prot · GX09117 · 2010-05-06 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2009/10:341 Till Interpellation 2009/10:341 Länsstyrelsernas övertagande av djurskyddstillsynen av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utlandsresa. () Enligt uppdrag 2009/10:343 Till Interpellation 2009/10:343 Kommunernas ekonomi av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor som inte kunnat flyttas. () Enligt uppdrag och rättschef Interpellation 2009/10:350 Till Interpellation 2009/10:350 Kompensation för ökade socialbidragsutgifter av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor som inte kunnat flyttas. () Enligt uppdrag och rättschef 2009/10:353 Till Interpellation 2009/10:353 Regeringens arbetsmarknadspolitik av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang som inte kan ändras. () Enligt uppdrag och rättschef 3 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2009/10:208 till civilutskottet EU-dokument KOM(2010)183 till kulturutskottet 4 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Tredje vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2009/10:FPM74 Förordning om turismstatistik KOM(2010)117 till näringsutskottet 5 § Dialog om samhällets värdegrund Föredrogs betänkande 2009/10:KU38 Dialog om samhällets värdegrund (skr. 2009/10:106). Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 6 § Valfrihetssystem hos Arbetsförmedlingen Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2009/10:AU11 Valfrihetssystem hos Arbetsförmedlingen (prop. 2009/10:146). 1 (): har borgerligheten planerat för det systemskifte man nu är i full färd att genomföra. Borgerlighetens vision har varit och är en framtid där samhället mer är som en enda stor marknad och människor kunder. Vi socialdemokrater och rödgröna tror dock inte att marknaden alltid är den bästa lösningen om vi vill nå ett bra och jämlikt samhälle där varje människa har rätt att förverkliga sina drömmar. Vi tror mycket mer på ett samhälle som sätter människor, individer, hellre än företag i fokus och där den enskildes behov av stöd och hjälp är avgörande för vilken insats han eller hon också får med samhällets hjälp. Konkurrensutsättning har för borgerligheten blivit ett mål i sig, inte ett medel för att nå något annat. Där ligger den stora skillnaden mellan oss. har privatiserats och är på väg. Inga tydliga vinster för konsumenten kan skönjas. Efter omsorgens valfrihetsreform har turen kommit till Arbetsförmedlingen. Shopping around ska bli de arbetssökandes nya modell. Med ett som vanligt slarvigt framarbetat förslag med remisstid över jul och nyår har regeringen nu lagt fram propositionen om valfrihetssystem hos Arbetsförmedlingen. Vi tror att fältet lämnas öppet för en privatisering av hela förmedlingsverksamheten. Det är helt i linje med de bärande idéerna hos borgerligheten att marknad går före människa. läggs det fram en proposition trots Lagrådets invändningar. För vilken gång i ordningen? Vi har för länge sedan tappat räkningen. De fackliga organisationerna ska heller inte göra sig besvär med synpunkter på detta. Ett antal leverantörer ska utifrån Arbetsförmedlingens uppställda kriterier kunna anmäla sitt intresse. Uppfyller de kriterierna blir de en del av Arbetsförmedlingens tjänsteutbud. Det finns alltså efter beslut om denna proposition inget politiskt ansvarstagande att utkräva vare sig för den arbetssökande eller för det företag som händelsevis inte kommer med på denna marknad. Politiken ska inte längre ta ansvar för ett sådant centralt område för tillväxten som arbetsmarknadspolitiken. Man står utan tydliga mål, utan tydlighet i hur myndighetsutövningen ska ske och utan tydlighet i rollfördelningen mellan beställare och utförare. Man saknar också analys av förslagen. är ett avlångt land med mycket olika förutsättningar och med hundratusentals människor som inget hellre vill än att ha en effektiv arbetsmarknadspolitik och arbetsförmedling som gör snabba