn ska enligt 30 § namnlagen (1982:670) ges ett eller flera förnamn som från födelsen ska anmälas till . Om ett barns vårdnadshavare inte anmält barnets förnamn inom föreskriven tid får enligt 31 § tredje stycket folkbokföringslagen förelägga barnets vårdnadshavare att fullgöra denna skyldighet. eller annan som upplåter bostad åt annan får enligt 32 § folkbokföringslagen förelägga en fastighetsägare eller innehavare av bostadslägenhet, som upplåter en bostad åt någon annan, att uppge till vem bostaden upplåts och om denne med fastighetsägarens eller lägenhetsinnehavarens medgivande upplåter bostaden åt någon annan samt vilka personer som enligt fastighetsägarens eller lägenhetsinnehavarens kännedom bor i fastigheten respektive lägenheten. I fråga om en person som bor på en fastighet som innehåller flera bostadslägenheter får föreläggandet enligt 32 § också avse uppgift om personnummer, adress, fastighetsbeteckning och lägenhetsnummer. Med fastighetsägare avses även ägare av byggnad. Vite kan av föreläggas den som inte följer ett föreläggande enligt 31 eller 32 §. Ett sådant vitesföreläggande får inte överklagas. Bestämmelser om vite finns i 37–39 och 41 §§ folkbokföringslagen. Fråga om utdömande av vite prövas av den länsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av beslut enligt folkbokföringslagen, det vill säga hos den länsrätt inom vars domkrets den person vars folkbokföring beslutet gäller, för beslutet var folkbokförd. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Vid prövning av utdömande av vite får vitets lämplighet bedömas. folkbokföringskommitté fann på några punkter anledning att gå ifrån den då nya viteslagens bestämmelser. Föreläggande, vite, straff och överklagande gäller att ett beslut att förelägga vite kan överklagas. När vitet syftade till att förmå någon att lämna en anmälan eller en uppgift till grund för ett ärendes handläggning fyllde en möjlighet att överklaga själva vitesföreläggandet inte någon funktion från rättssäkerhetssynpunkt. Däremot försvagades vitesföreläggandets effekt som påtryckningsmedel eftersom den uppgiftsskyldige kunde försena handläggningen genom ett överklagande. Lagligheten av ett vitesföreläggande kunde prövas i samband med att vitet utdömdes. Kommittén föreslog därför att ett beslut att förelägga vite inte skulle kunna överklagas.2 Regeringen följde kommitténs förslag. Enligt regeringen var bestämmelserna om vite nödvändiga för att myndigheten på ett förhållandevis enkelt sätt skulle kunna få in eller komplettera de uppgifter som skulle registreras i folkbokföringen eller som behövdes för bedömningen av en fråga om bosättning.3 Bestämmelserna i folkbokföringslagen kompletteras av generella bestämmelser om viten i lagen (1985:206) om viten. utfärdade en styrsignal om möjligheten att förelägga en person att vid vite anmäla flyttning. konstaterade att föreläggande vid vite inte får tillämpas. Inte heller ett föreläggande att lämna uppgifter om bosättning bör enligt verket förenas med vite. Skälet till dessa riktlinjer är att det kan innebära att personen tvingas lämna uppgifter som visar att han eller hon gjort sig skyldig till brott, se också avsnitt 16.2 där detta närmare utvecklas.4 Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet inte fullgör sin skyldighet att anmäla flyttning inom landet enligt 25 § eller till landet och av barn som har vistats i landet sedan födelsen utan att vara folkbokfört men som ska folkbokföras enligt 26 § ska enligt 43 § folkbokföringslagen dömas till penningböter. I ringa fall ska inte dömas till ansvar. 2Se SOU 1988:10 Rätt adress s. 127. 1990/91:153 om ny folkbokföringslag m.m. s. 108. 4 Se styrsignal Brott enligt 43 § folkbokföringslagen, avsnitt 2, dnr 130 218370-05/11, daterad och styrsignal Användning av vitesförelägganden inom folkbokföringen, avsnitt 4, dnr 131 57541-06/11 daterad . Föreläggande, vite, straff och överklagande infördes bestämmelser om att barn som har vistats i landet sedan födelsen utan att vara folkbokfört ska folkbokföras om det har sådan anknytning till landet som krävs för folkbokföring av den som flyttar in i landet. infördes en skyldighet i 26 § andra stycket folkbokföringslagen att anmäla ett sådant barn för folkbokföring. Straffbestämmelsen kom att omfatta även denna anmälningsskyldighet, men det utökade tillämpningsområdet för bestämmelsen kommenteras inte i förarbetena.5 ska enligt 7 § folkbokföringsförordningen göra anmälan till åklagare så snart det finns anledning att anta att brott som avses i 43 § folkbokföringslagen har begåtts. Detta gäller dock inte om det kan antas att brottet inte kommer att medföra påföljd eller om anmälan av annat skäl inte behövs. I anmälan ska anges de omständigheter som utgjort grund för misstanken om brott. får fullgöra anmälningsskyldigheten till sådan särskild enhet inom verket som ska medverka vid brottsutredning om den misstänkte kan antas erkänna gärningen. Detta gäller dock endast om den misstänkte fyllt tjugoett år. Bestämmelsen om anmälan till den särskilda enheten inom tillämpas inte . Skälet är att det är svårt för skattebrottsenheterna att tillämpa utredningsformen förenklad brottsutredning i de fall anmälan görs direkt till skattebrottsenheterna i stället för till åklagare.