prot · GX0982 · 2010-03-04 00:00:00 — Det är här det har brustit väldigt mycket. När djurskyddsutredningen läggs fram kommer den att föranleda en debatt och en analys. Om inte alla delar som efterlyser har kommit med i den har vi alla möjligheter att lyfta in det. Det är inte så att allt finns med i en utredning till punkt och pricka, utan vi har möjlighet att lägga in det som vi tycker är nödvändigt och viktigt. har rätt i att om en djurskyddsinspektör blev sjuk kunde man ibland lösa det med grannkommuner. Men i alltför många fall blev det tomma stolar och brister, och det visar dess värre också rapporterna. Det var alltför många kommuner som inte kunde leva upp till kraven i djurskyddslagen. Därför tycker jag att det borde applåderas att alliansregeringen faktiskt tar tag i den här frågan, gör någonting och ser till att det blir en likvärdighet över landet och en ordentlig tillsyn. Den information som vi fick i miljö- och jordbruksutskottet visade att kommunernas inspektörer har lämnat efter sig ett antal ärenden som länsstyrelserna nu får ta tag i. 156 () replik: Visst, vi är eniga om att det skedde både bra och dåliga saker när kommunerna skötte det hela. Det kan vi vara överens om. Och det är klart att man ska göra någonting om det är något som inte sköts bra. Frågan är om man ska byta från det ena systemet till det andra utan att göra någon analys av vad som kunde ha skett, om man ska göra det så fort som man gjorde och om man ska slå undan en del av resurserna. Det är många delar i kritiken av hur det har gått till som jag tycker att man ska ta till sig. Senast var det fördelningsnyckeln när det gällde resurserna. Det visade sig att man hade bestämt resurserna utifrån antalet individer i stället för djurbesättningar, vilket har fått mycket kritik. Detta har man ändrat en del, men man har inte ändrat utifrån de förslag som kom, så det är fortfarande inte riktigt tillfyllest. Jag vet att man i bland annat är väldigt besviken på de resurser man får. Men den här frågan får det naturligtvis jobbas vidare med. Jag tänker fortsätta med en annan fråga . Jag hörde när var uppe att han lite grann ironiserade över vår reservation och motion om en kattutredning. Jag som bor på landet kan ibland själv tycka att det väl inte är några problem med katter. Men när man har förstått hur stort problemet kan vara, hur mycket det kostar samhället och hur stort lidandet är för många katter inser man att vi kanske behöver höja kattens status. Det är i grunden det som det handlar om i reservationen. Jag tror att , som brukar vara med på djurskyddsföreläsningar, också har hört dem som jobbar mycket för att höja kattens status i samhället säga att det är en viktigare fråga än man kanske tänker sig vid första anblicken av förslaget. Jag undrar om också tycker att det är en viktig fråga att höja kattens status i samhället. 157 () replik: Jag ska försöka hinna med att besvara frågorna. Vad gäller analys, den första frågan, har nu tagit tag i det här, som vi fick information om . Man analyserar och gör uppföljningar med länsstyrelserna. beskylls vi för att gå för långsamt fram och ibland för att gå för fort fram. Jag är övertygad om att här var det nödvändigt att vi gick snabbt fram, för EU hade stått med en böteslapp till oss om vi inte hade klarat det. Det tidigare kriteriet för fördelning av pengar har vi ändrat. I stället för människohuvuden är det nu djurhuvuden. Men som också påpekade är sällskapsdjur, så det är inte helt enkelt. Därför har vi inte till utgått från antalet djurbesättningar, utan vi har tagit hänsyn till det. När det gäller resurser är det lika mycket resurser, plus 5 miljoner. Katter, sist men inte minst, är en viktigare fråga än vad man i förstone tror och tänker. Jag tycker att det väldigt mycket är ett kommunalt ansvar. Det finns ett antal kommuner som har tagit tag i det här på ett rejält sätt, och de har beslutat om märkning av katter. Här finns det möjlighet att gå vidare. Men om inte det här räcker är det viktigt att vi ser över det och det finns med i utredning för till syvende och sist är det ett ägaransvar. Om man jämför hundar och katter är det många som inte tar sitt ägaransvar vad det gäller katter. Det är en stor utmaning för oss, och där har vi också ett ansvar. 