prot · GY0935 · 2010-12-15 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Meddelande om ändring i kammarens sammanträdesplan Förste vice talmannen meddelade att skulle voteringen utgå. Voteringen skulle kvarstå. 3 § Anmälan om inkomna protokollsutdrag från utskott Förste vice talmannen anmälde att utdrag ur följande protokoll i ärenden om subsidiaritetsprövning av EU-förslag inkommit: prot. 2010/11:11 för från socialförsäkringsutskottet prot. 2010/11:15 för från justitieutskottet 4 § Anmälan om inkomna faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen Förste vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2010/11:FPM41 Gränsöverskridande vägtransporter av kontanter i euro KOM(2010)376 till justitieutskottet /11:FPM42 om socialt integrerande tillväxt och hållbar utveckling KOM(2010)629 till utrikesutskottet /11:FPM43 Energistrategi 20112020 KOM(2010)639 till näringsutskottet 5 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2010/11:48 till skatteutskottet 6 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2010/11:SfU1 betänkande 2010/11:NU3 7 § Ändring i marknadsföringslagen Föredrogs civilutskottets betänkande 2010/11:CU19 Ändring i marknadsföringslagen. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 15 §.) 8 § Fortsatt svenskt deltagande i internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) Föredrogs sammansatta utrikes- och försvarsutskottets betänkande 2010/11:UFöU1 Fortsatt svenskt deltagande i internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) (prop. 2010/11:35). 1 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1 på punkt 2 och reservation 3 på punkt 3. Mobiliserade av anföll i i det så kallade kriget mot terrorismen. Det är delvis förståeligt att reagerade så, även om det folkrättsliga läget för krig mot talibanerna i och regim i är oklart. Varje nation som drabbas av terrorism kommer någonstans på skalan att påbörja militära motåtgärder: Låt oss hoppas att terrorismen drar tillbaka sitt fula tryne av sig självt. , , kan vi börja sammanfatta den internationella insatsen med FN-mandat. Det finns goda skäl att berömma de svenska soldaterna och den svenska insatsen i . I ett land med stora motsättningar och med en historia av strider mot ockupationsmakter är det viktigt att ha målet att dämpa befintliga konflikter och att inte skapa nya. De svenska trupperna har haft detta för ögonen och försökt hjälpa lokalbefolkningen med praktiska problem. Den så kallade surge där ISAF och främst satsar på truppförstärkningar för att nå fram till ett avgörande mot talibanerna har möjligen nått vissa taktiska framgångar i de områden där man har kraftsamlat, men i praktiken är det inte säkert att detta utgör en framgång. Följden verkar bli att talibanerna helt enkelt flyttar sin verksamhet till andra delar av som varit relativt förskonade från angrepp, därav också de ökade attackerna mot svenska trupper. som ockuperade förundrades över motståndet från dem som inte kunde tolerera en ockupation. I en sovjetisk analys talades om tre alternativ: 1) Borttränga och decimera de afghanska folken och flytta in andra folk. Detta ansågs lyckligtvis politiskt omöjligt. 2) Hålla 500 000 sovjetsoldater i landet permanent. Detta ansågs ekonomiskt omöjligt. 3) Dra sig ur. Vi anser naturligtvis inte att ska vara en förebild i något hänseende, men det finns något att lära av historien. Det finns litet hopp om internationell seger i . Det som avgör insatsens framtid är hur länge amerikanerna stannar kvar. När väl amerikanerna börjar dra sig ur är klockan slagen också för övriga deltagare i ISAF. Det finns klara indikationer på att , som är alltmer slitet av interna ekonomiska problem, siktar på att låta den afghanska armén ta över så snart det är praktiskt möjligt, vilket i praktiken verkar bli någonstans . verkar moget att förhandla med talibanerna. Tyvärr finns det inte mycket som talar för att den afghanska armén vare sig eller kommer att vara redo för