prot · GX09145 · 2010-06-29 00:00:00 — Anledningen till att jag skrev interpellationen var att ett antal människor i mitt närområde kontaktade mig och ställde frågan hur det kunde vara på detta sätt. Det handlar företrädesvis om äldre människor som under långa perioder slitit med ett sjukdomstillstånd som de inte har fått någon ordning på och fått till svar att de håller sig inom kön och de har sin rättighet, men tyvärr har man inte specialister. Det där kan jag tycka har varit lite knöligt. Vår roll här är att se till helheten och konstatera att vi måste sätta system i sjön som gör att det blir så bra som möjligt för individen. När jag lyssnar på ministerns svar, bland annat om kömiljarden, tycker jag att det är lite intressant, för om man tittar på statistiken ser den rätt ut, det vet både du och jag. Det är ungefär lika mycket folk i kön fortfarande fast det är ett större antal som själva har valt köandet för att de vill träffa sin egen läkare. Då har man inte tjänat något. Den här patientgruppen är en sådan grupp som inte för speciellt mycket väsen av sig. Däremot är det en grupp som förutom att de genomgår ett kraftigt lidande också kostar en del pengar. Insatsen skulle alltså mycket väl kunna betala sig rejält, men då krävs det att ministern är tydligare och mer skarp. Att kommer med riktlinjerna 2011 är jättebra, det är inte fråga om det, men det är viktigt med tydlighet, och då kanske vi i slutändan hamnar hos specialisten, läkaren. Vi skulle kunna bredda debatten till att handla om hyrläkare och allt vad det är, men det tänker jag inte göra. Skulle ministern kunna tänka sig att ta fram verktyg som gör att läkarkåren tar det här på större allvar? Det skulle för den enskilde innebära att tiden som man lider förkortas. Då skulle per automatik också köerna kortas. Totalen borde bli att hela samhället skulle tjäna på det här. Då krävs det tydlighet, och det är i stort sett bara ministern och regeringen som kan vara tydlig och säga att vi måste ta krafttag för att lösa problemet. Om man resonerar så att den äldre ska vara i fokus jag har hört ministern säga det ett flertal gånger då borde man också ta krafttag för att lösa den här frågan. Även diabetesvården berör många äldre, men vi kan se att det system som byggts upp bland annat i utifrån ett vårdutbud mer bygger på kvantitet än kvalitet, vilket oroar mig. Det är lite snårigt. I går hade jag en diskussion med finansministern om pensionärernas möjligheter när det gäller skatter. Det är en grupp där det stora flertalet inte har ekonomiska möjligheter att kunna köpa sig en plats eller gå förbi en kö. Jag tror att vi har en gemensam syn på detta, men lösningarna är nog lite olika. Skulle ministern kunna vara lite mer precis beträffande hur han tänker i frågan? 83 (): Jag ska börja med att kort nämna att vi gjorde ideologiskt avkall 1994 för att värna det som vi nu diskuterar, likvärdig vård. Det var nödvändigt för att vi skulle ha kvar någonting av välfärdens kärna. Det var anledningen till ideologiskt avkall, . Alla patienter bör ha rätt till likvärdig vård och samma möjligheter att få den medicinmässigt relevanta vården. Det är vår syn. Frågan är om regeringen är beredd att ta ansvar för det som sker med de nationella riktlinjer som är öppna, som inte på något sätt är tvingande. Man kan vid kliniker och bland läkare bortse från dem. Vi vill att det ska vara obligatoriskt att använda de nationella riktlinjerna. Vi vill ha granskning och kontroll i förväg av alla vårdgivare för att säkerställa att de ger den bästa möjliga vården och följer de nationella riktlinjerna. Därför föreslår vi en nationell kvalificering av alla vårdgivare. För att öka kunskapen om vårdens resultat spelar kvalitetsregistren en viktig roll. Där kan man samla data om hur patienten mår, om hur vårdens behandling av patienten lyckas, och det ger möjligheter att utveckla kvaliteten. Problemet är att rapporteringen till kvalitetsregistren är frivillig. Regeringen har valt att inte öka kunskapen