158 (): Kvällen börjar närma sig och en del av våra kolleger måste tyvärr rusa härifrån. Det är ett intressant betänkande och en intressant debatt. Det finns mycket som är värt att lyfta fram här. Men det finns ett ord som är väsentligt överskuggande både i själva debatten och i betänkandet, och det är attityder. Vilken attityd har vi? Med tanke på vad oppositionens företrädare med i spetsen har gjort här skulle jag vilja börja med att tala om vad alliansregeringen har åstadkommit under de här tre åren för att stärka djurskyddet. Vi har hört om djurskyddskontrollregistret och om verksamheten inom djurens hälso- och sjukvård som förändras så att det blir en tydlighet i vem som får göra vad och hur. Inom EU har vi arbetat för att få till stånd förändringar vad gäller transporter av djur. Resurser har avsatts till forskning om alternativ till djurförsök. Djurskyddskontrollen har förstatligats, och jag kommer tillbaka till den frågan likt alla talare före mig. Beslut har fattats om minimimått för att få hålla slaktkycklingar och om tillsyn av hundar och katter. Ja, listan kan göras oerhört lång. Jag skulle kunna fortsätta räkna upp ett antal punkter som regeringspartierna har varit överens om och därmed genomfört som ligger bakom oss. Det verkar som den rödgröna alliansen är totalt okunnig om detta. Jag tror att det viktigaste alliansregeringen har gjort även om allt det ovan nämnda är viktigt för djurskyddet är översynen av djurskyddslagstiftningen. Direktivet till utredningen är som jag brukade få höra som barn god och nyttig läsning. Den rekommenderas särskilt till med flera som inte verkar ha tagit del av det som står där, för om så hade varit fallet hade vi nog inte haft dagens betänkande i den form vi har utan förmodligen ett mycket tunnare sådant då i stort sett alla motioner har bäring på det som står i direktivet. Det skrevs , och utredningen läggas fram . Varför ska vi ha en översyn av den lagstiftning som vi säger är i särklass i världen? Jo, just för att den är det. Vi kan inte låta den vara statisk. Mycket har hänt . Mycket har hänt inom forskningen vad gäller djurhållning och djurs behov. På s. 6 i direktivet står det: Vad som skall anses utgöra ett djurs biologiska beteende får avgöras utifrån gjorda erfarenheter och vetenskapliga rön. Den huvudsakliga diskussionen har handlat om huruvida formuleringen avser grundläggande beteenden som är viktiga för djurets välbefinnande eller avser beteenden som djur utför i vilt tillstånd. Detta är ett exempel på vad regeringen vill ha förtydligat i den utredning som pågår. I betänkandet slår oppositionen in vidöppna dörrar dörrar som man borde glädja sig åt att regeringen redan har öppnat. Dagens debatt har också föga förvånande rört sig runt de förändringar som regeringen gjort när det gäller djurskyddstillsynen. Jag tror att det är tredje eller fjärde gången som jag står här, och jag envisas med att säga samma sak. Det finns kommuner i vårt land som inte har klarat av detta. De är fler än vad vi tycks tro. Det finns kommuner, likt min hemkommun, som har jobbat efter bästa förmåga men med knappa resurser. De av oss som lyssnade på Studio Ett fick en tydlig beskrivning av problemen men också ett erkännande från flera av dem som deltog i debatten att det här har gjort att man har fått bättre kompetens och kvalitet. Därmed ser man mer och gör mer, vilket gör behoven större. Det är logiskt. Alltså är det precis som tidigare talare från alliansen har sagt: Det finns ett berg av icke utförda uppgifter som vi måste beta av, och det är det som pågår. Jag förväntar mig att de ansvariga myndigheterna, det vill säga länsstyrelserna, tar tag i frågan och prioriterar denna tillsyn. Jag förutsätter att de likt