uppgiften att garantera säkerhet i . Armén plågas av omfattande deserteringar, och av de vapen som amerikanerna har utrustat armén med är förkomna, vilket i praktiken sannolikt betyder att de har hamnat i talibanernas händer, antingen som krigsbyte eller genom direkt försäljning från korrupta element inom armén. Narkotikamissbruket är vida spritt inom såväl armén som polisen. Särskilt polisen förefaller på flera håll snarare vara ett redskap för klanerna i de ständigt närvarande konflikterna än ett redskap för regeringen. Ur vår synpunkt är ett av de största problemen i att det är ett land utan folk. Det existerar inga afghaner. Befolkningen i landet är splittrad på ett stort antal olika folkgrupper, varav ingen kan sägas vara dominerande. Den största folkgruppen, pashtunerna, utgör av invånarna i landet och utgör dessutom en fjärdedel av befolkning. Jag nämner detta, fru talman, som ytterligare ett exempel på varför situationen i landet är så hopplös. har inga naturliga gränser och ingen enhetlig grund för att bygga demokrati. Allt detta är ett arv från den tid då gränserna sattes av kolonialmakten . Det är nu viktigt att vi inser att den här insatsen kanske inte kan bringas till ett lyckligt slut, att det här mycket väl kan tänkas pågå till ett högt pris i mänskligt lidande och utan att vi kommer ett enda steg närmare ett lyckligt slut. Detta är oacceptabelt. Vi måste säga: räcker det. drar vi oss tillbaka. Vi måste inse att vår verksamhet i inte är den enda plats där svenska insatser kan bidra till en bättre värld. Kanske är det till och med så, fru talman, att våra resurser bättre utnyttjas på en annan plats och kan rädda fler människors liv än vad som är fallet. Bortsett från rent altruistiska skäl finns det också mer krassa skäl för ett tillbakadragande. Som jag har anfört i denna talarstol är det trots allt så att det svenska försvaret ska existera för att skydda och försvara . Varje krona vi använder ur försvarsbudgeten till en insats i är en krona som kunde ha använts till att bygga upp det svenska försvaret till en mer solid nivå. Den aktuella propositionen talar om en ambition att helt gå från stridande till stödjande 2014 en ambition, nota bene. Om det skulle visa sig att den afghanska armén inte skulle vara redo, kommer tillbakadragandet då att äga rum eller är det då regeringens avsikt att vi ska stanna kvar i evinnerlig tid tills detta sker? Och om nu den afghanska armén genom någon gudomlig försyn på papperet anses tillräckligt bra för att kunna ta över det formella ägarskapet av insatserna, hur länge kommer i så fall denna stödjande funktion att pågå? Jag fruktar att detta bara är ett sätt att med ett penndrag förändra det man kallar den aktiva insatsen i landet, trots att det kanske egentligen inte förändrar något konkret på marken. Därför, fru talman, är det min och inställning att vi måste fatta beslut om ett verkligt tillbakadragande. Det ska inte vara ett förhastat tillbakadragande utan en värdig avveckling av insatsen under ordnade former men tidsbestämt. 2 HANS (V): ska vi debattera regeringens proposition om fortsatt svenskt deltagande i den Natoledda internationella säkerhetsstyrkan i men också den överenskommelse som de borgerliga partierna slutit tillsammans med Socialdemokraterna och och som berör engagemang i under hela mandatperioden. Detta är kanske den viktigaste utrikespolitiska debatten vi kommer att ha i denna kammare . De beslut vi fattar kommer att ha långtgående och direkta konsekvenser inte bara för de svenska män och kvinnor vi skickar ut i en internationell insats utan framför allt för de miljoner afghaner som lever i en vardag kantad av krig, övergrepp och djupaste fattigdom. För mig som vänsterpartist är det solidariteten med det afghanska folket som är utgångspunkten. Vår kamp för rättvisa, jämställdhet, fred och frihet kan varken sluta eller börja vid gränser. Det är en kamp som också måste föras i . Vi vill därför att ska finnas på plats