prot · GX09130 · 2010-06-02 00:00:00 — Men självklart har varken den enskilde studenten eller samhället råd att helt och hållet bortse från hur användbar en utbildning är på arbetsmarknaden. har granskat detta, och deras slutsats är att med tanke på den stora investering som samhället och den enskilde gör i högre utbildning bör det leda till att nyutexaminerades anställningsbarhet ökar väsentligt. Det är något som vi moderater håller med om och vill sätta mer fokus på. Det kommer dessutom att realiseras i det nya kvalitetssäkringssystem som vi debatterar . har höga internationella ambitioner. Våra studenter konkurrerar på en internationell marknad. Det kräver att kvaliteten på våra utbildningar förbättras kontinuerligt. Flera åtgärder har presenterats sedan alliansregeringen tillträdde. Som ytterligare ett inslag i det strategiarbetet lanseras ett nytt kvalitetssäkringssystem som också kan få betydelse för resurstilldelningen till universitet och högskolor. Examenstillstånden ska fortsatt prövas, men då det gäller utvärderingar av kvalitet för grundläggande och avancerad nivå kommer fokus att ändras. utvärderingar har varit koncentrerade på processer om hur lärosätena har bedrivit sitt kvalitetsarbete. förskjuts fokus till utbildningarnas resultat, det vill säga vad som uppnås. Dessutom ökas frekvensen av utvärderingar. sker de ; kommer de att ske . Tre bedömningsunderlag ska ingå i en utvärdering: studenternas självständiga arbeten, lärosätenas självvärderingar inklusive platsbesök från externa bedömare det är något som tidigare motdebattörer tydligen har missat och enkäter till tidigare studenter. Resultatet av detta vägs samman i en flergradig skala. De lärosäten som har utbildningar som får högsta betyg kommer att kunna tilldelas extra medel som alltså ges utöver de medel som fördelas till lärosätena allt för att stimulera till ökat fokus på kvalitet. Jag tänker inte gå in på fler detaljer i de utvärderingssystem som diskuteras. Jag ställer mig helt bakom regeringens uppfattning, inte minst vad gäller att utvärderingarna ska vara inriktade på vad som uppnås och inte hur arbetet sker eller hur lärosätenas dokumentation för förväntade lärandemål ser ut. Det är ingen hemlighet att det finns olika uppfattningar i universitetsvärlden om förslagets för- och nackdelar. Det är inte bara vår frispråkige universitetskansler som har uttalat sig och blivit citerad i debatten. En som inte hörts så mycket i debatten är den förra universitetskanslern, , som tvärtemot förordar regeringens förslag och har uttryckt stor skepsis mot det som hennes tidigare myndighet presterat. Hennes uttalanden är dessutom särskilt intressanta eftersom i sin forskargärning främst var inriktad på just utvärdering av kvalitet i utbildningssystem. Hon skriver bland annat på sin blogg att den målmodell som föreslagit inte bara är ofullständig utan direkt olämplig vid utvärdering av utbildningskvalitet. Det här bidraget till debatten har jag saknat från oppositionen. Hur ser oppositionen på det hela? Värt att notera är att de är överens, vilket vi inte är vana vid. Men i stället för att se till vikten av att koppla resurser till kvalitet och vikten av långsiktighet säger de bara: Det duger inte, regeringen. Gå hem och gör om! I vanlig ordning saknas det konstruktiva förslag om vad som ska göras om, och riktigt vari kritiken består är inte lätt att utläsa. Oppositionen förordar att förslag ska utgöra underlag. Det gör det redan. Vidare säger de att de i huvudsak stöder det förslag till kvalitetssäkringssystem som tagit fram. I vilka delar de inte tycker som och vad de tycker att regeringen bör ändra framkommer dock inte. Min personliga reflexion är att oppositionen i stället tar tillfället i akt att politisera alla frågor de kan. Ytterligare en fråga som finns med i betänkandet, och som inte har nämnts, är att möjligheten till positiv särbehandling av studenter vid antagning till högskolan äntligen försvinner. Det är resultatet av de många juridiska mål som den ideella organisationen har drivit. Bland annat handlade det om att kvinnor som sökte till veterinärstudier förfördelades för att ville jämna ut könsfördelningen på programmet. Sådant här är inte rimligt och anständigt i . Självklart är det individernas meriter som ska bedömas vid antagning, inte deras kön. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkande UbU20. I detta anförande instämde () samt och (båda fp). 109 () replik: påstod att det är oklart vad oppositionen tycker, men vi har just argumenterat för att vi tycker att det förslag som presenterade efter samråd med sektorn är bra. Jag vet inte vad annat vi ska säga, kanske att det är jättebra. säger också att vi inte har presenterat vilka detaljer vi vill ändra. Men det är ju själva poängen. Vi tycker att regeringen lägger sig i alldeles för mycket detaljer när det gäller exakt hur kvalitetsgranskningen ska ske. Vår uppfattning är att regering och riksdag ska ge en inriktning om att granska kvalitet. Vi såg det som en enorm fördel att sektorn och kunde enas om en egen definition och begreppsvärld av vad kvalitet är i högre utbildning. På tal om autonomi, vilken annan fråga är viktigare för högskolor och universitet än att få vara med och bestämma vad kvalitet i högre utbildning är? Det är vad de håller på . På vilket sätt är regeringen, enligt , bättre på att avgöra vad som är kvalitet i högre utbildning än och högskolorna? 110 () replik: förslag är bra, och vi stöder det i huvudsak, säger oppositionen. Frågetecknen reser sig dock. Vad innebär i huvudsak? Antingen tycker ni att man ska köra på förslag rakt upp och ned eller så har ni invändningar, vilket denna formulering antyder. sade i sitt anförande att det råder en bedövande enighet om att kvalitet ska premieras. Jag undrar när det ska ske. Ni har ett tillfälle . Vi ville det från Alliansens sida . Den möjligheten stoppade ni när ni kom till makten. Ni har haft chansen under alla år . Hur viktigt är det för er? Tycker ni att det är rimligt att dåliga utbildningar kan varnas om att en examensrätt dras in, men att ganska dåliga utbildningar som ändå klarar sig får lika mycket resurser som andra? Det blir ju konsekvensen när ni väljer att skippa möjligheten att försöka enas och hitta en långsiktighet i något som ni själva tycker vore väsentligt. Vad är kvalitet i högre utbildning, frågar , och vilka är bäst på att bedöma det? Det är självklart oerhört väsentligt vad högskolevärlden säger. Men det är också väsentligt att man lyssnar in och ser att inte tog till sig den kritik som framfördes när presenterade sitt första förslag. Man lanserade detta som att det var fixt och färdigt. som är rektor för skriver på sin blogg att det stod klart att det var oenighet mellan regeringen och . Det är kanske där vi står . 111 () replik: Det här är fullständigt obegripligt. Först hänvisar man till det första förslaget från som fick mycket kritik från högskolesektorn. Det var där kritiken var oerhört kraftfull för att förslaget inte fungerade. På uppdrag av regeringen arbetade man sedan fram ett förslag som är gemensamt. När det kommer ändrar regeringen förslaget. Det blir en märklig debatt om man säger att man förespråkar autonomi när man kör över sektorn på det sättet. var ju med på hearingen. Han hade synpunkter även på det förslag som regeringen har lagt fram. Han brukar ha synpunkter. Det är mycket riktigt att inte alla har exakt samma uppfattning i frågan. Däremot hade man enats om ett förslag. Jag tycker att vi från politiskt håll inte ska politisera frågor i onödan. Om vi säger att kvalitet är viktigt och att vi ska ha ett system som ska vara kvalitetsdrivande och om och sektorn arbetar fram ett förslag som de menar driver kvalitet och går att utvärdera kanske politiken ska passa sig för att detaljstyra det och politisera frågan så som regeringen har gjort. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att regeringen har gjort på det här sättet. Jag tycker att det är märkligt att försvarar det och undrar vilka förändringar vi vill göra. Vi vill inte gå in och detaljstyra mer. Vi tycker att regeringen ska ange en inriktning på utvärdering av granskningen. Vi tycker inte att regeringen i detalj ska ange hur granskningen ska gå till på . Om vi gör det finns det en risk att förlorar sin europeiska ackreditering. Då har vi verkligen tagit ett steg bakåt när det gäller oberoende granskning och internationalisering av högre utbildning. Man får vara försiktig med att detaljstyra granskningen av högre utbildning på det sätt som regeringen gör . Jag skulle vilja ha en kommentar av om det . 112 () replik: Vi talar om farhågorna för att vi skulle förlora vår internationella ackreditering. Med de överenskommelser som finns i Enqva konstaterar man att det ska råda ett fritt nationellt oberoende när det gäller överenskommelserna om ackreditering. Oron för att skulle tappa ackrediteringen är väl inte så stor. I till exempel är det i princip regeringen som styr vad som ska granskas. Här är det ändå som står för granskningen. Det har varit oenighet om detta. Det har lanserats flera förslag av . Det är det som skapar problem. sade att han kan leva med både förslag och regeringens förslag. kommenterar och kritiserar. Flera har gjort det. Testpiloter har testat ett förslag som inte var förankrat. skriver i Universitetsläraren nr 8 2010 att indikator 1 med lärandemålen som förordar har fått väldigt kraftig kritik från dem som har testat det. Han menar att det inte går att bedöma studenters kunskap genom att titta bara på lärandemålen. Visst ska autonomi råda, men det är ju också viktigt att vi når syftet. Det kanske är det som syftar till. Hur når vi bästa kvalitet och bästa möjliga anställningsbarhet för våra studenter? Kvalitetssäkringssystemet är viktigt. 113 () replik: Jag tycker att det är anmärkningsvärt att pratar så mycket om oppositionens förslag i stället för att prata om regeringens förslag. Det är ju ändå det vi är här för att diskutera. Jag tycker att redogjorde tydligt för vad vi tycker. Jag undrar varför regeringen beslutade sig för en sådan här process. Är det inte olyckligt med en process där alla som ska jobba med detta är missnöjda med hur processen har gått till och tycker att det har varit oproffsigt och konstigt? Är det inte rimligt att man i ett land som som värnar om demokrati och inflytande och att man ska lyssna på alla har den här typen av process? Särskilt ironiskt blir det ju när det handlar om kvalitetssystem. Varför har regeringen drivit fram processen på det här sättet? 114 () replik: Varför talar jag inte om regeringens förslag? Det är ju huvudförslaget. Jag vill veta vad ni kritiserar. Enligt min uppfattning är det intressant att veta vad i förslaget som oppositionen är negativ mot. Det är en sak att ni kritiserar processen. Vi pratar om innehållet i förslaget. Man kan ha synpunkter på processen, men vi är här för att slutgiltigt fastställa ett nytt kvalitetssäkringssystem för högskolan. Jag vill hävda att det är mycket vida ramar. Det finns inte någon detaljreglering av vad som exakt kommer att ingå i de olika momenten. Det här är väsentligt för oss eftersom det blir regeringen som får ta kritiken om förslaget inte fungerar så bra som vi hoppas. Det är inte som kommer att få ta kritiken i det läget. Därför är det viktigt att regeringen är med på det förslag som läggs fram. Jag har flera exempel på personer och rektorer som efter avstämningsmötet skriver att de blev uppmanade att komma in med synpunkter och att de tycker att det är bra att de får äga frågan hur man ska agera för att säkra kvaliteten. Jag vill passa på att ställa en fråga till . En fråga är hur man ska komma åt studenter som har sämre förutsättningar att klara högskolan. Att inte det finns med i förslag kritiseras starkt av och . Hur vill ni åstadkomma det? 115 () replik: Det blev lite oklart i slutet. Däremot tycker jag att det är anmärkningsvärt att det jag faktiskt frågade om, nämligen varför regeringen har valt att ha en sådan här process, svarade över