prot · GY0938 · 2010-12-20 00:00:00 — Det hämmar tillväxten och gör att både marknaden och människorna stagnerar. nämner kommunala hyresgarantier. De har ju knappt använts, så de kan inte ses som ett spetsigt instrument för att förbättra situationen för enskilda. Om hade lyssnat på mitt anförande hade han hört att det var tre områden som jag nämnde där jag gärna vill ha en blocköverskridande diskussion. Jag är glad för att bostadsministern nu är här så att jag kan begära replik även på honom och kanske ta initiativ till en sådan långsiktig diskussion om spelreglerna på bostadsmarknaden. Problemet är att politiken inte fungerar därför att det är ett vakuum; det är en ickepolitik. Marknaden fungerar inte heller därför att det är en oligopolmarknad där priserna drivs upp och konsumenterna har en väldigt svag ställning. Egentligen fungerar alltså ingen av de här bärande arenorna. Om den borgerliga regeringen är beredd att erkänna det och därmed hitta lösningar för att få det här att fungera är vi mer än gärna med och jobbar fram lösningarna. 9 (M) replik: Politikens uppgift är att skapa förutsättningar för samhället att fungera. Det är det som är ambitionen mer än att detaljreglera och tro att man genom lagstiftning kan framdriva exakt det man tror sig vilja åstadkomma. Det här är väldigt viktigt. Jag kan bara i förbigående nämna detta med kommunala hyresgarantier. Att de inte har utnyttjats behöver inte innebära ett misslyckande. Jag kan ta exempel från många kommuner där de inte har behövts därför att det fungerar i alla fall; unga får bostad. Men de har möjligen varit en hjälp i de kommuner som har använt dem. Hyresrätten är viktig, inte minst för ett parti som står för arbetslinjen, eftersom hyresrätten är en förutsättning för den flexibla bostadsmarknad som vi vill ha. Människor måste kunna flytta till arbete, människor måste kunna flytta till studier och också flytta av andra skäl, kanske för att man har träffat någon som man vill bo tillsammans med. Och vi har sett att hyresrätten har haft det svårt. Vi vet att det har producerats hälften så mycket bostäder i som i våra nordiska grannländer, och 12 av de åren hade vi en socialdemokratisk regering. Varför blev det inte någon uppgörelse med bostadsmarknadens parter under den tiden? Varför gjorde man inte de här ansträngningarna redan då? Då hade vi kommit längre . Utan tvekan är det på det sättet. De reformer som genomfördes under förra mandatperioden har skapat goda förutsättningar att gå vidare. Utifrån den utgångspunkten, den plattform som de reformerna innebär, är vi naturligtvis beredda att diskutera hur vi på bästa sätt och i största möjliga samförstånd kan lösa de problem som vi kan identifiera, som jag också nämnde i mitt anförande, och där vi inte har några avvikande uppfattningar. 10 (MP) replik: började sitt anförande med att undra om jag har någon kunskap om civilutskottets beredningsområde, och det visar att lyssnade på mitt anförande. Vi har väldigt olika uppfattning om vad ansvaret ska vara. Vi anser att det bostadspolitiska ansvaret ska vara även ett socialt bostadspolitiskt ansvar, och det har vi med i vår första reservation där vi också har lagt in vårt förslag till den bostadspolitiska målsättning som vi menar ska vara den som civilutskottet ska arbeta utifrån. Det är alltså helt riktigt att vi har olika uppfattning om vad ansvarsområdet är. Vidare undrade om vi inte lever i olika världar. Jag vet inte vilken värld lever i. Men, herr talman, jag träffar människor som bor i hyresrätter. Jag träffar människor som bor i hyresrätter som är dåligt underhållna. Jag träffar människor som bor i miljonprogramsområden. Jag träffar alltså människor som är oroliga för sina möjligheter att bo med den politik som regeringen har drivit . Jag träffar alltså människor som är rädda den verkligheten lever jag i för att de inte ska klara sitt boende på grund av de ekonomiska åtstramningarna. Det är utifrån den verkligheten som jag argumenterar. Därför skulle jag vilja ha