prot · GX09130 · 2010-06-02 00:00:00 — Man tog bort en rad undervisningstimmar inte minst för dem som läste inom humaniora. Där fick vi, fru talman, öka till med medel för att kvalitetshöja. Sedan funderade vi på detaljstyrningen. Vi har i omgångar efter omgångar sagt att det är förkastligt för våra lärosäten i en internationell verklighet. Vi måste absolut ha autonomi på lärosätena. Då fick regeringen lägga fram direktiv till en autonomiutredning, och det återkommer vi till. Så har vi detta med resursfördelningssystemet, som är en så oerhört viktig del för våra lärosäten. Hur har det varit tidigare? Det är klart att man går till sin egen verklighet när man har mött problemen inifrån. startade var det filial till . Då visste man inte vad man skulle få för anslag. Man blev lovad medel från , men det hissades ju aldrig upp till regelbundna anslag. och som tillkom ungefär fick helt olika resursfördelning. Det fanns inget förutsebart resursfördelningssystem över huvud taget. Jag ha debatterat med såväl tidigare utbildningsminister som och förhört mig: Var finns resursfördelningssystemet så att det blir förutsebart och lärosätena kan veta vad de får för resurser? Ingen har kunnat tala om utifrån vilka kriterier som resurserna tilldelades. Sedan kom detta med helårsstudenter och halvårsstudenter och allt vad det vara, HÅP:ar och annat som vi kallade det. Det byggde på alla dem som hade genomgått den utstakade processen som var kurserna. Där fick man lika mycket medel till varenda en. Det bygger på en knepig människosyn att alla människor lär sig lika mycket på lika och på samma sätt. Då kan man ha en sådan ordentlig modell där man bara låter alla passera. Det är inte kvalitet för oss. Kvalitet för oss är erkännandet att vi, våra barn som är studenter och andra lär sig på olika sätt. En utbildningsinstitution som en högskola och ett lärosäte är måste erbjuda en mångfald av sätt att lära sig på och få utvecklas på. Det är vad som ger framgång. Det är inte vad vi lägger upp som process rakt av som gör att vi kan mäta en kvalitet. Kvaliteten måste i huvudsak mätas i vad studenterna har lärt sig. Båda de här är väldigt viktiga. Den här processen är spännande i sig. Det var professor , kanske den mest kunniga i hela landet om helheten i svensk högre utbildning och forskning, som från början fick uppdraget att utreda ett nytt fördelningssystem med utgångspunkt i kvaliteten. Han lade fram ett betänkande där många delar var bra. Andra delar upplevde vi inte var lika bra politiskt. Sedan fick uppdraget att jobba vidare med utgångspunkt i vad hade lyft fram i sin utredning. De hade den goda smaken att dessutom förankra det i sektorn. Det här är jättebra. Det kom fram en produkt, och sedan tog departementet den och lade på det politiska raster som finns i varje beslut inom den här världen och som av tradition har funnits i vårt land, inte minst under socialdemokratisk regeringsinnehav. Sedan kom en politisk produkt med utgångspunkt först och främst i utredning men även i det förslag som var överens med sektorerna om. Så kom detta fram. Detta är en fantastisk process när man ska ha fram ett instrument som ska vara hållbart . Det har aldrig funnits tidigare. Kom ihåg, mina kolleger, att det aldrig har funnits något kvalitetsresursfördelningssystem i vårt land tidigare! har vi ett, och det borde vi fira med kraft. Vi har ett som många har bidragit till. Alliansregeringen och vi som arbetar med de här frågorna i är tillräckligt ödmjuka för att öppna för att om det visar sig att det finns missar måste vi naturligtvis åtgärda dem. Visar det sig att det inte är hållbart måste det kanske justeras, och det tror jag. När man gör ett sådant banbrytande arbete och kommer fram med någonting helt nytt kan de allra bästa underlag få oförutsägbara konsekvenser. Det har vi mängder med bevis på inom utbildningsforskningen. Då måste man gå in och korrigera det. Kära kolleger i