insatser och sätter den arbetssökande i fokus och inget annat. Nej, nu ska den arbetssökande utifrån vad han eller hon bedömer vara bra för den egna personen välja en aktör som är behjälplig med att finna ett jobb. Det finns dock inget som säger vilka kvalitetskriterier som ska gälla. Det finns inget som visar hur den arbetssökande ska ha möjlighet att bedöma kvaliteten på dem som erbjuder tjänsten. Har man som arbetssökande känt sig maktlös tidigare lär det definitivt inte bli bättre med detta system. Det är ett hafsverk från början till slut. Det är bara i som den amerikanska drömmen kan bli verklighet, skriver Unionens när han beskriver vad det är som har varit framgångsrikt för och våra människor. I vårt land har människor kunnat göra klassresor. Vi har kunnat utbilda oss och ha stor rörlighet tack vare en trygg arbetslöshetsförsäkring, en bostadspolitik som fungerat något så när, en stimulans för rörlighet från tid till annan men framför allt tack vare en arbetsmarknads- och utbildningspolitik som har haft alla, inte bara några, för ögonen. Det har varit viktigt för Arbetsförmedlingen att ha en överblick över lediga jobb över hela landet och att Arbetsförmedlingen kunde delge den arbetssökande denna överblick. Det har också varit viktigt för arbetsgivarna att kunna få information om vilken arbetskraft och kompetens som finns att tillgå över landet eller i arbetsmarknadsområdet. Regelverket i arbetslöshetsförsäkringen har stimulerat krav på rörlighet och gett en trygghet i förändring. Fackliga organisationer och kommuner har kunnat bistå med kunskap och information som har underlättat matchning och utbildning av arbetskraft som har efterfrågats. Arbetsgivarna har till Arbetsförmedlingen kunnat signalera behov som Arbetsförmedlingen kunnat hjälpa till att tillfredsställa, själva eller med andra aktörer. På grund av regeringens experimenterande har Arbetsförmedlingen fått ett oförtjänt dåligt rykte och ett legitimitetsproblem. Regeringen styr i detaljer, och det som tidigare kanske var arbetsförmedlarens kapital i form av själva hantverket har reducerats till att bli en kontrollfunktion och en byråkratisk apparat. I rask takt har nya direktiv och nya idéer som ska verkställas kommit från regeringen. Arbetsförmedlingen har många frustrerade medarbetare som man riskerar att förlora om inte framtiden hanteras rätt. Att då fortsätta med en utbudsfixerad arbetsmarknadspolitik enligt modellen hungriga vargar jagar bäst tror vi inte är rätt väg att möta framtiden. Det föreslagna systemet är en fortsättning på denna utbudspolitik. Man lägger ännu mer ansvar på den enskilde som också ska kunna bedöma sitt behov av insats och dessutom med hjälp av en katalog finna den som är bäst skickad att hjälpa. I propositionen förs ett allmänt resonemang om hur det skulle kunna fungera med ersättningen till utförarna utifrån de arbetssökandes behov, men det finns inga tydliga direktiv och mål för vad som arbetsmarknadspolitikens uppgift. Med otydliga direktiv och obefintliga mål kan heller inte den arbetssökande rättmätigt ställa de krav som han eller hon har rätt att ställa, och skulden för arbetslösheten blir lagd på individen i än större utsträckning. Finns det något som talar för att modellen blir mer kostnadseffektiv? vet vi att de arbetssökande byter coach för att de är missnöjda, men ersättningssystemet följer individen, så att säga, så coacherna tjänar egentligen på att individen shoppar runt bland en rad coacher. Incitamentet för att få ut en människa i jobb är väldigt litet jämfört med att ta in henne en vända till på en ny kurs i att skriva cv. Det är knappast kostnadseffektivt att låta kvalificerade arbetsförmedlare bli kontrollanter som ska kontrollera företag och arbetstagare. Vart tar kreativiteten och utvecklingslusten vägen i en sådan organisation? ser vi tydligt behovet av utbildad arbetskraft. Såväl som och Företagarnas företagsbarometer visar att företagen