prot · GX09121 · 2010-05-19 00:00:00 — Man har en riktigt svår situation med överbeläggningar där man inte förmår bedriva verksamheten på ett tillfredsställande sätt. Regeringen föreslår att straffskalan för grov misshandel ska delas upp. För misshandel som anses vara synnerligen grov ska det dömas till fängelse i lägst fyra och högst . Annan grov misshandel ska ha en straffskala på lägst ett och högst . Precis som flera remissinstanser, däribland , skriver kommer man att tillämpa detta i väldigt få fall. Det gick också upp här och sade; det handlar mycket om yngre. Det finns redan med dagens straffskala möjlighet att utdöma väldigt låga straff. skriver att det kommer att uppstå överlappningsproblem. Flera insatser föreslår att man i stället för att bryta upp den nuvarande systematiken inför en egen brottsrubricering för misshandel som sker på ett tortyrliknande sätt. instämmer i att det är olyckligt att ytterligare bryta upp systematiken i . Vi vill hellre se en generell översyn av , i synnerhet när den nya bestämmelsen sannolikt inte kommer att tillämpas särskilt ofta. Här kommer också remissinstansernas yttranden in. Därtill kan nämnas att vi har drivit frågan om att införa ett tortyrbrott, vilket har avslagits av de borgerliga partierna. En person som under rus framför ett fordon och dödar en annan gör sig enligt vår mening skyldig till ett mycket allvarligt brott. För att straffet för ett sådant brott ska ha avsedd verkan vad gäller både individualprevention och allmänprevention krävs att straffet har förankring i det allmänna rättsmedvetandet. En person som av oaktsamhet orsakar annans död döms för vållande till annans död till fängelse i högst . Om brottet enligt andra stycket samma paragraf anses som grovt blir straffet i stället mellan och . I propositionen föreslås att den nedre gränsen för vållande till annans död skärps till . Utifrån perspektivet att straffbekämpningen bland annat påverkar bedömningen vid rattfylleri som leder till annans död välkomnar vi i det förslaget. Regeringens förslag innebär att straffminimum för grov utpressning höjs från till som det förtydligas under vilka omständigheter ett brott är att anse som grovt, nämligen om gärningen har innefattat våld eller hot av allvarligt slag eller om gärningsmannen annars har visat särskild hänsynslöshet. Vi välkomnar såväl förtydligandet som höjningen av straffminimum. Det finns anledning att se allvarligare på grov utpressning då det är ett brott som mycket ofta har en nära koppling till den organiserade brottsligheten och där brottsoffret kan drabbas mycket hårt. Den nu föreslagna nivån ligger på en mer rimlig nivå i förhållande till andra brott. Regeringen genomför en rad förändringar i 29 kap. för att möjliggöra att försvårande och förmildrande omständigheter ska vägas in i flera fall. I första hand är det tydligt att regeringen vill att man vid straffbedömningen ska gå högre upp i straffskalan. Flera remissinstanser har sett problem med förslagen eftersom det gör det svårare att följa straffrättens krav på förutsägbarhet och enhetlighet. Det är självfallet viktigt att försvårande och förmildrande omständigheter ska kunna ha betydelse i straffmätningen. De möjligheter som finns med nuvarande lagstiftning är dock alldeles tillräckliga enligt mening. Vid återfall i brottslighet anser , precis som många remissinstanser, att tidigare brottslighet ska få betydelse vid utformningen av påföljden eller genom förverkande av villkorligt medgiven frihet. Detta står i kontrast till utredningsförslaget om att tidigare brottslighet i större utsträckning än vad som redan är möjligt ska vägas in vid utmätningen av straffen. Regeringen vill förena de två perspektiven genom att tidigare brottslighet i större utsträckning än ska vägas in i straffmätningen om påföljdsvalet eller förverkandet av villkorligt medgiven frihet inte är att anse som tillräckligt. Det här utredningsförslaget avstyrks av många remissinstanser, till exempel tingsrätterna i och . Man ser inte