huvud taget inte på. I stället fortsatte hon att prata om oppositionens förslag, som jag nämnde att hade redogjort väldigt tydligt för. Sedan säger att får regeringen ta kritiken. Om man har den inställningen undrar jag om regeringen någonsin får ta kritik. Om man inte tycker att det som har varit nu har varit kritik utan att den kanske kommer sedan, hur hård ska kritiken bli för att den ska kunna klassas som kritik? Om man har den inställningen att man inte tycker att det har varit kritik utan att den kanske kommer sedan och om man har så högt ställda krav på att det ska vara riktigt hårt innan det är kritik då slipper man ju kritik. Det är onekligen väldigt praktiskt, men det är inte rimligt. Det är faktiskt rimligt att regeringen har en process och har ett förslag som accepteras av dem som det berör, kan jag tycka. Det är då jag undrar igen och skulle vilja fråga varför man har drivit den här typen av process. 116 () replik: Jag vill hävda att jag svarade just på frågan om process. Att det sedan inte faller i smak må så vara. Problemet är ju att det finns skilda uppfattningar bland så prominenta personer som dagens kansler och fjolårets universitetskansler. De är diametralt motsatta vad gäller det förslag som vi faktiskt diskuterar. Och SUHF, som är universitets och högskolors förbund, har själva sagt att de inte tar ställning i frågan. De som har enats är en grupp människor som tillsammans har diskuterat och debatterat och tillsammans säger att det här förslaget är bäst. Men när SUHF inte ens har varit med i den dialogen vill jag hävda att man inte kan säga att det här har en oerhört stark förankring ute bland universitet och högskolor. Det finns också kritik. Som jag nämnde finns här alltså rektorer från SLU, och som efter den här hearingen säger att de ser positivt på den betoning av autonomi som görs, och ambitionen att detaljregleringen ska minska välkomnas. Man välkomnar kvalitetssäkringen och att den inriktas på resultat och inte på processen, som förordar. Man säger att möjligheten med självvärdering och platsbesök är ett viktigt instrument för att rättvist kunna bedöma förutsättningarna för att nå utbildningsresultat. Det här finns heller inte med i förslag, och det var det min fråga till egentligen rörde. Hur tänker sig oppositionen detta, om man säger att förslag är det bästa. Varför kan man då inte på något vis möta upp för att faktiskt hjälpa de studenter som kommer att ha det svårast? 117 i (c): Jag tycker att det är härliga tider att få diskutera kvalitet i den högre utbildningen. började med att nämna alla de studenter som kanske jobbar i sluttampen av sin högskole- och universitetstid. För att vara lite personlig kan jag säga att jag är i den andra ändan. Min dotter tar förmodligen på sig studentmössan och firar att det nu är dags att gå in i nästa period. Det är spännande att följa alla de unga människor som också funderar på hur deras framtid ska se ut. Är det ett svenskt lärosäte jag ska ansöka till eller är det någonstans i att över huvud taget fundera på vad som ligger framför. Vi ser också studentmössor på stan och man sjunger Sjungom studentens lyckliga dag. Det är klart att det är oerhört viktigt att i det här sammanhanget också fundera över på vilket sätt vi ytterligare kan stärka den sektor vi diskuterar , för att också visa vår respekt för alla de kommande studenter som ska söka till en utbildning som givetvis ska ha hög kvalitet. Att välja utbildning och våga den investering som det innebär att skaffa sig en högre utbildning tror jag är spännande för många unga människor, eller lite äldre människor, men det kan också vara fyllt av lite vånda. Ska man våga sig på en utbildning? På vilket sätt kommer jag att ha nytta av den på arbetsmarknaden? Det är mycket av det som har varit uppe i debatten . I tidigare debatter om kvalitet i den högre utbildningen och hur man ska välja har möjligheten med rankningslistor förts fram. På det sättet skulle man också se vilka universitet och högskolor som har bra