är bekymrade över hur de ska få tag i kompetent arbetskraft. I ett sådant läge, också med tanke på den kommande generationsväxlingen, är det rent kontraproduktivt att, som regeringen, lägga så mycket kraft på själva matchningsuppdraget när det är behovet av utbildning och fortbildning som från näringslivets horisont är det viktiga i arbetsmarknadspolitiken. Ännu märkligare blir det när arbetsmarknadsministern applåderar att Arbetsförmedlingen ska lämna tillbaka 2,7 miljarder i överskott. Jag har varit verksam i offentlig verksamhet i nästan hela mitt vuxna liv. Överskott i offentlig verksamhet är ofta ett tecken på att hemläxan inte är gjord. Det man är satt att göra är ogjort. 9 procents arbetslöshet är väl ett annat exempel på att Arbetsförmedlingen, och arbetsmarknadspolitiken i synnerhet, har havererat. Och vi har en minister som gläds över ett överskott. Det är inte mer experimenterande på kort sikt hos Arbetsförmedlingen som löser framtidens utmaningar på arbetsmarknaden. har utvärderingar om kompletterande aktörer visat att de inte har nått bättre resultat än Arbetsförmedlingen. På flera håll är det tvärtom, trots att andra förutsättningar har gällt för dem när det gäller antal arbetssökande per anställd. Arbetslösheten är fortfarande alldeles för hög oacceptabelt hög men detaljregleringen av insatser och mängden insatser är fel och otillräcklig. Det är detta som är det stora problem som måste rättas till inte att göra Arbetsförmedlingen till en marknad. Vi vill också se kompletterande aktörer i samarbete med en statlig arbetsförmedling. Vi vill se en dörr in men väldigt många dörrar ut. riskerar vi att det blir väldigt många dörrar in och en rundgång utan kvalitetskontroll eller kontroll i förhållande till försäkringen, och en än större maktlöshet hos de arbetssökande. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till vår reservation. 2 (): Den borgerliga regeringen har behandlat Arbetsförmedlingen med hårdhandskarna vid makten. Först var det en omfattande omorganisation som genomfördes parallellt med stora nedskärningar av anslagen. Arbetsmarknadsutbildningar och anställningsstöd drogs in och ersattes med nya arbetsmarknadspolitiska program som skulle sjösättas med extremt kort varsel. Förändringarna av regelverket i a-kassan har genomförts slag i slag med extremt för förberedelser för dem som ska tillämpa de nya reglerna. ser vi hur tiotusentals långtidssjukskrivna utförsäkras från sjukförsäkringen och i stället skrivs in hos Arbetsförmedlingen, vilket utvidgar Arbetsförmedlingens ansvar till ytterligare en stor grupp med stora problem på arbetsmarknaden. Detta sker i ett läge då vi precis har genomgått en historisk finanskris och arbetslöshetsnivån inte kan beskrivas som annat än katastrofal. Med tanke på allt detta är det förvånande att det inte är fler som är missnöjda med Arbetsförmedlingens insatser än vad som faktiskt är fallet. Det tyder på att arbetsförmedlare runt om i landet trots allt gör ett bra jobb i ett minst sagt utsatt läge. Där finns yrkeskunskap, engagemang och en stark vilja att hjälpa människor in i arbetslivet. Det ska sägas att det finns väldigt mycket som skulle kunna förbättras i hur Arbetsförmedlingen arbetar och i hur arbetsmarknadspolitiken fungerar. Men det är faktiskt ingenting som talar för att det är den grundläggande strukturen, med en sammanhållen arbetsförmedling med nationellt ansvar, som i sig skulle vara problemet, eller att det, som utskottet uttrycker det, skulle vara en dålig eller föråldrad modell. Tvärtom tyder det mesta på att det på en allt rörligare arbetsmarknad är en styrka att Arbetsförmedlingen kan erbjuda en maximal bredd både när det gäller olika insatser och överblick över arbetsmarknaden. Det som saknas i arbetsmarknadspolitiken och hos Arbetsförmedlingen är i stället aktiva insatser, yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildningar, effektiva, riktade stöd till dem