svar på några frågor. Ni argumenterar för och tycker att det är viktigt med långsiktiga spelregler, och det tycker vi också. Det är viktigt med långsiktiga spelregler och viktigt med stabilitet i byggandet, för det skulle kunna hålla nere priserna. Ni tycker så här men är ändå inte beredda att ha någon politik för det, ni är inte beredda att lägga några som helst offentliga resurser till det. Hur ska ni då kunna åstadkomma stabila villkor för produktion och en jämn produktion till låga kostnader? Vad ska ni göra för att åtgärda miljonprogrammens brister? Vad ska ni göra för att de människor som bor i bostäder som faktiskt är hälsovådliga ska få någon form av stöd och hjälp för att kunna bo på ett mindre hälsofarligt sätt? Det undrar jag. 11 (M) replik: När det gäller det sociala bostadspolitiska ansvaret har jag nog uppfattningen att det tas i alla kommuner i . Det kan möjligen variera i någon mån, men att det ansvaret finns är väl ganska uppenbart. Regelverket finns ju också, delvis i socialtjänstlagen men också på annat håll. Det finns sociala förturer och det finns fastighetsägare som tar emot människor som har svårt att få en bostad. Jag nämnde kommunala hyresgarantier tidigare. Att det skulle brista i någon särskild omfattning nu och att det skulle vara någon skillnad kan i alla fall inte jag se. När det gäller frågan om underhållet: Om underhållet inte har skötts på vissa håll det har nog i och för sig gjorts på de allra flesta håll beror det inte på något som har inträffat under förra mandatperioden, utan det är i så fall något som har skett . För egen del tror jag att olika typer av riktade subventioner har lett till att fastighetsägare, inte minst kommunala bostadsföretag på många håll, inte har gjort det som en ansvarstagande fastighetsägare borde göra för att man också där har väntat på att det ska trilla ned pengar från staten och att någon annan ska ta det ansvar man faktiskt har. Detta rimmar ganska illa med de synpunkter som finns från oppositionen när det gäller kommunernas bostadsförsörjningsansvar. Om kommunerna ska ta detta ansvar, varför har man då inte sett till att ha fullgoda bostäder och renoverat sina bostadsbestånd? Det är en missuppfattning eller så har man en annan verklighetsuppfattning om man tror att detta problem har kommit . Det har funnits . Det är ett problem som måste åtgärdas, och det handlar i första hand om att fastighetsägare måste bära ansvaret för att rusta och underhålla sina bostäder. 12 (MP) replik: Det var intressant information vi fick. Om vi ska ha en regering som ska ta ansvar för det som hände måste vi alltså byta regering och inte ha en regering som har suttit bara . Jag tycker att det är märkligt. Jag trodde att om man vill ta ansvar för tar man ansvar för det vi har oavsett om det har bildats eller om det finns en historia bakom. Jag fick inte svar på någon av mina frågor. Jag frågade vad man tänker göra från regeringens sida. Jag har inte för avsikt att föra någon kommunalpolitisk debatt här. Jag vet att kommuner har olika möjligheter och förutsättningar. En del har det lättare än andra att klara de problem som finns. Det beror på en mängd olika saker, som till exempel den lokala arbetsmarknadens situation. Jag undrar alltså hur man från regeringens sida har för avsikt att agera. Eller har man inte för avsikt att agera över huvud taget för att ge människor som bor i hälsovådliga bostäder möjlighet att bo bättre? Har man inga som helst ambitioner? Jag har många kontakter med byggsektorn och med privata fastighetsförvaltare. De säger att det är en omöjlighet för dem att klara miljonprogramsområdenas behov utan någon form av subventioner. Man har till och med föreslagit att regeringen ska agera för att man ska kunna använda en viss typ av EU-fonder som näringslivet självt har sett vore en möjlighet. Men regeringen har tydligen inga ambitioner. Jag undrar också över det som för fram som viktigt, nämligen kontinuitet och stabilitet. Hur åstadkommer man det? I ett helt marknadsstyrt samhälle har vi konjunkturer. Ska man kunna få kontinuitet och stabilitet i produktionen med låga priser måste man agera för att balansera konjunkturförändringarna. Så har alla regeringar gjort i de flesta europeiska länder , vad jag vet. Har regeringen någon politik på detta område? 