i framöver för att stödja det afghanska folkets egen kamp för ett liv i fred och värdighet. Vi vill att ska göra mer, inte mindre, för att ingen afghansk flicka ska förvägras rätten att gå i skolan, ingen afghan ska behöva gå och lägga sig med skräcken för nattliga bombanfall och ingen ung afghan ska behöva känna att framtiden är utan hopp. Huvudfrågan är därför i dagens debatt hur vi bäst bidrar till att bygga ett fritt och demokratiskt i fred. För mig som vänsterpartist är inte svaret på den frågan ett fortsatt svenskt deltagande i det misslyckade kriget i . Svaret på den frågan är ökat bistånd, ökade civila insatser och ökat stöd till de försök till freds- och försoningsprocesser som pågår i . Men det handlar också om att stå upp för en human flyktingpolitik där de afghaner som flyr undan krigets grymhet kan få en i vårt land. Det är för mig det självklara svaret om man har solidariteten med det afghanska folket som utgångspunkt. har deltagit i den Natoledda internationella säkerhetsstyrkan i , ISAF. är det hög tid att ställa sig frågan: Vad har man egentligen uppnått? Har ISAF lyckats med sitt uppdrag att främja freden, säkra biståndsorganisationernas arbete, bidra till demokratisering och säkra kvinnornas rättigheter? På punkt efter punkt kan vi konstatera att ISAF har misslyckats och att det är ett misslyckande som det afghanska folket betalar det högsta priset för genom en vardag kantad av våld, fattigdom och kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Det är hög tid att vi i denna kammare tar intryck av det totala misslyckandet på marken i . ISAF-insatsen kallas för en fredsfrämjande insats, men frågan är hur väl man lyckats främja freden under de gångna nio åren. Vi har sett hur våldet har eskalerat, blivit allt grövre och spridit sig till allt större delar av . Enligt FN:s siffror dödades 1 271 civila afghaner . Det är en ökning jämfört med . Antalet dödade afghanska barn ökade . Denna ökning bekräftar en längre dyster trend av ständigt fler civila dödsoffer. Den brokiga motståndsrörelsen där talibanerna ingår har flyttat fram sina positioner och har återetablerat sig i allt fler provinser. Vi ser hur allt fler oskyldiga afghaner, även kvinnor och barn, faller offer för talibanernas grymma våld. Låt mig vara glasklar på den punkten. Talibanerna är en rörelse som ingen vän av demokrati, mänskliga rättigheter eller jämställdhet kan känna någon form av sympati för. Men det är också hög tid att vi inser att den brokiga motståndsrörelsen inte kan besegras militärt. borde i stället fokusera på orsakerna till att unga afghanska män väljer att ansluta sig till talibanerna. Just nu i växer en hel generation upp utan möjlighet att få ett arbete, försörja sig och bilda familj om inget radikalt sker. Hopplösheten som följer i fattigdomens spår är talibanernas bästa vän och borde vara vår största fiende för oss som önskar se ett demokratiskt i fred. Vi ska också komma ihåg att det inte bara är motståndsrörelsen som dödar civila. dödades 69 civila afghaner av ISAF:s luftattacker. Dessa övergrepp har skapat ett omänskligt lidande för civilbefolkningen, men de har också underlättat motståndsrörelsens arbete med att demonisera de utländska soldaterna, mobilisera stöd bland befolkningen och rekrytera nya soldater till sina led. Det är något som fick tidigare amerikanska befälhavaren och jag får säga att det inte är så ofta en vänsterpartist citerar en sådan att i en rapport säga: Rebellerna kan inte besegra oss militärt, men vi kan besegra oss själva. Det är precis det som just nu sker på marken i . Fattigdomen är utbredd i . Enligt FN lever av afghanerna i extrem fattigdom och precis över fattigdomsgränsen. Enligt brittiska biståndsorganisationen har 235 000 afghaner blivit hemlösa under de gångna årens krig. Mer än 320 000 afghaner lever som internflyktingar i sitt eget land. toppar dessutom statistiken när det kommer till näringsbrist bland barn och andelen kvinnor som är