om vården genom att avstå från ett obligatorium som skulle ge värdefull kunskap om hur vården lyckas. Min fråga till ministern är varför regeringen inte vill ta ansvar så att vi får tillgänglig och tillförlitlig kunskap om hur vården fungerar. Eller är ministern beredd att öppna för obligatorisk rapportering? Vi vill ha obligatoriskt deltagande i kvalitetsregister. Det ska finnas ett krav att man ska delta i nationell kvalitetscertifiering. Låt mig gå över till frågan om diabetes. Regeringen har infört vårdval men lämnat till landstingen att formulera på vilka grunder ersättningen till vårdcentralerna ska betalas. Regeringen har också ensidigt prioriterat valfrihet och tillgänglighet men valt att bortse från kvaliteten. Regeringen föredrar alltså att gynna snabba kontakter med vården, vilket Per var inne på, inte kvaliteten. Inte heller har man satsat på tillgänglighet för dem som behöver vård allra mest, människor med diabetes och andra kroniska sjukdomar. Det är inte rimligt att människor med diabetes riskerar att komma i kläm när forskningen entydigt visar att regelbundna kontakter med läkaren eller i detta fall diabetessköterskan leder till bättre måluppfyllelse och bättre resultat i diabetesvården. Frågan är om regeringen är beredd att prioritera de kroniskt sjuka. Kommer ministern att ta initiativ till att det tas fram kvalitetsindikatorer i vårdvalet så att kvaliteten och resultatet belönas? visar det att sex av tio diabetespatienter, av dem som finns i registret, inte når sitt målvärde. Det är inte rimligt. Därutöver finns mörkertal i form av alla de som inte rapporteras till registret. Det visar att det behövs mer fokus på resultat i vården. Det behövs kvalitetsregister och nationella riktlinjer. Eller tycker ministern att det är rimligt att bara sex av tio når målet? 84 Socialminister (): Det är naturligtvis viktiga frågor vi resonerar om. De är viktiga för den enskilde patienten, för vederbörandes anhöriga och för hur vården fungerar när det gäller att knyta an till enskilda personer och fungera som den är tänkt att göra. Det finns en ojämlikhet i vården som tar sig uttryck på många olika sätt. Det finns skillnader mellan norr och söder, öster och väster. Det finns skillnader inom ett och samma landsting, skillnader i behandlingen av kvinnor och män, skillnader mellan människor som är svenskar sedan generationer tillbaka och sådana som anlänt till vårt land. Det finns också skillnader mellan personer från olika socioekonomiska grupper. Detta behöver ändras så att alla människor, oavsett allt, behandlas på ett likvärdigt sätt, på bästa möjliga sätt. En av de absolut bästa metoderna att åstadkomma det är att mäta och jämföra och därefter utvärdera resultatet av det som åstadkommits. På så sätt kan vi ta itu med det som inte fungerar och lära oss av det som fungerar riktigt väl. Därför tror jag att öppna jämförelser och kvalitetsindikatorer är något av en nyckel. Jag kan förmodligen inte leda det i bevis, men jag tror att ojämlikheten i vården håller på att minska om vi ser på det över . Allteftersom vi mäter alltmer och allt noggrannare kommer dessa saker , och det blir möjligt att ta itu med dem. Det är mycket, mycket betydelsefullt, men då måste de också användas till kloka åtgärder. Per var inne på köer, och köer orsakar mängder av oro och lidande när det gäller enskilda personer som väntar på behandling. Det gäller för den delen även deras anhöriga. Här finns det en hel del bekymmer. Jag vill dock motsäga Per när det gäller resultaten. Det vi nu kan se jag nämnde siffrorna tidigare är dramatiska förbättringar. Även om vi vilket vore felaktigt, men jag säger det ändå räknade in varenda person som är frivilligt väntande och räknade med att vederbörande skulle behandlas , trots att det finns goda medicinska grunder för att inte behandlas nu om man räknade alla som att de väntat oavsett hur länge de faktiskt väntat skulle vi se en förkortning av köerna . Vi har alltså sett dramatiska förbättringar på , och