alla andra kan göra avvägningar år av vad som är väsentligt att satsa resurser på för att klara av sin uppgift. De pengar som har skjutits till under detta år och ska användas till detta och ingenting annat. Annars är det svårt att se en trovärdighet i det arbete som våra myndigheter utför. Det ska också rapporteras, likt det som i alla fall vi i alliansen hörde tydligt och klart på utskottet . Jag vet inte om utskottsordföranden hörde det, men det verkar inte så att döma av det tidigare inlägget. För är förvaltarskapstanken en viktig grundbult. Vi människor måste ta ansvar för vår miljö och de djur och växter som finns där. Det är varje människas ansvar och vårt gemensamma ansvar. Det gäller alla djur oavsett om det är sällskapsdjur eller husdjur. Av detta följer att vi behöver avsätta resurser för forskning som också intresseorganisationer för olika djurslag behöver vara med och bidra till. har på ett föredömligt sätt berört minkfrågan, så jag tänker inte upprepa det utan hänvisar till det han sade tidigare. Det här gäller också många andra djurslag, avelsföreningar med mera som satsar resurser på att hitta bra sätt att jobba med djurens välfärd. Vi konsumenter har ett ansvar att ställa frågor och kritiskt granska. I frågan om belgisk blå är jag den första att beklaga att vissa uppfödare, slakterier och charkföretag inte tycks vara seriösa och följa de uppgörelser de själva har gjort. I det fallet är det viktigt att de seriösa aktörerna kliver fram och tydliggör att de inte befattar sig med detta, vilket också har gjorts. talare har också sagt att regeringen gör vad man förmår för att på EU-nivå få till förändringar i frågan så att vi tydligt ska kunna sätta stopp för denna helt oetiska djurhållning. Det finns mycket mer att säga i detta ämne. Jag vill lyfta upp en aspekt som jag tror att ingen av de tidigare talarna har lyft upp. Ett par av motionerna tar upp detta ämne, och det behandlas också i utredningen. Det handlar om när kvinnor och män utsätts för våld i nära relationer och det finns husdjur. Det kan finnas en rädsla hos den misshandlade för vad som händer med djuret. Hur ska man känna sig trygg med att djuret inte fortsätter att misshandlas? För mig är det glädjande att denna fråga också har kommit med i utredningens uppdrag. Jag förväntar mig att få se lösningar på frågan vad gäller sekretess mellan olika delar av våra förvaltningar avseende att göra omhändertaganden också av djur i sådana här fall. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner. 159 () replik: Det var många och hårda ord från . Jag börjar med att konstatera att det fanns brister i den kommunala kontrollen. Det har jag sagt och i tidigare debatter. Det finns sannolikt inget perfekt system för djurskyddskontroll, oavsett om det är statligt, kommunalt eller kommunalt och statligt. Låt det vara sagt från början. Mitt i all den ilska känner mot den rödgröna oppositionen och den stolthet hon känner över den egna högeralliansens blanketter och förstatligande av kontrollen måste jag fråga: Är det inte lite oroande att antalet kontrollanter i näst intill har halverats efter det att reformen genomfördes av regeringen? Är det inte lite oroväckande att i de län där vi har flest djur och störst djurbesättningar sker det knappt några kontroller alls? Är det inte lite oroväckande att när vi träffar så säger man att det inte sker något förebyggande arbete? Är det inte lite oroväckande att av grisbesättningar inte ens omfattas av er blankett? Finns det inte viss anledning även för att se brister i den reform som regeringen och högeralliansen har genomfört? 