sou · GXB368d2 · 2010-01-01 00:00:00 — Den föreslagna bestämmelsen ersätter den tidigare bestämmel- sen i 3 kap. 6 § SoL om möjlighet för socialnämnden att även utan samtycke från vårdnadshavaren utse kontaktperson och särskilt kvalificerad kontaktperson för barn som fyllt . Även dessa in- satser omfattas således av begreppet öppna insatser i paragrafen. För att bistånd över huvud taget ska kunna komma i fråga måste även de förutsättningar för sådant bistånd som anges i 1 § vara uppfyllda. Den här aktuella bestämmelsen ger alltså inte nämnden möjlighet att i andra fall än de som nämns i 1 § besluta om bistånd för barnet. 8 kap. Vård utan samtycke I vissa fall leder socialnämndens utredning fram till att den unge är i behov av nämndens insatser som sådana inte kan lämnas på frivillig väg. Insatserna kan i dessa fall inte beslutas med stöd av reglerna om bistånd i sjunde kapitlet. Under de särskilda förutsätt- ningar som anges i 8 kap. kan vård och andra åtgärder, när det är nödvändigt, ändå beslutas för barnet eller den unge. Kapitlet innehåller bestämmelser om förutsättningarna för in- satser och andra åtgärder utan samtycke, men också bestämmelser om genomförande i den mån dessa enbart gäller vård som ges utan samtycke. Bestämmelser om insatserna som sådana finns i 2 kap. (oavsett om det handlar om frivillighet eller tvång) och allmänna bestämmelser om genomförandet av beslutad vård (i ett annat hem än det egna) finns i 9 kap. Vård i särskilt ungdomshem regleras i 10 kap. I detta kapitel finns också bestämmelser om förbud för vård- nadshavaren att skilja barnet från familjehemmet (flyttningsför- bud). Förutsättningar för vård utan samtycke Av 1 kap. 4 § framgår att socialnämndens insatser enligt denna lag så långt möjligt ska utformas och genomföras i samförstånd med barnet eller den unge och hans eller hennes vårdnadshavare. Den som är ska dock beredas vård om någon av de situationer som anges i 2 eller 3 § föreligger och det kan antas att behövlig vård inte kan ges barnet med samtycke av den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne och, när barnet har fyllt , av honom eller henne själv. Vård med stöd av 3 § får även beredas den som har fyllt 18 men inte , om sådan vård med hänsyn till den unges behov och per- sonliga förhållanden i övrigt är lämpligare än någon annan vård och det kan antas att behövlig vård inte kan ges med den unges samtycke. Mål och ärenden som rör vård och andra åtgärder enligt detta kapitel ska handläggas skyndsamt. Bestämmelsens första–tredje stycken motsvarar i huvudsak 1 § LVU. I första stycket anges den centrala utgångspunkten att insatser inom enligt denna lag så långt möjligt ska utformas och genomföras i samförstånd med barnet eller den unge och hans eller hennes vårdnadshavare. Andra och tredje styckena anger under vilka omständigheter vård utan samtycke ändå kan aktualiseras. Fjärde stycket motsvarar 33 § LVU. Av bestämmelsen följer att mål och ärenden som rör vård och andra åtgärder utan samtycke ska handläggas skyndsamt. Bestämmelsen omfattar även över- vägande och omprövning av vård utan samtycke som regleras i 9 kap. 14 §. Skyndsamhetskravet i fjärde stycket är särskilt motive- rat när det gäller tvångsåtgärder. Det ligger emellertid i sakens natur att även andra mål och ärenden som rör barn bör handläggas med viss skyndsamhet. Det följer också av ett antal befintliga bestämmelser (jfr bl.a. 6 kap. 1 och 3 §§). Vård ska beslutas om det på grund av fysisk eller psykisk misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhål- lande i hemmet finns en påtaglig risk för att barnets hälsa eller utveck- ling skadas. Bestämmelsen motsvarar 2 § LVU. Barnets eller den unges beteende Vård ska också beslutas om barnet eller den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. Vård ska också beslutas om den som dömts till sluten ungdomsvård enligt 32 kap. 5 § vid verkställighetens slut bedöms vara i uppenbart behov av fortsatt