som hamnat längst ifrån arbetsmarknaden och en bättre samordning mellan Arbetsförmedlingen och kommuner, utbildningsanordnare, fackliga organisationer och lokalt och regionalt näringsliv. Det är sådana funktioner som behöver förstärkas och förbättras men som den borgerliga arbetsmarknadspolitiken i stället har varit inriktad på att riva ned, med katastrofala effekter på arbetsmarknadssituationen. Men i stället för att satsa på det som verkligen skulle kunna innebära ett lyft för de hundratusentals som är arbetslösa vill regeringen nu ta ytterligare ett steg i riktning mot en nedmontering av arbetsmarknadspolitiken genom att konkurrensutsätta Arbetsförmedlingen via ett så kallat valfrihetssystem. När man läser regeringens proposition ser man mycket tydligt vems valfrihet det är regeringen prioriterar, nämligen de tjänsteföretag som ska bjudas in på den nyetablerade arbetsförmedlingsmarknaden. Sida upp och sida ned i propositionen beskriver i detalj hur konkurrensneutralitet, rättssäkerhet och genomskinlighet ska kunna garanteras för de privata arbetsförmedlingsföretagen, medan de eventuella fördelarna för de arbetssökande avhandlas mer som en bisak. Inte heller utvecklas vilka förbättringar av matchningen på arbetsmarknaden som regeringen eventuellt väntar sig av reformen. Över huvud taget andas propositionen en total brist på saklig argumentation och hänvisningar till fakta och tidigare erfarenheter. Det kanske i och för sig inte är så konstigt med tanke på de minst sagt tvivelaktiga resultaten av de tidigare genomförda försöken med privata aktörer. De utvärderingar som har gjorts av såväl Arbetsförmedlingen som och visar på ett otal problem. De områden där privata aktörer har använts har haft sämre resultat än de där Arbetsförmedlingen behållit verksamheten i egen regi. Dessutom har ett antal grova missförhållanden uppdagats i samband med flera av dessa privata aktörer. Vi har sett exempel på coachningsföretag som grovt brutit mot villkoren i kontraktet. Vi har sett ett av de största av dem gå i konkurs. Vi har kunnat läsa om arbetssökande som har anvisats hypnosterapeuter och helbrägdagörare, och avslöjade att ett av de större coachningsföretagen i har tagit in dubbelt så många arbetssökande per coach som de lovat i kontraktet. På reporterns fråga om vilken koll Arbetsförmedlingen egentligen har på villkoren hos de privata utförarna svarade den ansvarige tjänstemannen: har så bra koll som vi rimligen kan ha. Jag tror att han har rätt. Jag tycker att det svaret i sig borde leda även de borgerliga företrädarna till en viss eftertanke innan man på bred front genomför denna reform. Frågan om hur Arbetsförmedlingen ska kunna garantera kvalitet och seriositet hos de privata förmedlarna är nämligen obesvarad. Missförhållanden, kontraktsbrott och brister i rättssäkerheten kring arbetslöshetsförsäkringen har uppenbarligen kunnat uppstå i nuvarande system där de privata aktörerna i begränsad omfattning kontrakterats genom en regelrätt upphandling. Hur mycket svårare blir det inte då att försäkra sig mot sådant i ett valfrihetssystem med betydligt fler inblandade företag och där inte ens en upphandling har skett? Är det tänkt att det är de arbetssökande själva som ska hålla koll genom att ange den arbetsförmedlare, som de faktiskt ytterst är beroende av för sin egen försörjning, om de misstänker att allt inte står rätt till? Vilken rätt kommer det över huvud taget att finnas för den enskilde att byta förmedlare om man inte är nöjd? Kan en privat förmedlare tacka nej och vägra ta emot en viss arbetssökande eller stänga av en arbetssökande därför att vederbörande kanske har synpunkter på hur verksamheten går till, och i så fall på vilka grunder? Ingenting av detta får vi svar på i denna proposition. Frågetecknen är sammanfattningsvis betydligt fler än svaren i detta betänkande. Och det är faktiskt inte vilka frågetecken som helst. Det handlar om hur samhället ska kunna