tillräckliga skäl för förslaget som innebär att man tar steg bort från principen om proportionalitet och ekvivalens. Vi i har varit med på straffskärpningar när det gäller till exempel mord, som vi tyckte var nödvändigt. Det är ett stort hattande där man slänger in förslag. Vi anser också att de är väldigt dåligt analyserade. Vi tycker att det är nödvändigt att vi gör en översyn av hela för att få en genomgående analys och kunna lägga fram så bra förslag som möjligt i stället för att rycka ut en dominobricka som får konsekvenser för helheten. Därför vill vi att man tillsätter en parlamentarisk utredning som gör den här översynen. Det pågår många utredningar, och då blir det konstigt att komma med dessa förändringar. Det har kommit en ganska hård kritik från remissinstanserna. Det får konsekvenser, och vi tycker att man kunde ha lugnat sig tills man har sett över helheten. 72 (): När vi diskuterar brott och straff måste vi förstå att straffet i sig inte minskar antalet brott, men det är ett nödvändigt verktyg i en rättsstat. För att straffet som verktyg ska fungera optimalt måste straffskalan och tillämpningen av lagen vara förenliga med de normer och värderingar som råder i samhället. Det råder en snedvridning av straffskalan . Hur allvarligt samhället ser på ett brott ska avspeglas i straffet. När ekonomisk brottslighet, knarkhandel, inbrott och stölder får högre straff än direkt våld mot en annan människa, som våldtäkt och misshandel, är det inte konstigt att människor vill ha hårdare straff. Straffet är inte bara till för att avskräcka, utan det är också en moralisk konsekvens från samhället mot den som inte respekterar våra gemensamma lagar och andra människors liv och hälsa. Den här inledningen skulle vi i princip, oavsett partifärg, kunna instämma i. Men frågan är på vilket sätt vi når fram till lösningar som är varaktiga. För att minska brottsligheten räcker det inte med att straffa, avskräcka eller moralisera. Det mest effektiva motgiftet mot brottslighet är troligtvis starka sociala ramar. Det handlar om ett samhälle där människor inte hamnar i det så kallade utanförskapet, där människor tar ansvar för varandra och där människor själva kan påverka sin situation och sitt liv. Självbestämmande och frihet att skapa sin egen framtid kräver tillgång till utbildning, egen försörjning och samma möjligheter oavsett var man är född, föräldrarnas inkomst, vilken etnicitet eller vilket kön man har. Låt oss titta på hur debatten brukar se ut när högerpartier diskuterar. Det har funnits en tendens att man har en åsikt och en idé när man sitter i , och dessutom i majoritet. När man inte längre sitter i eller kanske sitter i opposition, händer det som utskottsordförande tidigare tog upp, nämligen att man berättar vad man egentligen vill. innebar livstidsstraffet att den dömda avtjänade i fängelse. har det tredubblats till enligt statistiken. Man kan fråga sig om detta har påverkat antalet mord, och svaret är nej. Det är i princip samma förhållande till invånarantalet, och det har varit . Då ska man inte glömma att det dessutom faktiskt har funnits dödsstraff bland påföljderna för mord. För ett tiotal år sedan var det något av en standard med fängelse för grova rån. är det inte ovanligt med betydligt längre påföljder för motsvarande brott. Men det har inte minskat antalet grova rån. Man kan ställa sig frågan: Skulle jag börja råna banker om det återigen blev som jag fick sitta inne om polisen tog mig? Jag tror att alla skulle svara nej på den frågan. Det är vad människor också säger. De som rånar banker utgår från att de inte ska åka fast. För den som vill råna en bank har det ingen betydelse om det är , eller som man riskerar. I länder där man får en hand avhuggen om man ertappas med att stjäla utförs ändå stölder. har det kommit ännu ett förslag från regeringen som vi behandlar. Det tar delvis upp de här frågorna och handlar om idén om att vi ska ha hårdare straff inom vissa områden. Vi från kan hålla med om att det inom vissa