vård för att inte löpa sådan risk som avses i första stycket. Bestämmelsen motsvarar 3 § LVU. Beslut om vård utan samtycke meddelas av länsrätten efter ansökan av socialnämnden. Ansökan ska innehålla en redogörelse för 1.barnets eller den unges förhållanden, 2.de omständigheter som utgör grund för att barnet eller den unge behöver beredas vård, 3.tidigare vidtagna åtgärder, 4.den vård som socialnämnden avser att anordna, 5.hur relevant information lämnats till barnet eller den unge, 6.vilket slags relevant information som lämnats, samt 7.barnets eller den unges inställning. Bestämmelsen motsvarar 4 § LVU. Rättens beslut om vård upphör att gälla, om vården inte har påbörjats från den dag då beslutet vann laga kraft. Bestämmelsen motsvarar 5 § LVU. Närmare bestämmelser om vården Vården ska anses påbörjad när barnet eller den unge på grund av ett beslut om omhändertagande eller om vård enligt 2 eller 3 § har placerats utanför sitt eget hem. Bestämmelsen motsvarar 10 § första stycket LVU. bestämmer hur vård som ges med stöd av 2 eller 3 § ska ordnas och var barnet eller den unge ska vistas . I fråga om den som vårdas i ett hem som avses i 10 kap. 1 § får dock i samband med att barnet eller den unge transporteras besluta att han eller hon tillfälligt ska vistas i ett annat sådant hem. Nämnden får medge att barnet eller den unge vistas i sitt eget hem, om detta kan antas vara bäst ägnat att främja vården av honom eller henne. Vård med stöd av denna lag ska dock alltid inledas utanför barnets eller den unges eget hem. Om nämndens beslut enligt första eller andra stycket inte kan avvaktas, får ordföranden eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta i frågan. Beslutet ska anmälas vid nämndens nästa sammanträde. Bestämmelsen motsvarar 11 § första–tredje styckena LVU. eller den åt vilken nämnden har uppdragit vården ska ha uppsikt över barnet eller den unge och, i den utsträckning det behövs för att genomföra vården, bestämma om hans eller hennes personliga förhållanden. Nämnden har samma ansvar som vårdnads- havaren för att barnets grundläggande rättigheter enligt 6 kap. 1 § för- äldrabalken tillgodoses. Bestämmelsen motsvarar 11 § fjärde och femte styckena LVU. ansvarar för att barnets behov av umgänge med för- äldrar och vårdnadshavare så långt möjligt tillgodoses. Om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med vård enligt detta kapitel, får socialnämnden 1.besluta hur barnets umgänge med vårdnadshavare och med för- äldrar som har umgängesrätt reglerad genom dom eller beslut av dom- stol eller genom avtal ska utövas, eller 2.besluta att barnets vistelseort inte ska röjas för föräldrar eller vårdnadshavare. ska minst en gång överväga om ett sådant beslut som avses i andra stycket fortfarande behövs. Bestämmelsen motsvarar 14 § LVU. När vård som beslutats med stöd av 2 eller 3 § inte längre behövs, ska socialnämnden besluta att vården ska upphöra. Nämnden ska noga förbereda barnets återförening med den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne. Vård som har beslutats med stöd av 2 § ska upphöra senast när barnet fyller . Vård som har beslutats med stöd av 3 § ska upphöra senast när barnet eller den unge fyller . Bestämmelsen motsvarar 21 § LVU. I 9 kap. 14 § finns bestämmel- ser om att socialnämnden kontinuerligt ska överväga respektive ompröva om vård enligt 8 kap. 2 eller 3 § fortfarande behövs och hur vården i sådant fall bör inriktas och utformas. Beslut om vård med stöd av denna lag hindrar inte beslut om 1.avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen (2005:716), 2.utvisning enligt lagen (1991:572) om särskild utlännings- kontroll, 3.utlämning enligt lagen (1957:668) om utlämning för brott, 4.utlämning enligt lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och , 5.utlämning enligt lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling, 6.utlämning enligt lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt, 7.