garantera arbetssökandes rättssäkerhet. Det handlar om hur vi som beslutsfattare ska kunna garantera en korrekt användning av skattebetalarnas pengar stora pengar. Det handlar om hur matchningen på arbetsmarknaden kommer att påverkas när Arbetsförmedlingen splittras upp och det blir ett otal aktörer utan överblick och helhetsansvar för arbetsmarknaden. Och det handlar inte minst om medborgarnas möjligheter att utkräva politiskt ansvar för arbetsmarknadspolitiken. Hur ska det kunna garanteras när regeringen överlät till myndigheten själv att fatta beslut om man ska införa valfrihetssystemen och i så fall på vilka villkor. Vi har hört ett antal anmärkningsvärda försök från borgerliga ministrar att skylla ifrån sig på myndighetsanställda när missförhållanden på grund av politiskt fattade beslut har uppdagats. I denna proposition kanske man vill underlätta för möjligheten att skylla ifrån sig genom att redan från början lägga politisk beslutsmakt hos själva myndigheten så att man sedan kan stå där och avsvära sig ansvaret om förväntade eller befarade missförhållanden skulle visa sig längre fram. Det är inte ett seriöst sätt att behandla politiskt ansvar. Regeringen lyckas faktiskt inte på något sätt göra troligt att arbetsmarknaden och Arbetsförmedlingen kommer att fungera bättre om denna reform genomförs. Erfarenheterna talar snarare för att nya problem riskerar att uppstå och att en hel del riskerar att bli sämre för arbetssökande, för arbetsgivare som söker efter arbetskraft och för oss alla som skattebetalare. Det är uppenbart att det är en ideologisk fråga och inte en önskan om att förbättra arbetsmarknadspolitiken som är drivkraften bakom detta förslag. Det handlar om ambitionen att öppna upp ännu en skattefinansierad marknad för privata tjänsteföretag. Det är målsättningen med detta förslag. Många hafsiga och dåligt underbyggda beslut har vi klubbat igenom i denna riksdag på arbetsmarknadsområdet under den senaste mandatperioden. Men frågan är om inte just detta förslag måste anses utgöra ett lågvattenmärke i sammanhanget. Jag yrkar avslag på propositionen och bifall till reservationen från , och . 3 (): Med denna proposition om valfrihetssystem hos Arbetsförmedlingen reser sig den första frågan: Vad är fokus hos regeringen och de borgerliga ledamöterna? Fokus måste väl ändå vara att skapa arbetstillfällen och se till att det kommer nya jobb? Regeringen har precis avlämnat en budgetproposition, vårbudgeten, som är kliniskt ren från alla jobbskapande åtgärder som vi verkligen skulle behöva. Med 9 procents arbetslöshet och med en långtidsarbetslöshet bland ungdomar som ökar kan fokus inte vara Arbetsförmedlingens roll. Det måste vara att skapa arbetstillfällen. När vi också enligt undersökningar vet att de flesta som är arbetslösa inte får några aktiva åtgärder måste följande fråga ställas: Varför läggs denna proposition fram nu och med denna hast? Det finns väl större problem på arbetsmarknaden än Arbetsförmedlingen? Vi måste ha åtgärder så att alla som är arbetslösa kan få ett arbete och i väntan på de nya arbetena se till att de som är arbetslösa får en utbildning för att klara de jobb som kommer att komma. finns det flaskhalsar på den svenska arbetsmarknaden. Det finns företag som inte hittar den kompetens de söker. Då måste vi ha mer resurser till Arbetsförmedlingen för aktiva åtgärder. Men det är inte sådana propositioner som kommer från regeringen . kommer i stället en ideologiskt färgad proposition som handlar om valfrihet, och det är inte det som är prioritet ett för oss i och för De rödgröna. Prioritet ett är de arbetslösa. De måste vara i fokus. Jag menar att regeringen har misslyckats med det. Jag är inte ideologiskt emot en sorts valfrihet. Jag är inte ideologiskt mot privata aktörer om det kan hjälpa arbetslösa att få ett arbete. Men det är inte det som denna proposition handlar om tyvärr. Detta är också ett hafsverk utan dess like. Det