analfabeter. dör mer än 20 000 kvinnor i i samband med en graviditet. Det är med andra ord långt farligare att vara gravid än att vara utländsk soldat i dagens . Kriget i kan därför inte heller beskrivas som någon feministisk framgång. Och det kanske inte är så förvånande. Det är inte soldater som bygger jämställdhet, utan det gör vi med hjälp av biståndsinsatser för utbildning och mödravård, men kanske framför allt genom att ge stöd till de afghanska kvinnor som själva organiserar sig för sina intressen och sina rättigheter. Framsteg har gjorts, och de ska inte förringas. Fler afghanska barn, i synnerhet pojkar, kan gå i skolan. Fler afghaner har tillgång till sjukvård. Men dessa framsteg har ju inte byggts av militärer utan av civila biståndsorganisationer. Även om våra svenska soldater är kompetenta och välutbildade kan de inte utbilda barnmorskor, och det ligger inte i deras uppdrag att följa barn till skolan. Det är också viktigt att i sammanhanget påminna om att som den borgerliga alliansen med stöd av Socialdemokraterna och nu avsätter för den militära insatsen kostar en säker förlossning i . Enligt motsvarar kostnaden för en svensk soldat i årslönerna för 50 välutbildade afghanska lärare eller årskostnaden för 1 400 afghanska flickors och pojkars utbildning. Sist kan vi konstatera att även demokratiseringen av har misslyckats. Det senaste parlamentsvalet, dagen före vårt eget riksdagsval, kan inte beskrivas som något annat än ett demokratiskt fiasko. Presidentvalet slutade med att kunde fortsätta som president bara tack vare att hans huvudmotståndare drog sig ur . Karzai fick aldrig av rösterna, FN ogiltigförklarade en stor del av de avgivna rösterna och en andra valomgång genomfördes inte. Sammanfattningsvis kan vi konstatera att ISAF har misslyckats med att främja freden, misslyckats med att besegra talibanerna, misslyckats med att i grunden förbättra levnadssituationen för det afghanska folket och misslyckats med att stärka kvinnornas rättigheter. Det är uppenbart att den nuvarande militära strategin inte fungerar, att vi behöver byta från en militär till en civil strategi i och att vi behöver ersätta de svenska soldaterna med bistånd, civila lösningar och politiskt stöd till de försök till freds- och försoningsprocess som pågår. har en reservation i dagens betänkande, och jag vill yrka bifall till reservation 2. I vår reservation föreslår vi ett byte av strategi, från militär till civil, och att inleder en avveckling av den svenska insatsen . Det är en avveckling som successivt ska fortsätta fram då den militära insatsen helt ska ha avvecklats. Vi anser vidare att det svenska biståndet tydligt ska öka. Vår reservation, som står bakom, är likalydande med den rödgröna överenskommelse som vi tillsammans med Socialdemokraterna och presenterade . Överenskommelsen var en kompromiss mellan tre partier som vi gemensamt presenterade och gemensamt sökte stöd och mandat för från svenska folket. Vi må ha förlorat valet i det rödgröna samarbetet, men vi som sitter i denna kammare från de rödgröna partierna har också fått ett mandat från våra väljare. För mig är det en självklarhet att inte bara de väljare som röstade på de borgerliga partierna ska företrädas i denna debatt, utan också de miljoner väljare som valde att lägga sin röst på Socialdemokraterna, och ska vara företrädda i denna debatt. Jag beklagar djupt att Socialdemokraterna och har valt att svika, lämna och överge det löfte vi gemensamt gav till väljarna. Den överenskommelse som ligger på bord och som sträcker sig över hela mandatperioden saknar alla fundament som vi hade i den rödgröna överenskommelsen. Det saknas ett startdatum för ett tillbakadragande, det saknas ett slutdatum för när den svenska militära insatsen ska vara avvecklad, det saknas ett byte från militär till civil strategi och det saknas tydliga löften om ett ökat civilt bistånd. Skulle man vara välvilligt inställd jag kan väl kosta på mig att vara det skulle man