områden behövs hårdare straff. Men att gå in och göra det som regeringen nu föreslår, nämligen att lyfta upp vissa frågor och tona ned andra, tror vi inte är långsiktigt hållbart, särskilt inte när man faktiskt väntar på utredningssvar. Vad är det som brådskar? Vad är det som gör att vi inte kan invänta den påföljdsutredning som kommer att presentera ett förslag på hur man ska hantera frågorna övergripligt? Vi kommer troligtvis få höra borgerliga företrädare prata om , och Socialdemokraterna, och, kanske märkligast av allt, prata om den före detta justitieministern . Det är väldigt talande om det blir så. Frågan är om man kanske redan har satt sig i opposition. När de här utredningarna faller ut kommer det kanske att vara en annan regering, och då måste vi hantera frågan. Det som är intressant här är att se vad de borgerliga företrädarna tycker . De kommer att tala sig varma för betänkandet, och framför allt kommer de att försöka visa upp en enighet. Problemet är att vi vet vad den enigheten består av. Jag ska återge vad en före detta borgerlig riksdagsledamot har sagt som, i enlighet med vad jag sade tidigare, nu kan tala fritt. De pengar som det kommer att kosta skattebetalarna i form av straffhöjningar skulle i stället kunna användas brottsförebyggande bland ungdomar och till stöd för brottsoffer. Ett brottsoffer kan behöva såväl psykisk som fysisk och juridisk hjälp och får det i alltför liten utsträckning. Det är då en ringa tröst att säga: Ja, vi är medvetna om att du inte får så mycket hjälp. Men din gärningsman fick nu och två månaders fängelse i stället för de han skulle ha fått tidigare. Den här typen av uttalanden är inte ovanliga. sitter borgerliga företrädare från justitieutskottet här och kommer att tala sig varma, som jag sade tidigare, för betänkandet. Men de har även tidigare haft många olika åsikter i frågan. Jag vill avsluta med ett citat från samma före detta borgerliga riksdagsledamot som lyfter upp det här med forskningen inom området. Vi vet , via hyllkilometer av seriös internationell forskning, att längre fängelsestraff inte ger minskad brottslighet och därmed ökad trygghet. Då det inte finns obegränsat med skattemedel, måste vi välja: Förebyggande arbete mot brottslighet som ökar tryggheten och minskar antalet brottsoffer eller längre fängelsestraff. Jag skulle inte vilja sätta det i ett sådant direkt motsatsförhållande som den här före detta borgerliga riksdagsledamoten gör. Däremot kommer det naturligtvis svar från nuvarande riksdagsledamöter från borgerligheten. Det är intressant att man svarar på följande sätt mot den här typen av med forskning belagda rön. Man säger till exempel: presenterade 2007 en undersökning som visar att en övervägande del av fängelsedomarna för flera allvarliga våldsbrott hamnar i den nedersta fjärdedelen av straffskalan. Vi har en verklighet där fängelsestraffen är mycket korta för väldigt allvarliga brott. Tydligast är att det är för låga straff för grova våldsbrott. Det gäller exempelvis grov misshandel som enligt lagboken kan leda till fängelse i lägst och högst . I praktiken blir straffet sällan längre än . Utifrån det här resonemanget går man in med storklubban och ser till att hantera frågorna om att höja straffen inom en del områden när man dessutom faktiskt har en påföljdsutredning som precis ska titta på det här med att straffskalan rymmer från till för misshandel. Men när man har tillsatt utredningen och väntar på experthjälp för att se hur man ska kunna hantera de här frågorna ger man sitt stöd i form av ett betänkande. Jag vill med detta avsluta mitt anförande och yrka bifall till reservation nr 8 och även reservation nr 7 som vi tidigare inte hade yrkat bifall till. 73 (): Så att jag inte glömmer bort det vill jag innan jag börjar mitt anförande göra ett litet påpekande om ett faktafel från föregående talare. Den påföljdsutredning som är väldigt viktig och tillsatt av den här regeringen tittar med ett undantag inte på de saker som den här propositionen handlar