riksdag, vi har äntligen och i historien ett förslag på ett kvalitetsresursfördelningssystem som vi har möjlighet att fatta beslut om. Detta, mina vänner, har ingen tidigare regering kommit fram till. Inget tidigare utskott har kommit med ett betänkande med ett sådant förslag. Låt mig sedan titta på oppositionen. Jag har blivit besviken över att man inte tycks ha läst propositionen eller det betänkande som har diskuterats. Jag tycker att det ges fel bilder av processen. Jag vet att det har varit många upprörda känslor här, men det är inte alls konstigt eftersom det handlar om en oerhört komplicerad kunskapsmassa när man bygger upp ett fördelningssystem av den här arten. Man ska ha med processen, samhället i övrigt och individens utveckling. Det tillsammans är oerhört komplicerat. Jag ser det som fullständigt självklart att det kan finnas upprörda känslor under den processen. Men att man här inte ger en korrekt bild av vad som faktiskt har hänt och vad det innebär tycker jag är bekymmersamt. har mina kolleger på allianssidan gjort jättebra föredragningar. Jag är också bekymrad över den reservation som oppositionen har, reservation 2. Där talar man om ett nytt förslag där förslag ska vara underlag. Det tycker jag är bekymmersamt. Det innebär att det inte finns något förslag. Jag trodde ett tag under debatten här att oppositionen ville ha förslag, men efter att ha läst reservation 2 har jag förstått att så är inte fallet. Med det vill jag säga att vår handlingskraftiga alliansregering i historien har lyckats ta fram ett kvalitetsresursfördelningsförslag som är användbart rakt ut i hela vårt högskolesystem. Det kan vi glädjas åt. Det finns bara ett enda förslag att besluta om . Något annat förslag finns inte. Tiden får utvisa om det kommer kritik längre fram när det har satts i sjön. har vi ett förslag som vi tror är hållbart. Jag var på SLU i , och där var de mycket positiva till det här förslaget. Det har vi att fatta beslut om . Vi kan inte annat än glädjas. Jag yrkar bifall till förslaget. Jag vill också tacka vår högskoleminister som är här för att han har orkat bära det här ända fram till ett riktigt förslag som vi har möjlighet att ta ställning till . (Applåder) I detta anförande instämde (). 132 Statsrådet (): Vi lever i en mycket omvälvande och spännande tid. Runt om i världen ser vi nu ett antal nya aktörer som träder in på den globala, ekonomiska scenen och som förändrar vår värld mycket kraftigt. Kraften i den här förändringen är mycket stark. publicerade en rapport där de försökte se in , hur man ser på de trender som finns och om de råder om 20, 25, . Hur ser världen ut då? Det är en dramatisk förändring av den värld vi lever i som ligger framför oss om de här spådomarna slår in. Vi kommer att få en befolkningsökning i världen med . av den här befolkningsökningen kommer att äga rum i . av världens befolkning kommer att bo i om 20, 25, . kommer att bo i . Världshandel och världsproduktion kommer att fördubblas under de här 20, 25, 30 åren. Huvuddelen av den här ökningen kommer att ske i . Vi kommer att få se en global medelklass växa fram på kanske en miljard människor. av den här befolkningen kommer att bo i länder som vi betecknar som utvecklingsländer. och , som står för av de samlade utgifterna för forskning och utveckling i världen, kommer om 20, 25, att stå för , det vill säga en fördubbling. I allt väsentligt måste man säga att detta är en mycket positiv utveckling. Jag tillhör dem och det gör kanske flera andra i kammaren också som en gång gick in i politiken därför att vi trodde på en mer rättvis värld. Vi ville se minskade klyftor mellan den rika världen och den fattiga världen. Det är fantastiskt att vi nu kan se att allt fler länder lyckas häva sig upp ur fattigdomen och får njuta av välståndets frukter. Vi har aldrig haft så lite fattigdom i världen som vi har . Vi har aldrig haft så många människor som lever under demokratiska