det arbetet måste vi fortsätta att bedriva. Detta kan var och en studera på sajten . är inne på viktiga frågor när det gäller hur riktlinjer används och när det gäller inrapportering till kvalitetsregister. Självklart är det inte fritt valt arbete utan det är metoder som ska användas. Det gäller att nå ut med utbildning och information till all personal så att det också praktiseras. För att våra register ska bli riktigt verkningsfulla och väl fungerande kortsiktigt och ligga till grund för forskning och utveckling på området, vilket kan ge ännu bättre behandling, måste vi ha in uppgifterna. På så sätt kan vi få ett så bra underlag som möjligt och kan gå vidare. Självklart måste vi tydligare prioritera kroniskt sjuka patienter som inte ska ha en bättre vård än andra men en vård som är jämförbar med alla andras. hamnar de ofta mellan stolarna och slits på ett sätt som gör att de, summa summarum, inte får en likvärdig vård, jämfört med de allra flesta av oss. 85 PER (): När vi diskuterar på det här sättet är vi samstämmiga. Jag tror att vi har samma tankar om hur vi vill att våra äldre ska ha det och hur vi själva vill bli behandlade när vi blir äldre. Problemet är att jag inte tror på kvantifieringen. Jag tror på att vi måste följa upp och ha krav, men ett belöningssystem, ersättningssystem, inom vårdapparaten som bygger på kvantifiering kommer att leda till sänkt kvalitet. När man börjar mäta kvalitetsindikatorerna och de andra faktorerna kommer det i sig att vara stimulerande, men som ministern sade kan vi se att kvaliteten inom hälso- och sjukvården blir allt bättre. Så är det, och det oberoende av regering, skulle jag tro. Den utveckling vi har, den medicinsk-tekniska och den specialiserade, blir nämligen bättre. Brottet uppstår när det är kvantiteten som styr, och då blir det bekymmersamt. Då tror jag att våra äldre, de som inte kan ta till orda, hamnar i kläm. När det gäller förmaksflimmer specifikt är tyvärr majoriteten av patienterna äldre multisjuka människor som är beroende av en vårdapparat som tar ett helhetsgrepp och ser hela människan, inte bara specifikt och styckevis. När man har ett system som belönar styckevisa insatser är risken att man bortser från de andra delarna, som också behöver stöd, hjälp och behandling. Vi borde väl ändå vara ganska överens om att ett sådant system inte är till gagn för den äldre. Då är vi ute på ett sluttande plan. Det leder inte till en bättre hälso- och sjukvård. Det leder förmodligen till mer hälso- och sjukvård, men inte till bättre. Det är här det bryter sig lite grann mellan vår och er syn på hurdan hälso- och sjukvården ska vara. Jag tror att vi vill samma sak, men har lite olika orosmoln i sikte. Men det viktiga måste ändå vara att tant under sina sista dagar åtminstone inte ska känna att det är hjärtat som stör så att de inte mår så bra som de skulle kunna, utan att det måste vara någonting annat. Där har vi ett ansvar, tycker jag. Det är de som har byggt landet. Det är därför vi finns här med all den trygghet som de har varit med och skapat. De förtjänar att bli tagna på allvar. kommer riktlinjerna, kan man framhålla. Väl så bra, men man kanske skulle kunna göra en viljeyttring . I stället för att bara prata om vårdval kanske man borde diskutera att det skulle kunna heta hälsoval, med en helhetssyn på människan i stället för en kvantifiering. Jag kommer förmodligen inte att få ministern att säga det här, men jag tror att det gäller all verksamhet, oavsett om den är offentlig eller privat: Om man bara kör på kvantitet måste man göra avkall på kvaliteten. Det tror jag att vi kan vara ganska överens om. Det är en balansgång. Jag tror inte på ministerns medicin. Var gärna lite tydligare! Tala om för och att ni kommer att se till att det bildas ett flimmerteam inom deras hälsocentral! Det kan räcka. 