13 (M) replik: Alla bostäder finns sannolikt i någon kommun. Direkta hälsovådliga förhållanden i en bostad är något för och fastighetsägaren. Det är fastighetsägaren som bär ansvaret och inte staten. Tittar i budgetpropositionen kan se att det redovisas vissa överväganden om behovet av åtgärder i miljonprogrammets bostadsområden. Regeringen konstaterar att vissa av flerbostadshusen i miljonprogramsområdena står inför stora upprustningsbehov, vilket är helt korrekt, och att det innebär en stor utmaning för dem som är ägare och förvaltare av dessa bostäder. När det gäller det statliga engagemanget och det är det som efterfrågas, herr talman erinras det om att i rapporten av miljonprogrammets flerbostadsområden statlig medverkan i finansieringen har föreslagit ett garantiprogram för upprustning av miljonprogramsområdenas flerbostadshus. Vid remissbehandlingen av den rapporten framkom det att de flesta remissinstanser var positiva till ett statligt engagemang, även om det inte fanns någon bred uppslutning bakom förslag. På det viset har staten alltså tagit ansvar för denna fråga. Regeringen har också initierat en särskild dialog mellan boende, fastighetsägare och berörda kommuner i områden där man ser att det finns problem. Jag har själv varit i Herrgården i och sett hur det ser ut. Det ser inte alls trevligt ut, så visst finns det behov. Men när det handlar om hur vi skapar förutsättningar för att förändra den situation som många lever i och vilka som ska göra det må vi ha olika uppfattning. 14 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: lyfte fram att det byggs mer än och att byggandet har ökat . Problemet är att det inte byggs hyresrätter utan bostadsrätter. Tusentals unga och andra står i bostadskö, och Alliansens politik kommer inte att hjälpa dem. menar att det inte är fel med investeringsbidrag. Problemet är att det inte har spelat någon roll eftersom prisbildningen på bostadsrätter gett en fortsatt stark efterfrågan på bostäder i dessa delar av landet och att bruksvärdessystemet dämpar prisutvecklingen för hyresrätterna. Det har varit ett problem , men det går inte att bevisa förrän man har byggt lägenheterna. Då ser man att bostadsrätter alltid är billigare än hyresrätter. Er politik gynnar inte dem som är utsatta. Den gynnar de välbärgade som redan har pengar och kan köpa bostadsrätter. Vad säger ni till oppositionen och till alla dem som står i bostadskö? 15 (M) replik: Bostadsbeståndet i består av hyresrätter, egna hem och bostadsrätter. Det finns alltså hyresrätter. Vi vet dock att det är brist på hyresrätter i många kommuner. Jag delar uppfattningen att det är ett problem på många håll och att det är svårt för unga att komma ut på bostadsmarknaden när det inte finns hyresrätter. Det var därför alliansregeringen och under förra mandatperioden fattade beslut om den nya lagstiftningen om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag och nya hyressättningsregler. Bostadsmarknadens parter, , Fastighetsägarna och , är här överens om att det är vad som krävs på detta område till att börja med för att åstadkomma fler hyresrätter. Vi har ingen ideologisk uppfattning om hur det är bäst för människor att bo. Det spelar ingen roll vad jag eller andra politiker tycker. Det viktiga är vad enskilda människor gör för val. Vi efterstävar att komma till en situation där den efterfråga som finns på marknaden styr bostadsbyggandet. Det har tidigare inte varit möjligt för att det inte har gått att producera hyreslägenheter. intar en särställning med sin reservation om allmännyttans roll. Det finns ingen möjlighet att ha en sådan ordning som förespråkar, vilket Socialdemokraterna och verkar har insett. 