överlämnande enligt lagen (2002:329) om samarbete med , 8.överlämnande enligt lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder, eller 9.utlämning enligt lagen (2006:615) om samarbete med Special- domstolen för . Vård med stöd av denna lag upphör när ett beslut enligt första stycket har verkställts. Bestämmelsen motsvarar 21 a § LVU. får besluta att den som är ska omhändertas, om 1.det är sannolikt att barnet eller den unge behöver beredas vård med stöd av 2 eller 3 §, och 2.rättens beslut om vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för barnets eller den unges hälsa eller utveckling eller till att den fort- satta utredningen allvarligt kan försvåras eller vidare åtgärder hind- ras. Om socialnämndens beslut om omhändertagande inte kan avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om omhändertagande. Beslutet ska anmälas vid nämndens nästa sammanträde. När socialnämnden har ansökt om vård enligt 4 §, får även rätten besluta att barnet eller den unge ska omhändertas. Bestämmelsen motsvarar 6 § LVU. Under första punkten har denna lag ersatts med 2 eller 3 §. Därmed förtydligas att grun- den för ett omhändertagande måste baseras på omständigheter som anges i dessa båda paragrafer. Ett beslut om omhändertagande bör också ange vilken av dessa båda paragrafer (2 eller 3 §) som åbero- pas till stöd för omhändertagandet. Någon ändring i sak är inte av- sedd. beslutat om omhändertagande, ska beslutet underställas länsrätten inom från den dag då beslutet fattades. Därvid ska beslutet jämte handlingarna i ärendet tillställas rätten. Länsrätten ska pröva beslutet så snart det kan ske. Om det inte finns synnerliga hinder, ska prövningen ske inom från den dag då beslutet och handlingarna kom in till rätten. Om beslutet inte har underställts länsrätten inom föreskriven tid, upphör omhändertagandet. beslutat om omhändertagande efter det att nämnden har ansökt om vård med stöd av 2 eller 3 §, ska beslutet underställas den rätt som prövar frågan om vård. Därvid gäller bestämmelserna i första–tredje styckena. Bestämmelsen motsvarar 7 § LVU. Om länsrätten fastställer ett beslut om omhändertagande, ska socialnämnden från den dag då omhänder- tagandet verkställdes ansöka hos länsrätten om att barnet eller den unge ska beredas vård med stöd av 2 eller 3 §. Länsrätten får medge förlängning av , om ytterligare utredning eller någon annan särskild omständighet gör det nödvändigt. Bestämmelsen motsvarar 8 § LVU. 1.om ansökan om vård inte har gjorts inom den tid som anges i 14 § och inte heller förlängning av tiden har begärts, eller 2.när rätten avgör frågan om vård. Ett beslut om omhändertagande får inte verkställas om barnet eller den unge är häktad. Om det inte längre finns skäl för ett omhändertagande, ska social- nämnden besluta att detta genast ska upphöra. Ett sådant beslut får meddelas också av den rätt som prövar en fråga om vård med stöd 2 eller 3 §. Bestämmelsen motsvarar 9 § LVU. Öppna insatser utan samtycke Om det kan antas att den som är till följd av ett beteende som avses i 3 § kommer att behöva beredas vård enligt denna lag om beteendet fortsätter och det stöd eller den behandling som barnet eller den unge behöver inte kan ges med samtycke av barnet eller den unge själv, om han eller hon har fyllt , och av barnets vårdnadshavare, får socialnämnden besluta 1.att barnet eller den unge ska hålla regelbunden kontakt med en särskilt kvalificerad kontaktperson som socialnämnden utsett, eller 2.att barnet eller den unge ska delta i behandling i öppna former inom . När ett sådant beslut meddelas ska en särskild genomförandeplan finnas. Bestämmelserna i 9 kap. 10 § första stycket första meningen och 9 kap. 14 § andra stycket samt 8 kap. 10 § första och tredje styckena gäller i tillämpliga delar också i fråga om beslut enligt första stycket. Prövning enligt 9 kap. 14 § andra stycket av frågan om sådant beslut ska upphöra att gälla ska ske första gången för nämndens