86 (): Man kan som socialminister få för sig att man i talarstolen under en interpellationsdebatt kan säga att de ska följa de nationella riktlinjerna. Men nationella riktlinjer är endast rådgivande. I och med att de är rådgivande kan man på kliniken, på eller någon annanstans välja att bortse från dem eller göra någonting annat. Det är det som är problemet, så frågan återstår: Är regeringen beredd att ta ansvar för att det läge som råder ska råda också i fortsättningen? Vi vill att det ska vara obligatoriskt att använda de nationella riktlinjerna. Vad vill regeringen? Vi vill ha granskning och kontroll i förväg av alla vårdgivare för att säkerställa att de ger bästa möjliga vård och följer de nationella riktlinjerna. Vad vill regeringen? Är ministern vad gäller kvalitetsregistren beredd att ta upp frågan om obligatorisk rapportering? Vi vill ha obligatoriskt deltagande i kvalitetsregister. Vi vill ha krav i den nationella kvalitetscertifieringen på att man deltar. Jag hakar upp mig på slutet av socialminister svar, där han tar upp kömiljarden, som Per var inne på. Han säger: Uppföljningen visar på minst sagt lyckosamma resultat. Det är möjligt att det är så, men det har också kommit upp att det ute i landstingen har funnits två olika kösystem. Den ena består av frivilligt väntande eller vad det heter. Det är klart att vi kan redovisa att resultatet har varit lyckosamt, , men varför ska vi vänta till efter valet för att få se resultaten? Näst sista meningen i svaret lyder: har regeringen dessutom höjt kraven i kömiljarden för att sporra landstingen att korta köerna ännu mer. Varför ska redovisningen av detta komma först efter valet, ? Jag vill inte vara konspiratorisk, men jag tror att förstår att när han nu har varit ute och kanske varit tvungen att skärpa till det hela på grund av att man inte har följt de riktlinjer som ministern har talat om i talarstolen i riksdag det är väl ungefär lika dåligt som med de nationella riktlinjer som han sade att de ska följa innebär det att resultatet kanske inte är så klädsamt när vi är nära ett val. Men vi får väl se! Vinner vi valet ska vi jaga i opposition med det resultat som redovisas då. 87 Socialminister (): Skulle ni vinna valet skulle ni ta bort kömiljarden, har jag förstått. Det är ett av de mest verksamma instrument som vi har åstadkommit inom svensk hälso- och sjukvård. Jag såg att man i hade ringt runt till de s-märkta landstingsråden runt om i . Rubriken handlade om att kömiljarden har gett resultat. Det var vittnesmålet. Jag kan inte klandra , men jag sade i mitt tidigare inlägg att om man räknar in alla de så kallade frivilligt väntande patientvald väntan heter det egentligen i köerna, också dem som har väntat än , för man vet inte hur många som har väntat under respektive , är förbättringen . Det är ett fenomenalt resultat. Även om man räknar på det ur min utgångspunkt kanske mest pessimistiska sättet är förbättringen . Jag vet inte om det gick in nu heller, men jag nämner det ändå för protokollets skull. Man behöver inte vänta till efter valet för att se resultatet. kan gå in på sajten redan nu efter denna debatt och ta del av hur det går landsting för landsting och hur mycket köerna har kortats i det egna eller annorstädes. Per tar upp den viktiga frågan om ersättningssystemen. Där är det på följande sätt: Landstingen får själva konstruera sina ersättningssystem. Man har gjort lite olika. har gjort på ett sätt, på ett annat, på ett tredje, på ett fjärde och så vidare. Jag tror att det kanske inte är så dumt att det är så. Man kan lära av varandra och se vad som fungerar bäst. Jag brukar alltid säga till landstingspolitikerna, som äger besluten, att de inte ska låta för mycket prestige kopplas till detta utan ha en prestigelös prövande attityd och säga: prövar vi det här. Det är det bästa vi kan tänka ut just . Om det visar sig att det går att göra bättre ska vi ändra på det allteftersom, så att vi får en utformning som är så bra som den någonsin kan vara. I några regioner har man valt just uttrycket hälsoval. Det viktiga är vad de gör, inte vad det kallas, men det handlar om att erbjuda mer vård, närmare vård och kvalitetsmässigt