160 () replik: Jag är oerhört stolt över det alliansregeringen genomför. Min ilska är nog snarare ett mått av irritation över att allt tycks målas i svart och vitt. Därför var det glädjande att höra det just sade, nämligen att världen inte är svart och vit. Det är inte blanketterna som är lösningen men däremot det blanketterna kommer att vara ett redskap för, samtalen och dialogen. Chefsveterinären på sade och har sagt i andra sammanhang tillsammans med övriga företrädare att blanketten är ett redskap i processen där djurägare, veterinärer, tillsynsmyndighet och intresseorganisationer ska kunna få en tydlig gemensam bild och lägga ribban på samma nivå för att sedan kunna jobba utifrån det. Blanketter kan, som vet, vara ett redskap. Om de inte är ifyllda, om de inte finns, är det en varningsklocka för att det är något som inte stämmer. När det gäller antalet kontrollanter, människor som jobbar med detta, är det som företrädaren sade, färre inspektörer som är bättre på sitt jobb så att missförhållanden upptäcks tidigt och anmäls. Därmed gör man det jobb som inte har varit gjort tidigare. Jag säger som med flera har sagt före mig: Det kommer att vara då vi får se mycket hända. Förhoppningsvis går vi sedan in i ett normaltillstånd. 161 () replik: Det arbete som berättar om har ju alltid skett. Besättningsveterinärerna har ju, precis som alla andra veterinärer, varit skyldiga att anmäla missförhållanden. har de fått en blankett för det. Jag är inte säker på att det har gjort deras arbete så mycket enklare. Det är viktigt att upprätthålla kompetensen bland våra djurskyddsinspektörer. Oavsett om de är statliga eller kommunala är de inga stålmän eller stålkvinnor. Om det blir hälften så många inspektörer och om det blir väsentligt färre kontroller är väl risken ganska uppenbar att djurskyddet blir lidande. Då finns risken att vi får se fler sådana här skandaler och då finns risken att vi återigen får se alliansföreträdare som är stolta och glada men att vi ändå får se djur lida. Jag hoppas att vi kan byta ut den här regeringen och att vi får en regering som sätter till mer resurser och att vi kan återupprätta djurskyddskontrollerna i . 162 () replik: Det ska bli intressant att se det budgetförslag som oppositionen lägger fram och och som man kommer att gå till val på i de här frågorna och få se varifrån resurserna kommer och hur de ser ut. Jag håller med om att det är oerhört viktigt med kompetens och kunnande. De personer som jobbar nu gör ett gott jobb. Utifrån egen personlig erfarenhet vet jag att det gjordes också när detta var i regi, men man hade en bråkdel av sin tjänst till de här uppgifterna. Att sammanlänka de resurser som användes till detta, omsatta i statliga pengar, och visserligen få färre huvuden men mer kvalitet, tror jag är att göra det hela bättre när man har kommit igenom det som beskrivs som ett berg. Man får också ett mer förebyggande arbete. Det finns mycket att säga om tidigare förebyggande arbete och anmälningsskyldighet. ska man faktiskt upptäcka missförhållandena på ett tidigare stadium, om de finns. Man ska förebygga dem. Förebyggande arbete är alltid bättre än efterarbete. Detta, som kommer att överföras också på andra djurslag, är en oerhört viktig pusselbit. Jag vill också, i anslutning till det som har sagt, säga att jag känner en viss personlig besvikelse över att de som har upptäckt de här skandalerna inte står för det fullt ut när det blir rättslig prövning. 163 () replik: blir jag otålig, och jag kan känna mig frustrerad. Vem ska ta ansvar för vad? När det gäller historien med belgisk blå har man i gjort en branschorganisationens överenskommelse. Man får nämligen inte göra på något annat sätt enligt , säger man. Överenskommelsen fungerar inte. Vi vågar inte vara olydiga mot EU för då får vi inte sitta med vid bordet och samarbeta. Det har vi hört i många andra sammanhang. Det kan möjligtvis vara så i den här frågan. Då ska konsumenterna ta sitt ansvar. Självklart har konsumenterna ett ansvar, men vi måste ge dem verktygen. Vi måste se till att det finns en ursprungsmärkning bland annat. Det är sådant som vi har drivit men inte känner att det finns ett fullt stöd för från allianssidan. Vi måste sätta ned foten och dela upp ansvaret och inte bara säga att olika parter har ansvar här och där och bolla över det till , världen eller konsumenterna. Vi är politiker för