beslut. Bestämmelsen motsvarar 22 § LVU och är i sak oförändrad. I andra stycket har behandlingsplan ersatts av genomförandeplan. Detta har gjorts för att planen ska benämnas likadant som i 9 kap. 8 §. Någon ändring i sak är inte avsedd. Ett beslut enligt 16 § upphör att gälla, om 1.beslut fattas om omhändertagande, eller 2.ansökan om vård bifalls. Bestämmelsen motsvarar 23 § LVU. Länsrätten får efter ansökan av socialnämnden eller tills vidare förbjuda den som har vårdnaden om ett barn att ta denne från ett familjehem om det finns en påtaglig risk för att barnets hälsa eller utveckling skadas om han eller hon skiljs från hemmet (flyttningsför- bud). Bestämmelsen motsvarar delvis 24 § LVU. Här har dock möjlig- heten att besluta om flyttningsförbud begränsats till att avse famil- jehem. Det innebär att det inte längre finns någon möjlighet att besluta om flyttningsförbud beträffande sådana s.k. privata placer- ingar som regleras i 9 kap. 6 §. Ansökan om flyttningsförbud görs av den socialnämnd som har beslutat att placera barnet i familjehemmet. Samma nämnd beslutar om tillfälligt flyttningsförbud enligt 21 §. Bestämmelsen anger vilken socialnämnd som är behörig att ansöka om flyttningsförbud och gäller oavsett om det ursprungligen rört sig om frivillig vård eller vård utan samtycke. Den motsvarar delvis 25 § LVU. Här föreslås dock att bestämmelsen ändras så att ansva- rig socialnämnd anges som den nämnd som beslutat om placering i familjehemmet. Ändringen är föranledd av att flyttningsförbud enligt utredningens förslag är möjligt beträffande s.k. privata placeringar, dvs. där nämnden enligt 9 kap. 1 § lämnat med- givande till placering i ett enskilt hem (jfr 9 kap. 6 § och kommen- taren till 18 §). ska minst en gång överväga om ett flyttningsförbud fortfarande behövs. När ett flyttningsförbud inte längre behövs, ska socialnämnden besluta att förbudet ska upphöra. Bestämmelsen motsvarar 26 § LVU. får besluta om tillfälligt flyttningsförbud, om 1.det är sannolikt att ett flyttningsförbud behövs, och 2.rättens beslut om flyttningsförbud inte kan avvaktas med hänsyn till risken för barnets hälsa eller utveckling. Om socialnämndens beslut om tillfälligt flyttningsförbud inte kan avvaktas, får nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat besluta om ett sådant förbud. Beslutet ska anmälas vid nämndens nästa sammanträde. När socialnämnden har ansökt om flyttningsförbud, får även rätten besluta om ett tillfälligt flyttningsförbud. Bestämmelsen motsvarar 27 § LVU. beslutat om tillfälligt flyttningsförbud, ska beslutet underställas länsrätten. Därvid gäller bestämmelserna i 13 § första– tredje styckena. Bestämmelsen motsvarar 28 § LVU. Om länsrätten fastställer ett beslut om tillfälligt flyttningsförbud, ska socialnämnden för länsrättens beslut ansöka om flyttningsförbud. Bestämmelsen motsvarar 29 § LVU. Ett tillfälligt flyttningsförbud upphör 1.om ansökan om flyttningsförbud inte har gjorts inom den tid som anges i 23 §, eller 2.när rätten avgör frågan om flyttningsförbud. Om det inte längre finns skäl för ett tillfälligt flyttningsförbud, ska socialnämnden besluta att detta genast ska upphöra. Ett sådant beslut får meddelas också av den rätt som prövar en fråga om flyttningsför- bud. Bestämmelsen motsvarar 30 § LVU. Om det är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med ett flyttnings- förbud eller ett tillfälligt flyttningsförbud får socialnämnden besluta hur barnets umgänge ska utövas med vårdnadshavare och med för- äldrar som har umgängesrätt reglerad genom dom eller beslut av dom- stol eller genom avtal. Bestämmelsen motsvarar 31 § LVU. 9 kap. Vård utanför det egna hemmet Kapitlet reglerar vård i ett annat hem än det egna, dvs. vård i jour- hem, familjehem, hem för vård eller boende eller i ett annat enskilt hem (s.k. privat placering). Här finns bl.a. bestämmelser om utred- ning av enskilda hem och om genomförande av vården, exempelvis bestämmelser om skyldighet