god vård. har vi fått häpnadsväckande 181 nya vårdcentraler i , alltså en ökning . Det är jättemycket, det! Den som jag invigde senast var en ny vårdcentral som Diakoni startade i och som jag tror tillför någonting betydelsefullt i vården och gör att det blir närmare för många personer som bor där, vilket har betydelse inte minst för de äldre personerna. Primärvården, som ser hela människan, har ett större ansvar att ta för helheten, som Per efterlyser. Inom specialistvården är det naturligtvis så att vi som människor delas upp på olika sätt efter våra kroppsdelar, men primärvården har helhetsansvaret. Det är viktigt att primärvården gör sitt jobb tidigt och sedan naturligtvis använder specialistvården när det krävs. Det ska ske ett prestigelöst prövande av ersättningssystemen, och jag välkomnar de många nya vårdcentralerna. Jag tror att det här kommer att utveckla vården. Det gäller naturligtvis att göra de viktiga uppföljningarna. Jag är lite skeptisk till det som tar upp med certifiering. Jag tror att det där blir ett övermäktigt system att hantera i förhållande till de vinster som kan göras. 88 PER (): Det är kul att socialministern får klippa band! Frågan är jag återkopplar om alla bandklippningar leder till högre kvalitet. Då är vi tillbaka i samma frågeställning: det kvalitet eller kvantitet? Men jag tänker inte fördjupa mig mer i det. Jag vet att det är väldigt många som är debattsugna och vill fortsätta dagen. Jag kan konstatera att vi är ganska överens om att de äldre är en viktig grupp. De behöver stöd och stöttning, och framför allt behöver de en smidigare väg för att få hjälp med sina åkommor. Vi är inte överens om ersättningssystemet. Jag måste kommentera detta med köerna. Vi kan hålla på och laborera med statistik, och statistiken som du beskriver finns på vårdsidan. Men vi måste se vad statistiken innebär. I de delar som jag känner till är den självvalda kön särskild och särredovisad. Men i och med att du valt den självvalda kön får du en ny remiss. Då händer någonting snopet. får du en ny remiss, och då är du inne ett fastän det egentligen är den . Det är bara ett tips. Det kan stöka till statistiken en aning så att det inte blir så bra som socialministern pekar på. Jag vill önska socialministern, talmannen och all personal i kammaren en trevlig sommar! tänker jag fara hem till Norrbo. 89 (): Jag fick ett klart svar. Jag uppfattade svaret rätt som du gav på Per fråga om kömiljarden. Däremot finns det en sorts statistik om kömiljarden som har ändrats. Vi kan ta den debatten någon annan gång vid sidan av i och med att jag nu slutar i . Det talas om att tillgängligheten har ökat och möten. Enligt en minskade antalet anställda i den offentliga sjukvården och 2008 med 11 000 personer. Däremot ökade antalet i privat specialiserad sjukvård i storstäder som . Det är svårt att få ihop det. ökade ojämlikheten i hälso- och sjukvården när det handlar om möjligheten, precis som vi debatterade, att kunna få kontakt med och möta en specialist runt om i vårt land. Det är hur det ser ut, , enligt den rapporten. Jag ska avsluta med att tacka och förste vice talmannen, som har gjort samma kloka val som jag. Du har suttit betydligt än jag. och åtskilliga debatter i väljer vi att göra någonting annat. Men vi ska debettera även när han sitter i opposition efter valet. 90 Socialminister (): Jag lovar att jag som socialminister kommer att fortsätta att göra mitt yttersta så att alla vi som är i kammaren ska få en god vård också fortsättningsvis. Per ställde frågan: Leder alla nya vårdcentraler verkligen till högre kvalitet? Det är en betydelsefull fråga att ställa. Man ska inte förväxla kvantitet och kvalitet, precis som Per var inne på. Det handlar om att vi kan klara båda sakerna. Vi ska gärna ha en högre tillgänglighet i form av större kvantitet. Men vi måste säkerställa att vi har en hög kvalitet på vården. Därför är tillsynen av en enormt stor betydelse. Det gäller också de öppna jämförelserna, kvalitetsindikatorerna