utbildningar. Men det vi diskuterar , med anledning av den här propositionen, handlar faktiskt om att fundera på ett ännu mer grundläggande arbetssätt. Vad är det som är kvalitetsdrivande i den högre utbildningen och hur kan det ytterligare driva fram en högre kvalitet? och alliansregeringen har under sina år visat att utbildning och forskning är prioriterade både utifrån individens perspektiv och givetvis också utifrån samhällets perspektiv, utifrån som kunskapsnation men också utifrån konkurrenskraft. Det resursfördelningssystem som vi har tillkom i stort sett under den förra borgerliga regeringen. Redan då fanns kvalitetsindikatorer med i förslagen. Beslut togs, men innan de hann börja gälla ändrade sig en ny riksdag och så blev det ingenting. Sedan gick det ytterligare ett ganska stort antal år då man diskuterade kvalitet och man tillsatte utredningar. Det blev tilläggsdirektiv och så vidare. Men det är först , än en gång med en borgerlig regering, som vi vågar lägga fram ett förslag på det här området. Det är klart att det också i det är sprängstoff att diskutera kvalitet och värdera vad som är kvalitet. handlar det om att ha ett kvalitetsdrivande system för utbildningsresultat av hög kvalitet. Det är ju nya krav på universitet och högskolor som man ställs inför för att kunna möta framtidens utmaningar om ökad frihet, internationalisering och hög kvalitet. Då krävs det att kvalitetssäkringssystemet utvecklas. Jag ska ändå bara beskriva det här förslaget i korthet, precis som det har beskrivits innan. Det är ju så att resurserna ska fördelas utifrån både antal helårsstudenter, helårsprestationer och utvärdering av utbildningsresultat. Det är endast en mindre del som fördelas utifrån resultat, och inget lärosäte, som man skriver i propositionen, kommer att få mindre pengar. Snarare är det så att man kommer att fortsätta fördela utifrån det resursfördelningssystem som redan finns. I debatten har man hävdat att nu kommer man som grund för fördelningen enbart att ha studenternas självständiga arbeten. Men det är bara en av tre faktorer. En minst lika viktig faktor handlar faktiskt om universitetens och högskolornas självvärdering av utbildningens resultat, en oerhört viktig faktor. Flera har lyft fram i debatten att det här faktiskt är någonting som högskolor och universitet gör väldigt ofta. Man granskar sin utbildning. Man granskar lärosäten emellan. Man granskar studenternas arbeten och den kvalitet som de också innehåller. En ytterligare del kommer att vara att man faktiskt tittar över på vilket sätt den här utbildningen också är användbar på arbetsmarknaden. Då är det oerhört viktigt att ha den dialogen med de tidigare studenterna, och vi vet att finns den dialogen vid ett antal lärosäten och den går också att utveckla. Utvärderingen ska ske i fyraårscykler. Jag vill ändå påpeka att det skrivs och det sägs, och det är oerhört viktigt, att utvärderingen präglas av relevans, likvärdighet, transparens och förutsägbarhet. Mycket av det som man talar om att den inte skulle innehålla. Men om man går igenom logiken som finns i det här förslaget ser man att det är väldigt tydligt. Det är oerhört viktigt att lärosätena involveras i utvärderingsprocessen och ges möjlighet att både redovisa och förklara sina resultat. Själva granskningen ska ju ske av bedömargrupper. Det har skett tidigare, och det har varit framgångsrikt i tidigare utvärderingar. Det är klart att de bedömargrupperna också kommer att ha en relevant sammansättning, och man lyfter fram både experter på området som en del i bedömargrupperna men också arbetslivsföreträdare och studenter. Man har hävdat härifrån att studenter inte skulle ha någon möjlighet att vara med i utvärderingsprocessen. Men då har man inte läst propositionen i sin helhet. Begreppet anställningsbarhet har, i en väldigt bred betydelse, kommit alltmer i fokus. Jag tror att det är viktigt att se att det inte enbart handlar om att skaffa sig en anställning på arbetsmarknaden, utan det kan också handla