förhållanden som vi har . Trots att vi fortfarande har en hel del miljöproblem att lösa har vi också löst en hel del miljöproblem. Det är på många sätt en fantastisk värld som vi lever i. innebär förstås den här världen en stor utmaning för oss svenskar och för oss européer. Jag tror att det i grund och botten finns tre olika sätt att möta den globala utmaning som står inför. Det första man kan göra är att säga att vi möter den globala utmaningen genom att konkurrera med låga löner. Jag vet inte hur kammarens ledamöter upplever det, men jag upplever väldigt sällan demonstrationståg som står utanför eller och kräver att ska konkurrera med låga löner. Den andra modellen är att säga att vi ska konkurrera genom att montera ned den sociala välfärden i eller att vi ska konkurrera med dåliga miljövillkor. Jag upplever inte heller att det är ett stort medialt eller folkligt tryck på att vi ska genomföra den modellen och gå den vägen. Vad är det då som återstår? Jo, det återstår att vi ska satsa på kunskap. Det återstår att vi ska satsa på att de varor och tjänster som vi producerar i ska ha så stort kunskapsinnehåll som möjligt. Det är därför som regeringen har gjort det till en av sina allra största prioriteringar under den här mandatperioden att återupprätta kunskapslinjen i det svenska utbildningsväsendet. Och därför genomför vi den största satsningen i modern tid på svensk forskning. Vi ökar forskningsanslaget . är ett av de länder i världen som i förhållande till bruttonationalprodukten satsar allra mest pengar på forskning. Vi inför ett nytt kvalitetssystem för forskning. Vi satsar mer pengar på grundutbildningen. Vi satsar mer pengar på att öka friheten autonomin, självständigheten för landets lärosäten. Till det sistnämnda återkommer vi i en debatt . debatterar vi regeringens förslag till nytt kvalitetssystem för högskolan. Förslaget innebär att en kvalitetspremie införs för den högre utbildningen i vårt land. Vi ska gå från att mäta hur universitet och högskolor jobbar med kvaliteten till att mäta att det uppnås resultat. Vi ska fokusera mindre på processen och mer på resultaten. I grund och botten är det viktiga vad studenterna efter att ha gått ut en utbildning kan, inte vad som står i olika typer av interna dokument. Nya resurser kommer att tillföras. Genom införandet av avgifter för utomeuropeiska studenter frigörs ett utrymme i statsbudgeten på . Regeringen har varit mycket tydlig och sagt att en väsentlig del av dessa resurser ska användas till det nya kvalitetssystemet. Det införs successivt och kommer att vara fullt utbyggt . Självständigt arbete ska spela en viktig roll. Det ska också studenternas erfarenheter samt lärarkompetensen och förutvarande studenters erfarenheter av den utbildning de gått göra. I allt väsentligt grundas det förslag som regeringen nu lägger fram på det förslag som har lagt fram. Men på några punkter, särskilt på en central punkt, skiljer sig vårt förslag i förhållande till det förslag som tidigare lagt fram. Det gäller då vår syn, att vi verkligen vill fokusera på att mäta resultat, inte på processer. Vi tycker inte att ska gå in och detaljgranska olika lärosätens interna dokument till exempel om de använder passiva eller aktiva verb i sina dokument utan vi tycker att man ska fokusera på resultaten. Vi tycker att de lärosäten ska gynnas som presenterar de bästa resultaten och som har studenter som verkligen har en god utbildning med sig när de kommer ut, inte de lärosäten som har de bästa utbildningsbyråkraterna. Dessutom genomför vi skärpningar på ett par punkter i det förslag som har lagt fram. Till exempel gäller det kravet på att ta hänsyn till att olika högskolor och lärosäten aktivt jobbar med breddad rekrytering. Det förslaget fanns nämligen inte med i det förslag som lade fram och som och övriga företrädare för oppositionen nu hyllar. Jag vill inte ha, regeringen vill inte ha och Alliansen vill inte ha