och annat som gör att vi kan mäta och värdera de insatser vi gör. Vi kan då sätta in särskilda åtgärder som det är så att vi får bekymmer. När det gäller köstatistiken, som båda herrarna här har tagit upp, jobbar vi oerhört målmedvetet med det. Det kräver också landstingen. Man vill ha sjysta spelregler för jämförelserna. Därför får vi hjälp och tips med råd och dåd från landstingen. Vi är också själva oerhört angelägna om det. Det är i första hand inte för att statistiken ska vara perfekt, även om den behöver vara det för att vi ska uppnå målet. Men målet är att så många patienter som möjligt ska få vård så snabbt som möjligt och att ingen ska behöva vänta i onödan. Därför arbetar vi mycket intensivt med att ha bästa möjliga underlag. Räknar man på det mest pessimistiska sätt som jag över huvud taget kan komma på att göra har antalet personer som väntar än , det vill säga det som vårdgarantin har som högsta gräns, minskat , och det är enastående bra. Men vi har mycket kvar att göra innan vi kan säga att vi är nöjda. Vi har sannolikt den bästa vården i världen. Men det finns fortfarande förbättringspotential, herr talman. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2009/10:404 om försäljning av receptfria läkemedel 91 Socialminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att se till att gällande regler för försäljning av receptfria läkemedel i handeln följs samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att se till att reklam för receptfria läkemedel sker på ett måttfullt sätt. Omregleringen av apoteksmarknaden syftar till att öka tillgängligheten till läkemedel. Möjligheten att sälja vissa receptfria läkemedel på andra försäljningsställen än apotek är ett viktigt led i detta. Men även receptfria läkemedel kan ge bieffekter, och överkonsumtion kan vara skadlig. I propositionen Handel med vissa receptfrialäkemedel gjorde därför regeringen noggranna överväganden om hur försäljningen skulle vara utformad. Bland annat infördes en regel om att läkemedel inte får säljas till personer som är . En viktig utgångspunkt har varit att upprätthålla en hög nivå på säkerheten för konsumenterna. Det finns ett tydligt regelverk för tillsyn och kontroll av handeln. Kommunerna ska kontrollera efterlevnaden av lagen om handel med vissa receptfria läkemedel och de föreskrifter som har meddelat. ska underrätta kommunerna om de anmälningar som kommer in från näringsidkare som vill bedriva detaljhandel med receptfria läkemedel. skickar en lista över anmälda butiker till samtliga kommuner. Listan publiceras också på . Brister som kommunen upptäcker ska rapporteras till . får meddela förelägganden och förbud, som kan förenas med vite, för att regelverket ska efterlevas. Den som bryter mot förbudet att sälja läkemedel till personer kan dömas till böter eller fängelse . För att underlätta för kommunerna att svara för kontrollen av försäljningen har vidtagit ett antal åtgärder. En vägledning har tagits fram och distribuerats till samtliga kommuner. En särskild kommunsida finns nu på webbplats där information till kommunerna är samlad. Stöddokument till kommunerna i form av en checklista och rapportformulär för rapportering av brister har tagits fram och distribuerats till samtliga kommuner via e-post. Utbildningstillfällen för kommunhandläggare genomförs . En informationsinsats riktad till de stora affärskedjorna för att förbättra efterlevnaden av regelverket har genomförts. Regeringen har gett Statskontoret i uppdrag att följa upp och utvärdera omregleringen av apoteksmarknaden utifrån målet med reformen. Uppföljningen och utvärderingen ska omfatta försäljning av såväl receptfria som receptbelagda läkemedel. Det innebär att utvärderingen bland annat bör avse effekterna för konsumenterna när det gäller tillgängligheten till läkemedel och service i alla delar av landet, öppettider, prisutveckling, konsumtionen av de läkemedel som omfattas av reformen samt apotekens bidrag till en förbättrad läkemedelsanvändning.