att vi ska sätta ramar och ta ansvar. Det skulle vara roligt att utveckla den här diskussionen. Vad kan vi göra egentligen? Någonting mer kan vi göra. Det är jag övertygad om. Ska vi åka till EU och ställa krav? I annat fall ska vi ge konsumenterna den makt som de har rätt att få. 164 () replik: har en ingång i de här frågorna och ett engagemang som jag har stor respekt för. Det är precis som säger, att branschorganisationerna gjorde den här överenskommelsen för att vi inte kan hantera frågan på annat sätt. Det som sker är att regeringen jobbar med detta på EU-nivå. Som jag sade i mitt anförande är det viktigt att de seriösa aktörerna kan göra det som efterfrågar från och med om de vill och tydligt märka ut var djuren kommer ifrån och vilken typ av djur vi köper i butiken som livsmedel till . Det är alldeles tydligt. Det som vi politiskt kan göra är att ge det redskapet. Jag tror inte på att vi nu ska göra ursprungsmärkningen obligatorisk. Jag tror inte att det är lösningen på problemet. Däremot tror jag att det är viktigt att vi jobbar i EU, vid bordet, som säger. 165 () replik: Skillnaden är att regeringen vill bolla över ansvaret till alla andra. Det är seriösa aktörer som ska göra detta. Det har ju varit seriösa aktörer som har haft den här branschöverenskommelsen, men man har inte lyckats. Granskar man det hela ser man att när det väl gäller är det pengar som styr. Vi vet ju att världen går runt av det. Det är politiken som måste styra upp när pengarna tar över. tog upp den reservation som handlar om djur och människor och våld i nära relationer och om hur kvinnor kan hållas kvar i relationer därför att de är oroliga för vad som ska hända med hunden eller katten. Just den frågan jobbade man mycket med i kommunerna när man hade hand om djurskyddet. Man hade ett samspel mellan den sociala verksamheten och djurskyddet. Det är också en sak som bara försvann i förändringen av djurskyddet. Jag hoppas verkligen att det kommer med i den översyn som håller på med. I annat fall kommer frågan fortfarande att vara ett problem ett större problem än det var tidigare. 166 () replik: Jag önskar att det inte bara är ekonomiska värden som styr utan också de värden vi står för. Därför tror jag på att branschen och seriösa aktörer kan göra mycket för detta. Regeringen gör sitt genom att arbeta på EU-nivå. tar upp hur det hanteras. Utredningen har fått i uppdrag att se över sekretessen mellan de olika myndigheterna. fungerade det tidigare det har alldeles rätt i men det kanske mer berodde på att inspektör och socialsekreterare hade en sådan kännedom om varandra att man gjorde detta utan att läsa lagens bokstav. Man läste dess andemening. Vi måste förändra lagens bokstav så att andemeningen kan få genomslag. Det hoppas jag att utredningen kommer att leda till. 167 (): Jag hade inte tänkt gå upp i detta ärende, men jag hörde vid ett antal tillfällen ett ord som fick mig att reagera, nämligen ordet grisskandal. Visst har det varit diskussioner och visst har det varit debatt i medierna. Det finns ett uttryck som säger att en bild säger mer än tusen ord och att en bild aldrig ljuger. Det är kanske inte riktigt sant. En bild säger i och för sig mer än tusen ord, men den ljuger kanske . Den visar åtminstone inte hela sanningen. Visst fanns det i rapporteringen helt oacceptabla bilder. Visst fanns det bilder som visade sådant som inte borde finnas i svensk svinproduktion. Men andemeningen att detta skulle vara representativt för hur svensk svinproduktion ser ut är inte korrekt. Det var mycket hårt vinklade bilder som vi såg. Det var bilder som var tagna av personer som de facto hade sysslat med olaga intrång och som dessutom riskerade att sprida smitta mellan stallar. Vi kan inte bygga vår framtida djurskyddspolitik på den typen av rapporter. Vi kan också konstatera att dessa personer i ytterst få fall, om ens något, står för vad de har gjort. Det är svårt att respektera den typen av verksamhet. Bilderna som vi såg kom i många fall från