om, och det gäller återfall i brott. Propositionen behandlar alltså en viss typ av saker vad gäller vårt rättssystem, och hanterar andra delar. Man ska alltså inte göra den här kopplingen. Det blir lite olyckligt, och det blir felaktigt i sak. Jag kan konstatera att det här är en önskad lagstiftning med, vad jag bedömer, ett kraftigt, brett folkligt stöd som symboliseras inte minst av det kraftiga politiska stödet som finns här i bland annat av de fyra regeringspartierna som återigen i all enighet levererar politiskt material och politiska propositioner som innebär att vi reformerar rättssystemet för att försöka uppnå större trygghet, bättre proportionalitet och större förutsägbarhet. Återigen får vi när de stora greppen tas stöd av Socialdemokraterna. Det är alldeles uppenbart. De som inte vill är och . Detta är inget nytt. Detta gäller den här propositionen, och det finns ett följdmönster också. Synen på våldsbrott och våld mot person har förändrats . Det är bra. Hustrumisshandel som tidigare aldrig pratades om, tystades ned eller bortsågs från är inte acceptabelt. Det finns en stark förändring i hur människor ser på brott. Det som sågs som roligt gruff på dansbanan där man halvt slog ihjäl varandra accepteras inte . Vi har en annorlunda syn på våld mot människor. Jag tycker att det är positivt. Det måste precis, som inledde med, också avspeglas i vårt rättssystem. Jag måste skicka en fråga direkt till : Finns det någon forskning som visar att borttagandet av straff leder till färre brott? Jag tror inte att du kommer att svara. Ett sådant rättssystem som vi har med en väldigt stor politisk enighet måste ha proportionalitet och ekvivalens. Det är centralt när man straffmäter. Vad betyder det då? Jo, straffet måste återspegla hur allvarligt brottet är och hur allvarligt samhället ser på det. Påföljderna måste vara begripliga både för brottsoffer och för gärningsmän och allmänhet, och de måste på något sätt vara förutsägbara. genomgång, som har nämnts, visar att vi har problem. gjorde en genomgång av påföljdspraxis då den förra regeringen under de av regeringsinnehav begärde detta. hade inget hänt på området. Men den praxis som kom har lett till att den här regeringen har genomfört en ny lagstiftning som vi nu lägger fram. Man tittade på hur domstolarna har behandlat misshandel, grov misshandel, grov fridskränkning, kvinnofridskränkning, grov kvinnofridskränkning, olaga hot, rån och grova rån. Man tittade på rättsfall . Det här är den enda stora praxisgenomgången. Man kunde konstatera, tvärtemot vad som har sagts, att de utdömda fängelsetiderna minskat, även om det har blivit något fler fängelsestraff. Vad man också kunde konstatera var att huvuddelen av domarna hamnar i den nedre fjärdedelen av straffskalen. Specifikt när det gäller grov misshandel, ett väldigt allvarligt brott där man i de flesta fall har gett bestående fysiska och definitivt psykiska men, visade det sig att av fallen hamnade i nedre fjärdedelen. Det är klart att åklagaren hanterar det här genom att försöka få det till dråp. Det visade sig att det i undantagsfall har dömts ut tre till fängelse, trots att straffskalan är ett till . Då har det varit fråga om tortyrliknande misshandel. Det här är inte tillfredsställande. Därför kommer vi nu med ett antal förändringar. Den första och viktiga är en generell bestämmelse om straffhöjning när det gäller allvarliga angrepp på liv, hälsa eller trygghet hos en person. Det talar väldigt tydligt om att straffvärdet måste utgå från den skada man har gjort, den kränkning gärningsmannen har tillfogat, men också vilken avsikt och vilket motiv som fanns. Det handlar om proportionalitet. Det måste finnas en koppling till vad man gjorde, vad man hade för avsikt att göra och vad man tyvärr åstadkom. Synnerligen grov misshandel har nämnts, liksom uppdelning av straffskalan. Dagens system innebär alltså ett till för grov misshandel. Den delas nu upp. Grov misshandel kommer att ha en straffskala mellan ett till . Den nya