om att som entreprenör testa sina kunskaper. Det är därför det är så viktigt att det också inkluderas i kvalitetsutvärderingen. I dagens betänkande ingår en granskningsrapport från som heter Studenternas anställningsbarhet regeringens och högskolans insatser. Här konstaterar vi i utskottet att uppdrag på det här området redan finns med i regleringsbrevet både till högskolor och universitet och i regleringsbrev till . Det har varit lätt att säga i debatten: Visst ska vi fördela resurser utifrån kvalitet. Men så snart det finns konkreta förslag har framför allt oppositionen haft väldigt svårt att förhålla sig till det. Man har hängett sig åt att kritisera stort och smått på olika sätt. Jag tror att det beror på att man har svårt att kombinera synen på fördelning efter kvalitet med att det ska vara lika för alla. En fråga som har varit aktuell har varit de här förslagen och de underlag som har funnits under processen. Visst kan man ibland säga att processen måste ske ganska snabbt, men det vi framför allt ska diskutera här är ju det förslag som ligger. Det som är en bärande tanke när vi eftersträvar en större autonomi för våra lärosäten är att vi måste ha ett ansvar för att säkra kvaliteten. Vi ska utvärdera resultatet och inte själva innehållet i undervisningen. Socialdemokratiska företrädare skrev i en debattartikel i att hela utbildningen, inte bara sluttampen, ska bedömas. Man vill att ska granska utbildningarnas upplägg, står det längre fram i artikeln, och så har man tre krav. Det kan kännas lite löjeväckande när det första kravet är att även ska tillåtas granska utbildningarnas kvalitet. Vi pratar ju om en fördelning utifrån kvalitet och att man ska titta på det resultat som sedan ska ligga till grund för detta. Det är vad det handlar om. Socialdemokraternas synsätt, och kanske resten av den rödgröna oppositionens synsätt också för den delen, visar att man inte litar på lärosätenas egen självvärdering som en betydelsefull del av kvalitetsvärderingen, utan den är något som man vill överpröva. I reservationen skriver man: Därför måste både utbildningens innehåll och mål, form och resultat granskas, dvs. Man ska tydligt peka ut vad det är för brister som man ser. Snacka om detaljreglering! Det visar den låga tilltro som man har till landets lärosäten när man föreslår överprövning på det här sättet. lärosäten har en central roll både för samhället och för den enskilda människans utveckling och välstånd. och alliansregeringen anser att och högskolor ska vara utbildningsanordnare av hög kvalitet, utgöra en kritiskt reflekterande kraft i samhället och vara tillväxtcentrum för ny kunskap och innovation. För att nå detta är frihet och ett större självstyre nödvändigt. Men ökad frihet måste också följas av väl fungerande system för kvalitetsutvärdering, och det är det vi har framför oss att debattera och besluta om . Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 118 () replik: Jag ska kort säga någonting om det som sade sist om att man inte litar på universitetens självvärdering. är ju inte jag socialdemokrat, men jag tycker ändå att det är lite konstigt om man har utgångspunkten i det här att man helt ska lita på vad den som är granskad säger. Jag tror inte ens att den som är granskad vill ha ett sådant system, utan den som är granskad vill ju bli det utifrån objektiva kriterier. Det är också vad vi har hört från universiteten. Så till själva huvudfrågan. Vi har hävdat att det inte finns med att man ska fråga studenterna. Det är sant, det finns inte med. Det finns däremot, som jag sade i mitt anförande, skrivningar om att det är möjligt för universiteten om de vill att som en del av sin självvärdering fråga dem och så vidare. Men faktum är att vi inte här har några synpunkter och inte menar att det måste vara med. Jag tycker att det är rimligt att fråga studenter vad de anser om kvaliteten. Jag tycker att det är rimligt att vi får reda på det och att det är en del av hur man ser på kvalitet. Det har också hela sektorn tyckt.