16 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Det var inte förhoppningsfullt. Den moderata regeringen har inga ideologiska ambitioner och lösningar på samhällsproblemen. Det är bra att få höra det igen. Regeringens företrädare skrev i en debattartikel att det handlar om sekundära lösningar på det här enorma samhällsproblemet. Det är ungdomar, invandrare, kvinnor och ensamstående som alltid får lida för regeringens politik. Det är en fruktansvärd människosyn att låta var och en själv lösa sitt bostadsproblem. Det är inte vars och ens eget problem. Det är ett samhällsproblem. Vi behöver en politik som ser till att människor inte hamnar i botten. Den politiken finns tyvärr inte i . Här står en regeringsföreträdare och säger: Vi kan inte. Vi har inga ideologiska lösningar. Vad har ni? Vad lovar ni de 216 000 ungdomarna? Det finns inte ens sociala bostäder för alla som behöver det. Ni har en jobbpolitik, men människor i sociala bostäder vet inte om de ska börja med att vända sig till Arbetsförmedlingen eller . Människor blir förvirrade av er politik. Det är tyvärr hopplöst. 17 (M) replik: Att vi inte har ideologiska ambitioner innebär ju inte att vi saknar ambitioner. Våra ambitioner är att skapa ett samhälle där människor i möjligaste mån kan leva utifrån sina egna önskemål, behov och förutsättningar. Det innebär att människor som har det svårt ska få stöd på olika sätt. Som jag sade i ett tidigare inlägg har alliansregeringen och riksdagsmajoriteten valt att i första hand stödja enskilda människor som har det svårt. Vi har till exempel infört en höjning av bostadsbidragen, ett särskilt bostadstillägg för pensionärer och en mängd andra åtgärder, inte breda produktionsstöd som hamnar i bostadsbolagens fickor i stället för hos människorna. Vi har inga ambitioner när det gäller vilken typ av bostad människor ska välja. Jag kan erinra om att vi, enligt prognos, hamnar på 25 000 påbörjade lägenheter. Det är betydligt fler än den genomsnittliga bostadsproduktionen under den tidigare socialdemokratiska regeringsperioden 19942006 med omfattande subventioner och statlig styrning av bostadsmarknaden. Det som gjordes under den förra mandatperioden och det arbete som fortsätter kommer att ge de 25 000 bostäderna. Det är ett kvitto på att det börjar gå åt rätt håll. Om man har en bestämd uppfattning om att människor ska bo i en viss typ av bostäder, som har framställt det , tror jag att man hamnar betydligt mer snett, och det skulle produceras ännu färre bostäder än . 18 (FP): Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Jag instämmer i anförande. Vi har samma uppfattning om hur bostadspolitiken ska byggas upp i . började med att vara självkritisk och sträcka ut en hand. Det tycker jag är bra. Allteftersom debatten fortgår kan jag dock konstatera att de politiska skiljelinjerna är tydliga och bestående. Därför känns dagens debatt som något av en repris av tidigare års debatter när det gäller den politiska inriktningen. Som sade är vi i stort sett överens om målen. Det handlar om att öka det totala bostadsbyggandet. Det handlar om att ha blandade upplåtelseformer och om att människor ska få välja. Efterfrågan är något intressant. Det har funnits med i Alliansens bostadspolitiska mål . Det dök upp i det rödgröna målet . Det finns en viss förskjutning även på den rödgröna sidan. När det gäller samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande har och alliansregeringens inriktning varit klart utstakad sedan regeringsskiftet . Förenklat kan man säga att vi har förflyttat oss från ett genomreglerat system med statiga subventioner till ett system med långsiktigt stabila regelverk utan de snedvridande subventionerna. räknade upp alla de åtgärder som vidtagits, så dem behöver jag inte upprepa. Men det är naturligtvis inte så att det inte behövs fler åtgärder. Det finns en tydlig strategi som har gett tydliga resultat. prognos är mer än 25 000 nya bostäder, och 28 000 bostäder. I skuggan av ekonomisk kris och lågkonjunktur är det anmärkningsvärt