för nämnden att göra regelbundna personliga besök i det hem där barnet eller den unge vistas och att hålla enskilda samtal med barnet eller den unge. I detta kapitel finns vidare bestämmelser om socialnämndens övervägande och omprövning av vården, om uppföljning efter av- slutad placering samt om nämndens ansvar i frågor om överflytt- ning av vårdnaden till särskilt förordnade vårdnadshavare. Bestämmelserna i detta kapitel gäller, såvida annat inte framgår av ordalydelsen eller sammanhanget i övrigt, både frivillig vård och sådan som ges utan samtycke. Det innebär att t.ex. bestämmelserna om vårdens genomförande är tillämpliga oavsett om vården beslu- tats i form av bistånd enligt 7 kap. 1 § eller i form av vård utan sam- tycke med stöd av 8 kap. 2 eller 3 §. Förutsättningar för vård utanför det egna hemmet Ett barn får inte utan socialnämndens medgivande eller beslut om vård tas emot för stadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem som inte tillhör någon av föräldrarna eller någon annan som har vårdna- den om honom eller henne. Bestämmelsen motsvarar 6 kap. 6 § första stycket SoL. Ordet med- givande avser, liksom enligt gällande bestämmelse, fall av s.k. pri- vatplaceringar, medan uttrycket beslut om vård avser placering i familjehem. Vad som avses med familjehem regleras enligt förslaget i en ny bestämmelse i 6 kap. 1 b § SoL (jfr även 2 kap. 9 § denna lag). När ett barn placeras i ett annat hem än det egna ska det i första hand övervägas om barnet kan tas emot av någon anhörig eller annan när- stående. Vad som är bäst för barnet ska dock enligt 4 kap. 1 § alltid vara avgörande. Bestämmelsen motsvarar 6 kap. 5 § SoL. Bestämmelsen i andra meningen har ändrats på så sätt att beaktas har ersatts av vara avgörande (se mer om detta under 4 kap. 1 §). får inte fatta beslut om vård i ett familjehem utan att förhållandena i det enskilda familjehemmet och förutsättningarna för vård i hemmet är utredda av socialnämnd. Om nämndens prövning gäller ett hem i en annan kommun, ska nämnden informera och samråda med den kommunen innan den fattar sitt beslut. Om det finns någon i det enskilda hemmet som vistas där efter beslut av en annan kommun ska nämnden informera och samråda även med den kommunen. Den kommun där det enskilda hemmet finns är utan hinder av sekretess skyldig att lämna de upplysningar som kan vara av betydelse för den placerande nämndens utredning enligt första stycket. Bestämmelsen gäller utredning av familjehem inför beslut om pla- cering i familjehemmet, oavsett om detta sker i form av frivillig vård eller i samband med vård utan samtycke (jfr här 8 kap. 7 § för- sta stycket). Motsvarande bestämmelser beträffande vård i jourhem och utredning inför medgivande till s.k. privat placering finns i sär- skilda paragrafer längre fram i kapitlet. Vad som avses med familje- hem regleras enligt förslaget i en ny bestämmelse i 6 kap. 1 b § SoL (jfr även 2 kap. 9 § denna lag). Bestämmelsens första stycke samt andra stycket första meningen motsvarar i sak 6 kap. 6 § andra stycket SoL, såvitt gäller utredning inför beslut om vård i familjehem. Andra meningen i andra stycket är ny. Om det i det aktuella familjehemmet finns någon som vistas där efter beslut av en annan kommun, har placeringskommunen genom den föreslagna bestämmelsen en skyldighet att informera och samråda också med den kommunen. Även tredje stycket är nytt. Det slår fast en skyldighet för den kommun där det enskilda hemmet är beläget att till placerings- kommunen lämna de uppgifter som kan vara av betydelse för ut- redningen av hemmet. Bestämmelsens formulering är sådan att den bryter den annars rådande sekretessen. är skyldig att i samband med beslut om placering i ett familjehem teckna avtal med familjehemmet om socialnämndens och familjehemmets åtaganden under placeringen. Bestämmelsen är ny. Av bestämmelsen följer att socialnämnden ska teckna avtal om familjehemsuppdrag med dem som nämnden avser