är sällan man har sett ett lagförslag som kan få så stor betydelse för en statlig myndighet som Arbetsförmedlingen, och man har inte har gjort någon utvärdering av konsekvenserna. Man har inte använt fakta. Man har inte tagit reda på vad detta kan leda till för de arbetslösa och för Arbetsförmedlingens roll när Arbetsförmedlingen har uppdraget att se till att matchningen ska fungera i hela . Någon sådan analys finns inte i denna proposition. Det är den stora vi ser från , och det är därför vi yrkar avslag på denna proposition. Jag skulle gärna vilja yrka på återremiss och ett ordentligt utredningsarbete så att vi skulle kunna få en bättre proposition där allt är analyserat och som vi skulle kunna ta ställning till och om vi tror att detta är rätt väg eller inte. Jag är inte övertygad om det i detta läge. Som kammarens ledamöter är väl medvetna om har vi från inga problem med privata aktörer som kan hjälpa och bistå Arbetsförmedlingen i dess strävan att få en matchning för att hitta jobb till arbetslösa. Men när man fokuserar på att lägga detta bara på individen blir det fel. Det är inte denna fokusering som vi behöver i detta läge. Vi behöver tvärtom en matchning som fungerar inte bara i storstadsområdena utan i hela landet. Vi måste få en samlad bild av var de arbetslösa finns, vilka behov vi har framöver och vilka behov företagen har. Det är först då vi kan få en fungerande arbetsförmedling i hela landet. Men det nämns knappt något i propositionen om hur man ser på detta när det gäller valfrihetssystemet. Det är en miss. Om företagaren har ett visst behov av arbetsinsatser från de arbetssökande måste det kunna garanteras. Vad blir då effekten om vi får ett valfrihetssystem som kanske delas upp på flera hundra olika tjänsteföretag? Det kan bli svårt att överblicka. Då kan det bli svårt för företagen att hitta rätt kompetens bland de arbetslösa. Det tror inte jag är lämpligt. Det måste finnas ett helhetsansvar för detta så att man kan få rätt personer till lediga jobb. Det har också funnits flera utvärderingar av försöken med privata aktörer. Också de borgerliga ledamöterna måste inse att alla utvärderingar inte är bra. Det har funnits stora problem på många ställen, och det är något man måste ta i beaktande. Det har funnits bra förslag också. Det finns bra privata aktörer som hjälper arbetslösa till ett jobb; det finns det. Men vi måste också se till att få bort de problem som finns, och där har vi redan slagit fast att ett av problemen är styrningen och att det finns oklara myndighetsbeslut på hur man följer upp och vilka kvalitetskrav som kan ställas. Jag ser en betydande risk att samma sak kommer att hända i valfrihetssystemet. Den borgerliga majoriteten är nämligen så ivrig att sjösätta detta så snabbt som möjligt att man inte tar ansvar för det. Det kommer i stället bara att leda till större problem, och vem är det som drabbas då? Jo, det är de arbetslösa. Det är enskilda individer som inte kommer att kunna hitta ett arbete. Där ligger problemet, och det är det fokus vi måste ha. Slutligen, fru talman, måste vi ha fokus på en arbetsförmedling som kan hjälpa arbetslösa med rätt utbildning, se individen och se vad individen behöver för att kunna hitta ett arbete. Om detta nämns inte mycket i denna proposition eller i betänkandet från den borgerliga majoriteten. Med detta, fru talman, yrkar jag avslag på propositionen och bifall till reservationen från Socialdemokraterna, . 4 (): Låt mig börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. Oj, oj, oj! När jag hör de tre oppositionspartierna tycker jag att det blir tydligt att det är väldigt olika värden som står mot varandra. Det är tron på mångfald mot en övertro på monopolet. Jag måste säga att jag är förvånad över den otroligt monopolistiska inställning som finns från alla tre partier, och jag är kanske särskilt förvånad över inlägg och att man är så fokuserad på monopolet. Jag kommer in på det .