kunna säga att den överenskommelse som ligger på bord innebär ett byte av strategi från en militär strategi till en annan. Men vi ska också komma ihåg att ingenstans i regeringens proposition utlovar man att den svenska militära insatsen ska minska med en enda soldat . För är utgångspunkten vår solidaritet med det afghanska folket. Därför har det inte varit möjligt för oss att stödja sexpartiöverenskommelsen som ligger på bord. I valet mellan ett fortsatt svenskt deltagande i kriget i och ett starkt svenskt engagemang för freden står ensamt i denna kammare. Det är en ensamhet som jag beklagar, för när nu befinner sig i krig kan fredsvännerna aldrig bli för många. Men jag vet att våra krav på en annan Afghanistanpolitik har ett brett och växande folkligt stöd i vårt land. Det är denna folkliga och breda fredsopinion som representerar när vi röstar, och vi röstar för freden, för solidariteten och för en avveckling av den svenska militära insatsen i . I detta anförande instämde (V). 3 (M): Det är nu nästan exakt denna kammare senast möttes för att debattera den svenska medverkan i ISAF-insatsen. Det gångna året har sannolikt varit det mest formativa och turbulenta under det senaste årtiondet, både för ISAF-insatsen i stort och för det svenska bidraget till denna insats. Det som har påverkat oss här hemma mest är naturligtvis den tragiska förlusten av tre svenska soldater, vilken vi djupt beklagar. är det först , ett årtionde efter att insatsen påbörjades, som alla instrumenten börjar komma på plats och kan ge full effekt. För det första har London- och Kabulkonferenserna som genomförts erbjudit en tydlig gemensam politisk målbild för insatsen i . Ett ökat afghanskt ägarskap och ledarskap är helt avgörande både för att regeringen ska kunna åtnjuta legitimitet hos det afghanska folket och för att insatserna ska kunna ge en bestående effekt. För det andra har det militära trycket på talibanerna ökat avsevärt genom den truppförstärkning som och president har valt att genomföra. Vi har också sett i många underrättelserapporter att talibanerna är pressade och snarare har börjat flytta fokus från söder till norr. För det tredje har det första parlamentsvalet genomförts av afghanerna själva i . Visst är det många problem kopplade till det här och allt är inte helt utrett, men det är ändå en relativ framgång att afghanerna själva har kunnat gå till val. För det fjärde presenterade den en samlad strategi för vårt engagemang i , vilket har efterlysts, och den ökar vår förmåga att använda alla instrumenten i vår säkerhetspolitiska verktygslåda. För det femte har vi kraftigt ökat biståndet till . Vårt bistånd, inklusive det multilaterala och humanitära biståndet, uppgår till . Det är också positivt att i och med beslutet kommer hela ISAF att få tillgång till en helikopterenhet med sjukvårdsförmåga. Vikten av god sjukvård kan inte nog betonas det har vi gjort tidigare i kammaren, och det kommer vi att fortsätta att göra. Jag är väldigt glad över att vi har en så bred samsyn i utskottet och i kammaren för att engagemang för ska fortsätta att vara långsiktigt och starkt. Vi tar ansvar för utvecklingen i , och det gör vi både för det afghanska folkets skull och för att det ligger i intresse att göra så i kampen mot den internationella terrorismen och narkotikahandeln och för att bidra till fred och stabilitet i världen. Det är en prövande tid, inte minst med tanke på helgens händelser här i . Men vi kan inte ge efter för den typen av utpressning, utan det är för att samlas. Vi har trupper i , svenska kvinnor och män, som tar stora personliga risker, och de behöver veta att de har vårt stöd. Vi ska som sagt inte låta oss skrämmas av extremister. Säkerhetssituationen på marken i är också svår. Till del är den det eftersom det finns fler soldater där som ökar antalet stridskontakter, därför att både och andra länder gör mer. Vi måste förbereda oss på att fler kan stupa och att det kan bli sämre innan det