bra siffror. Som sade är det betydligt högre siffror än tidigare mandatperioders genomsnittssiffror. Det är bevis nog för att strategin håller. Detta till trots hänger den rödgröna oppositionen kvar vid sitt gamla tänkande. Man lägger fram nya förslag om statliga subventioner. Det är anmärkningsvärt med tanke på att varken bygg- och bostadsmarknaden eller branschen efterfrågar det. Man har till och med sagt att man inte vill ha det. Även från branschens sida ser man att det är snedvridande och konkurrenshämmande. Det verkar som om man inte ser att en fungerande bostadspolitik inte handlar om olika typer av statliga stöd. Det efterfrågas ingenstans längre. Det som har efterfrågats är faktiskt den politik som förs med långsiktigt stabila spelregler. Den politiken har förts , och den kommer regeringen att fortsätta att driva. En utsträckt hand kanske gör att vi kan hitta vissa saker som vi kan komma överens om. kallar den här politiken för en ickepolitik. Det faller ganska platt med tanke på att den ger ett så tydligt resultat. Vi har ju sett resultatet av den tidigare förda politiken med statliga ryckiga subventioner. Det ledde till bostadsbrist i mer än hälften av våra kommuner. Den politik man förde då har vi facit på. Den politik vi för nu ser vi facit på med kraftigt ökat byggande. Det blir märkliga proportioner när vi lägger en budget för utgiftsområde 18 på 1,3 miljarder och oppositionen mer än dubblar det. Man lägger till 1,7 miljarder. Det är inget annat än statliga subventioner till olika ändamål. Siffrorna visar att vi är på väg åt rätt håll för att uppnå målet med en fungerande bostadsmarknad där konsumenternas efterfrågan möter ett utbud av bostäder som motsvarar behoven. Efterfrågan har, som jag nämnde förut, blivit även ett rödgrönt honnörsord sedan ett eller . Det blir ofta diskussion om upplåtelseformer. Vi måste ha med oss att det totala byggandet är en avgörande faktor. Det låter som om ingen flyttar in i de bostäder som byggs. Det är självklart att vilken upplåtelseform som än byggs finns det en efterfrågan och någon flyttar in. Det måste lätta trycket på bostadsmarknaden. Det handlar om flyttkedjor och så vidare. Enda sättet att lösa problemet med hyresrätter till rimliga kostnader är att lösgöra bostäder i det befintliga beståndet. Mycket har handlat om hyresrätten. Vi är helt överens om att det finns en brist speciellt i expansiva delar av landet. Det kommer en ny lagstiftning som handlar om att ändra allmännyttans roll och hyressättningssystemet. Förmodligen, sannolikt och förhoppningsvis kommer det att leda till att det blir mer attraktivt att bygga och förvalta hyresrätter. Den stora styrkan som glöms bort i diskussionen är att förslagen och hela regelsystemet togs fram i samverkan med de stora aktörerna på hyresmarknaden, det vill säga , och . Då blir det lite märkligt att till exempel driver en annan linje än den som de som är direkt berörda av detta vill. När vi ändå pratar om hyresrätten kan jag säga att vi i och många regeringsföreträdare det står även i budgetpropositionen anser att utvecklingen av upplåtelseformen hyresrätten är viktig. Det finns en diskussion om tillval och frånval. Det är en diskussion som har pågått länge under förra och även förrförra mandatperioden. När vi diskuterade frågan 2005 fanns det inte riktigt kraft att komma i mål i frågan. Jag hoppas verkligen att vi kan fullfölja diskussionen . I diskussionen om utveckling av hyresrätten bör naturligtvis de förslag från hyresmarknadens parter om fastighetsavgiften, momsfrågor och underhållsfonder tas med för att se vartåt vi kan komma i frågan. Det är en konstruktiv diskussion som förs. Vi pratar ju om utsträckta händer. Även om vi har diskuterat hyresrätten vill jag ändå vara tydlig med att vi från sida naturligtvis inte har ändrat uppfattning. Den stämmer helt med vad har framfört, det vill säga att upplåtelseformen i sig är ingen politisk fråga. Det finns inget värde i att främja en upplåtelseform framför en annan. Värdet