att anlita som familjehem. Avtalet ska tecknas direkt med familje- hemmet, dvs. Syftet med avtalet ska vara att tydligt klargöra vad som är respektive familjehemmets ansvar och åtaganden när det gäller insatser och stöd till barnet. får inte placera ett barn i ett sådant enskilt hem som vid upprepade tillfällen tar emot barn för tillfällig vård och fostran (jourhem) om inte förhållandena i det enskilda hemmet och förutsätt- ningarna för vård i det är utredda av socialnämnd. Vad som anges i 3 § andra och tredje styckena gäller även inför beslut om placering i jourhem. Om det inte finns särskilda skäl får ett barn vårdas i ett jourhem efter det att socialnämndens utredning om ingri- pande till barnets stöd eller skydd avslutats. Bestämmelsen motsvarar delvis 6 kap. 6 § tredje och fjärde styck- ena SoL. Bestämmelsen innehåller liksom tidigare en definition av begreppet jourhem. Genom sista meningen i första stycket har skyl- digheten att informera och samråda med andra kommuner ut- sträckts till att omfatta även jourhem. Detsamma gäller uppgifts- skyldigheten för den kommun där jourhemmet är beläget. får inte lämna medgivande enligt 1 § att ta emot ett barn för stadigvarande vård och fostran utan att förhållandena i det enskilda hemmet och förutsättningarna för vård i hemmet är utredda av socialnämnd. Vad som anges i 3 § andra och tredje styckena gäller även den utredning som här avses. Ett medgivande enligt 1 § meddelas av socialnämnden i vårdnads- havarens hemkommun. Bestämmelsens första stycke första mening motsvarar i sak 6 kap. 6 § andra stycket första meningen SoL, såvitt avser s.k. privata pla- ceringar. Genom andra meningen i första stycket gäller dessutom samma bestämmelser för utredningen inför ett medgivande som gäller för utredningen av ett familjehem. har där- med, liksom enligt gällande rätt, en skyldighet att informera och samråda med vistelsekommunen. Om det i det enskilda hemmet finns någon som vistas där efter beslut av en socialnämnd i en annan kommun har placeringskommunen, enligt utredningens för- slag, motsvarande skyldighet att informera och samråda med den kommunen. Även bestämmelsen om vistelsekommunens upplys- ningsskyldighet enligt 3 § tredje stycket gäller inför ett med- givande. Andra stycket motsvarar i sak 6 kap. 9 § första stycket SoL. Andra stycket i 6 kap. 9 § SoL föreslås upphöra, eftersom social- nämnden enligt förslaget inte längre har kvar de skyldigheter för privatplaceringar som regleras i 6 kap. 7 § SoL. Förbud mot förmedling av barn Enskilda personer eller sammanslutningar får inte bedriva verksamhet som syftar till att förmedla barn till hem som avses i 1 eller 5 §. Bestämmelsen motsvarar 6 kap. 10 § SoL. För barn och unga som vårdas i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende ska en plan upprättas över hur vården ska genomföras (genomförandeplan). Planen ska även uppta åtgärder och insatser som andra huvudmän har ansvar för. Bestämmelsen motsvarar 11 kap. 3 § andra stycket SoL och reglerar skyldigheten att upprätta genomförandeplan. I bestämmelsen har begreppet genomförandeplan lagts till inom parentes i syfte att förtydliga vilken sorts plan det handlar om. Vad som avses med familjehem och hem för vård eller boende regleras i 6 kap. 1 a och 1 b §§ SoL (jfr även 2 kap. 9 § denna lag). ansvarar för att de barn och unga som vårdas i ett jourhem, familjehem eller i ett hem för vård eller boende får god vård och fostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhållanden. utformas så att den främjar barnets eller den unges samhörighet med anhöriga och andra närstående samt kontakt med hemmiljön. ska verka för att de barn och unga som avses i för- sta stycket får lämplig utbildning samt att de får den hälso- och sjuk- vård som de behöver. Bestämmelsen är delvis ny och ersätter olika bestämmelser i som i vissa delar överlappar varandra. Första stycket motsvarar bl.a. delar av 6 kap. 1 § andra och tredje styckena SoL.