blir bättre. Långsiktigt finns det inte en enbart militär lösning på konflikten, utan det kommer att krävas fredsförhandlingar och kommer att krävas förhandlingar även med talibaner, eller så kallade talibaner, som måste vara villiga att följa den afghanska konstitutionen och ta avstånd från terrorism och våldshandlingar. Det måste bli en fred på den folkvalda regeringens villkor, och då måste regeringen ha en styrkeposition för att kunna förhandla. Ju svagare regering, desto sämre förhandlingsposition har man. Att , som tycker, avbryta insatsen skulle kasta in i ett ännu värre kaos. Det skulle försvåra förutsättningarna för förhandlingar. Vi vet att man i sådana här sammanhang måste ha uthållighet. Fredsuppbyggande arbete tar tid. Vi har varit aktiva på . Situationen i såg helt olöslig ut. Det finns stora problem kvar, men det har blivit bättre. Det är en hel del som har blivit bättre i också. Det finns en hel del positiva tecken. ekonomiska tillväxt ser ut att hamna på . Sju miljoner barn går i skolan varav är flickor. Den afghanska armén fortsätter att utvecklas positivt. I undersökningar som har gjorts säger av afghanerna att de tror att deras land rör sig i rätt riktning. Över två tredjedelar av befolkningen vill se en fortsatt internationell närvaro i . Det finns också mätningar som visar att av befolkningen lägger skulden för det utbredda våldet på talibanerna medan anklagar för detta. Jag var själv i och lyssnade på debatten om Afghanistanresolutionen. Det som var tydligt var att det internationella samfundets engagemang är starkt. FN-ambassadör uttryckte i sitt tal sin tacksamhet för detta engagemang och stöd. Han uttryckte också en farhåga om vad som skulle hända om vi inte fortsätter att stödja . Han har en förhoppning om att vi tillsammans med resten av det internationella samfundet ska fortsätta att stödja . Jag vill kunna ge inte bara FN-ambassadör det hoppet och det löftet utan hela befolkning, att engagemang är fortsatt långsiktigt och starkt. Därför, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. (Applåder) I detta anförande instämde , , , , och (alla M). 4 (S): har att besluta om förlängt deltagande med svenska trupper i den internationella säkerhetsstyrkan i . Låt mig först erinra om den unika situation som vi har i riksdag, att det faktiskt är riksdag som beslutar att sända soldater i utlandstjänst. I nästan alla andra länder är det regeringarna som fattar de besluten. Det betyder att det åligger oss 349 ledamöter valda av folk ett otroligt stort ansvar för att ta det ansvar som det innebär att ha beslutsmakten över något så allvarligt som att sända ut män och kvinnor i internationell tjänst. Vad ligger då till grund för vårt beslut? Vi socialdemokrater menar naturligtvis att det måste finnas ett robust folkrättsligt mandat när vi sänder ut soldater i utlandstjänst. Här finns ett beslut från säkerhetsråd. Och för oss som är vänner av och som menar att det är säkerhetsråd som har ansvaret för internationell fred och säkerhet är det viktigt att veta att säkerhetsrådet har tagit ett beslut med siffrorna 150 om att man ska kräva att medlemsländerna i FN ska bidra till säkerhet och återuppbyggnad i . Vi är dessutom inbjudna av den afghanska regeringen. Låt mig vara alldeles tydlig med det! Den dag det afghanska folket och dess afghanska regering säger att de inte vill att det ska finnas några internationella trupper i deras land kommer de internationella trupperna naturligtvis att lämna. Det är det som är skillnaden, med tanke på den jämförelse som från gjorde med den sovjetiska ockupationen. Den sovjetiska ockupationen var inte välkomnad av det afghanska folket. Den afghanska regeringen ville inte att de skulle komma dit, och de ville inte lämna. Vi är inbjudna av det afghanska folket och den afghanska regeringen, och vi lämnar den dag den afghanska regeringen vill att vi ska lämna. Det är den stora skillnaden mellan ockupation och att vara där i fredens tjänst.