brottsrubriceringen synnerligen grov misshandel får fyra till . Denna brottsrubricering gäller i första hand om någon har gett någon en bestående kroppsskada, använt tortyrliknande metoder, tillfogat synnerligt lidande och varit mycket hänsynslös. Nästa del i de förslag vi lägger fram nu handlar om grov utpressning. Här ändras straffminimum från till . Det är viktigt i kampen mot den grova organiserade brottsligheten, som använder våld eller förtäckt hot om våld för att kunna driva in de pengar man vill ha i beskyddarverksamhet och på många andra sätt. Därför är det angeläget. Till och med , om jag uppfattar det rätt, applåderar vårt förslag att grovt vållande till annans död får en förändring från sex månaders till straffminimum. Detta riktar sig naturligtvis i första hand mot dem som sätter sig drogade eller berusade av alkohol och har ihjäl någon, mer eller mindre med berått mod. Det här är en välkommen reform, och det här diskuteras väldigt mycket i det svenska samhället. Vi vidtar nu den åtgärden. Det blir tydligare vilka försvårande och förmildrande omständigheter en domstol har att ta hänsyn till. Det visar sig också i den genomgång av rättspraxis som gjort att den lagstiftning vi har sällan åberopas när det gäller försvårande och förmildrande omständigheter. Dels hamnar man nära straffminimum, dels beror det på vad lagstiftaren tidigare uttalat. Lagstiftaren har i förarbeten uttalat att försvårande och förmildrande omständigheter ska användas restriktivt, och så har också skett. tas det som kallas för kvalificerade rekvisit bort. Det innebär att vi ger större möjlighet till domstolarna att använda sig av försvårande och förmildrande omständigheter. Något som kommer att ses som försvårande är kopplingar till den organiserade brottsligheten. Även återfall ska tas hänsyn till, även om lagstiftningen nu är försiktig; just där har ett särskilt uppdrag. Det här är en nödvändig lagstiftning. Den är ett sätt att komma bort från och avhjälpa en del av brottsligheten. Naturligtvis löser den inte allt, men den kombineras med att vi anställt fler poliser, så att brotten de facto hinner utredas. 20 500 poliser kommer vi att ha i . Det är en del av förutsättningen. När vi reser runt, både som allians och som enskilda partier i våra justitiekommittéer, möter vi den bild som polisen målar upp av den betydelse det har haft att kunna ha ett manskap som börjar utreda brott redan från början och på det sättet också fäller fler gärningsmän. Vad säger ni i oppositionen? Jag blir lite bekymrad. har det skrivits ett antal tidningsartiklar. Man får väl ta dem med en nypa salt. Riksdag & Departement får väl däremot anses vara relativt saklig. Där konstateras i en artikel att brott är ett problem för De rödgröna. Synen på brott och straff delar dem. partiledare är väldigt tydlig. Vi är inte framme och vi får se hur långt vi kommer, säger han. Sitter vi i regeringen ska vi ha en gemensam politik. Han skulle vara förvånad om det inte fanns någon överenskommelse någonstans. Men faktum är att man till skillnad från oss, när vi förberedde maktövertagandet, inte har någon rättspolitisk arbetsgrupp och inte förbereder någonting. Beviset är väldigt tydligt . Beviset kommer att vara tydligt under justitieutskottets sammanträde. Man är lika delad i sina uppfattningar där också. När Socialdemokraterna hade regeringsmakten ensamma kunde de inte föra fram särskilt mycket politik, men åtminstone en del. Det gjorde man genom att man var en enpartiregering som fick stöd av de borgerliga partierna i . har man ambitionen att bilda en regering tillsammans med andra partier. Deras uppfattningar skiljer sig så otroligt att en sådan regering skulle bli totalt handlingsförlamad och i princip inte kunna få fram någon typ av förslag över huvud taget med mindre än att och de andra socialdemokratiska riksdagsledamöterna nej, nu ska han ju sluta, hedersmannen i så fall skulle gå emot sin egen regering och göra ett tillkännagivande. Men det fungerar inte så. Problemet är alltså