ligger i att upplåtelseformer finns i den utsträckning som efterfrågas. Det är människornas individuella val som styr vilken fördelning vi ska ha av upplåtelseformer. Det är inte alls något politiskt avgörande från vår sida. Precis som sade finns många hyresrätter. De utgör trots allt den största andelen bostäder i . När vi tar del av reservationer om allmännyttans roll på hyresmarknaden kan vi konstatera att det finns djupt rotade ideologiska spärrar mot att normalisera bostadsmarknaden på hyresrättssidan. Vi kan också konstatera att är konsekvent. Det var det enda partiet som gick emot den reformering av hyressättningssystemet som övriga sex partier ställde sig bakom. Låt mig säga något om det befintliga bostadsbeståndet. Jag tycker att det sker en ringaktning av en åtgärd som förstärks, nämligen att stimulera att det befintliga beståndet utnyttjas på ett bättre sätt genom att avdragsmöjligheterna för att hyra ut sin bostad ökar. De har först ökat till och ökar nu till . Det finns siffror som visar att det kan bli ett väsentligt tillskott på bostäder, speciellt i områden som där det finns många bostäder som står tomma och oanvända. Då stimuleras det till en användning av de bostäder som finns. Betänkandet ger tydliga besked om skiljelinjerna i frågor om bostadspolitik och även konsumentpolitik. är det väl inte så stora skillnader i konsumentpolitiken som man vill göra gällande. Den stora skillnaden ligger i att vi från Alliansens sida sätter individens styrka i centrum. Vi vill stärka individens möjligheter att göra de rätta valen. Då kommer frågorna om att var och en väljer ett hållbart handlande. Det blir kanske en lek med ord, men jag ser den stora skillnaden i att vi vill ge individen makt att göra egna val. Det är det som styr konsumtionen. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 19 (MP) replik: Jag har inte hävdat att bostadsbyggandet var tillräckligt eller någon period före valet när den här regeringen tog över. Det är från den perioden som detta att bygga 40 000 bostäder i snitt togs fram som en nivå som behöver. Det är lite märkligt att använda det faktum att människor flyttar in i de bostäder som byggs som ett argument för att det är de bostäderna de efterfrågar. Det är självklart att när vi har ett sådant oerhört underskott på bostäder och oerhört stort behov av bostäder att varje bostad som byggs hittar någon som vill bo i den. Jag försökte i mitt anförande att förklara vad jag ser som en effekt bakom detta, nämligen att människor tvingas bli bolåneslavar. I ökad utsträckning har det blivit en brist på billiga bostäder som människor kan hyra under den del av livet när de inte har bestämt sig för att definitivt bosätta sig någonstans. Men det kan också gälla hela livet. Det finns människor som faktiskt föredrar hyresrätten som boendeform hela livet. Det är inte så att alla när de har fått den fasta punkten i tillvaron väljer att köpa sig en bostad. Det är i fråga om det här problemet som vi skulle vilja se några signaler från regeringssidan om hur ni tänker hantera det faktum att människor faktiskt inte hittar vad de efterfrågar. Jag kommer tillbaka till påståendet om att det här skulle vara en god grund för den förda politiken. 20 (FP) replik: Jag vet inte om jag sade att har hävdat att det har byggts tillräckligt många bostäder. Den här frågan är grunden för den politik som Alliansen startade . Vi konstaterade att med den förda politiken byggdes inte tillräckligt många bostäder. Om man märker detta får man ändra strategi. Man kan inte fortsätta med more of the same när man märker att det inte fungerar. Det är möjligt att byggandet ska ligga på nivån 40 000. Därför är det bra att se att bostadsbyggandet faktiskt ökar. Vi närmar oss ändå 30 000. Jag har sett andra siffror som ligger lägre än 40 000, men det är svårt med balanspunkten. Hur som helst är det inte sak att fastställa en siffra. Vår sak är att fastställa ett regelverk som gör att folk kan efterfråga och få de bostäder de vill ha.