sjukavdelningar. Det är klart att djuren i en sjukavdelning är skadade. Frågan är vad vi ska göra. Ska vi försöka behandla djuren, eller ska vi avliva dem? Ska vi slippa bilderna, och ska vi slippa diskussionen får vi avliva djuren. Det är möjligt att det är den vägen som vi får gå. Jag tycker att det vore tråkigt. Jag är övertygad om att många djur kan bli behandlade och återigen komma in i produktionen. Vi ser bilder på enstaka suggor i en spilta. Tittar man på den spiltan kan man konstatera att det var en ätspilta dit djuren går när det kommer in folk i stallarna. Bakom den spiltan syntes inte den stora halmbädden där djuren kunde röra sig fritt resten av tiden. Man kan också konstatera att syftet med hela denna rapportering och denna analys inte var att förstärka djurskyddet. Det kan det omöjligt ha varit när man avvaktade med att gå fram med detta. Hade man haft ambitionen att göra det bästa för djuren hade man givetvis anmält detta så fort man såg det. Det finns exempel på besättningar som har varit med i detta men som hade upphört med djurproduktionen innan reportaget kom. Syftet var alltså inte att rädda djuren. Syftet var att vi skulle sluta med djurproduktion och att vi inte skulle ha någon köttkonsumtion i landet. Det kan man respektera, men då kan man också stå för den åsikten. Avslutningsvis: Vi har haft en liten diskussion om djurskyddsinspektörerna och deras verksamhet. Om det är som vi har hört här att av inspektionerna sker hos privatpersoner måste vi konstatera att jordbruket i så fall sköter sig bra. Då har animalieproducenterna i det här landet en liten andel av anmärkningarna. Det tycker jag att vi som förtroendevalda i denna riksdag ska vara stolta över. 168 (): Det var ett mycket märkligt inlägg i debatten. Jag tror inte att det är någon här som stöder det som hände i denna så kallade grisskandal. Jag tror inte att det är någon som har ställt sig bakom det på något sätt. Däremot tror jag inte att vi ska förringa det viktiga som detta ändå visade och den verklighet som också finns. Som gammal djurskötare har jag varit inne i ett antal djurstallar . Jag vet att det finns både bra och dåliga. Men en sak är klar, och det är att våra slaktsvin i fortfarande har det ganska tufft och att det finns brister. Så vi ska inte raljera över att det inte är en del av en sanning som finns i samhället, även om jag kan hålla med om att en hel del av dessa bilder speglar en skev verklighet. Jag har träffat en djurägare som jag uppskattar mycket och som har mycket fina suggor bland annat. Denna djurägare blev också uppmärksammad i detta reportage. Så visst är det så. Men jag måste ändå säga att vi inte kan stå här och försvara att allt är gott och väl. Det vore mycket märkligt. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 12 § Vissa kulturmiljöfrågor Föredrogs kulturutskottets betänkande 2009/10:KrU8 Vissa kulturmiljöfrågor (skr. 2009/10:74). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 13 § Idrotts- och spelfrågor Föredrogs kulturutskottets betänkande 2009/10:KrU9 Idrotts- och spelfrågor. 169 (): Jag kan först konstatera att talarlistan efter hand har blivit riktigt kort i detta ärende. Ett par borgerliga partier har hoppat av debatten. Det tycker jag är tråkigt eftersom denna debatt ändå är den sista debatten om den statliga idrottspolitiken . Min avsikt är att för Socialdemokraternas räkning kommentera några av de reservationer som finns i detta motionsbetänkande. Därefter tänkte jag lyfta fram några av de frågor som vi tycker är viktiga att finna en lösning på i närtid. Jag tänkte sedan avsluta med några frågor som vi menar att den nuvarande regeringen har misslyckats med. I en gemensam reservation lyfter vi i de rödgröna partierna fram det viktiga idrottsetiska arbetet. Vi menar att idrotten på alla nivåer måste intensifiera sitt jämställdhetsarbete, sitt hbt-arbete och sitt idrottsetiska arbete. Vi vet naturligtvis att svensk idrott gör mycket för att förbättra sig inom dessa områden.