att vi har ett rödgrönt alternativ som inte har förberett sig för att kunna regera och inte kommer att kunna klara av att regera. Det är ett stort bekymmer. Det finns en punkt, ska jag dock säga, som oppositionen har kommit överens om. Det gäller stalkning. Där vill man att vi ska genomföra en lagstiftning. Jag tror att det är ett försök att visa upp någon form av enighet i en gemensam reservation. De vet lika väl som vi att det kommer en lagrådsremiss inom den absolut . Frågan är utredd, och arbetet är i princip färdigt. Jag ska väl inte avfärda det nämner när det gäller synnerligen grov våldtäkt. Det kan finnas anledning att titta på det. Men man ska inte hasta för fort. Man måste förbereda saker och vara klar med saker. borde veta att vi nu har en sexualbrottsutredning som kommer att lägga fram sitt förslag och som tittar just på de här sakerna. Det är väldigt klara direktiv, som den här regeringen har fattat beslut om. Det är fokus på våldtäktsbrott. Man tittar på tillämpningen av straffbestämmelserna vid sexuella brott mot barn, men framför allt handlar det om att genomföra praxisgenomgången som det tidigare åklagarväsendet gjorde när det gäller grov misshandel. Man ska se hur tillämpningen sker. Då, när vi har fakta på bordet, kan det möjligen finnas anledning att förbereda en ny lagstiftning. ska jag dock påpeka en sak också, så att ingen förleds att tro annat: Straffet för grov misshandel har varit ett till , men minimistraffsatsen för grov våldtäkt är . Man ska ha klart för sig att det finns en skillnad . Tanken är intressant, men låt oss ha fakta på bordet och inte bara skjuta från höften för att ha något enstaka förslag att lägga fram. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande. (Applåder) I detta anförande instämde (). 74 () replik: Jag tackar för att han är så mån om oppositionens väl och ve. Jag har några frågor. En handlar om de remissvar som finns, bland annat från , som konstaterar att den utredning som ligger till grund för de här texterna inte har kunnat hänföra förslaget om straffskärpning för grova brott till att det skulle finnas ett behov av detta utifrån att antalet grova brott ökat i sådan utsträckning att det skulle föranleda en stark straffskärpning. Vad som kanske är ännu allvarligare är att man ej heller har kunnat konstatera att de föreslagna straffskärpningarna kan förväntas leda till en minskning av antalet grova brott. Jag undrar, : Vad är det som ligger till grund för denna iver? Denna iver tycker en del är populistisk. Man hävdar från håll att detta vidtas för att folk vill ha det så. Som exempel kan nämnas den föreslagna dna-testningen och narkotikatestningen av ungdomar och en högre straffnivå för våldsbrott, som vi har pratat om. Dessa populistiska idéer bygger på felaktigheter, hävdas det i debatter. Människor i gemen är inte så brottsbeivrande eller blodtörstande som tycks tro. Forskning visar att när man presenterar riktiga brottsfall för människor och ger dem riktig information så dömer de ofta mildare än domstolarna. Detta är oberoende forskning och inte någonting som har kokat ihop. Kraven på hårdare tag bygger på dålig kunskap om hur rättssystemet fungerar. De saknar dessutom folkligt stöd. Jag undrar vad bygger idéerna på. 75 () replik: Egentligen ska man väl inte ställa personliga frågor i talarstol. Ändå kan jag inte låta bli att fråga : Är det så väldigt jobbigt när vi gång på gång kan peka på att ni inte kommer överens om någonting? Jag kan inte låta blir att fråga det, herr talman. Som jag nämnde i mitt anförande har det skett en stor rättspraxisgenomgång. Det är den som har gjort. Den hade klara och tydliga bevis att straffskalan inte används och att den inte heller återspeglar de beslut som är fattade när det gäller straffvärde här i . Det innebär att vi har en del saker vi måste korrigera. Det gäller de generella bestämmelserna men också synen på grov misshandel, som är ett väldigt grovt brott Det är inte så att straff löser alla problem. Det är vi överens om.