ett kvalitetsutvärderingssystem som innebär att de lärosäten som mycket aktivt jobbar med breddad rekrytering ska missgynnas. Det fanns en mycket tydlig sådan risk med det förslag som lade fram. Jag vägrar acceptera en sådan ordning. Det är utbildningens resultat som ska utvärderas, ingenting annat! Vi har också skärpt skrivningarna om kopplingen till arbetslivet, precis som flera företrädare för Alliansen sagt i debatten här. Om det förslag som vi har presenterat och som vi debatterar råder det naturligtvis olika meningar. Jag kan konstatera att företrädare för ett antal universitet skriftligen hört av sig till . Bland annat skriver man: Vi ser positivt på den betoning av autonomi som gjordes då förslaget presenterades med ambitionen att detaljregleringen av lärosätenas verksamhet ska minska. Vi välkomnar att kvalitetssäkringen främst inriktas på resultat och därmed lämnar åt oss lärosäten att utforma hur vi åstadkommer kvalitet. Det skriver , och företrädare för , respektive . Förra universitetskanslern skriver på sin blogg detta har här konstaterats, men de mycket kloka tankarna förtjänar att upprepas om det förslag som tidigare lagt fram: Intrånget i lärarnas ansvarsområde från central myndighetsnivå rimmar illa med tankar om ökad autonomi. Utvärderingen är närmast att likna vid en överprövning av lärarnas arbete. Om det förslag som regeringen nu lägger fram skriver i stället: Propositionsförslaget kännetecknas av att såväl helheten som dess delar har en inneboende logik, bygger på en konsekvent argumentation och är stringent i sin framställning. Bristerna i HSV:s förslag är härvidlag anmärkningsvärt stora. avslutar sitt inlägg tidigare med följande: Sammantaget kommer de här utvärderingarna att utgöra ett utmärkt svenskt kvalitetssäkringssystem, ett system som även får stor acceptans och väcker respekt i andra länder. Mycket i debatten har ägnats åt hur processen har gått till. Därför vill jag gärna säga att processen med att ta fram ett nytt kvalitetsutvärderingssystem för den svenska högskolan har pågått som . Under processen har en mängd synpunkter hämtats in i en rad olika skeden, och olika remissomgångar har ägt rum. Regeringen har lyssnat mycket noga på olika intressenter som framfört olika synpunkter. Jag vill passa på att tacka alla dem som engagerat sig och skickat in synpunkter och som kommit med synpunkter under processens gång. Men ytterst är regeringen naturligtvis ansvarig inför när det gäller hur resurserna till den högre utbildningen i investeras. Det finns inget utvärderingssystem för högskolan som är helt fritt från politiska värderingar. Så har det aldrig varit, och så kommer det inte att bli. Så är det också här. För oss i Alliansen är det en stark underliggande ideologisk värdering att landets universitet och högskolor inte ska behöva ha centralbyråkrater från som petar i och granskar deras läroplaner eller kursplaner. Det är, som sagt, en ideologisk värdering. Socialdemokraterna, får gärna ha en annan värdering. Här är det fråga om vår politiska värdering. Den präglar också vårt förslag. Låt mig, apropå detta med god förankring i processen, få konstatera hur det gick till förra gången ett kvalitetssystem skulle tas fram. Det kopplades inte till resurser, men ett kvalitetssystem skulle tas fram. En proposition lades fram . Processen med att ta fram den propositionen inleddes med att den politiska ledningen på angav den politiska inriktningen. Man anställde en person på som tog fram ett förslag. Detta stämdes sedermera av med dåvarande universitetskanslern. Statssekreteraren var också nöjd. I övrigt skedde ingen beredning. Över huvud taget hördes inga övriga instanser. Dessa uppgifter kommer från den person som fick ta fram det här kvalitetssystemet, nämligen . Jag säger inte detta för att moralisera över hur den tidigare socialdemokratiska regeringen tog fram sitt kvalitetsutvärderingssystem. Däremot säger jag att det måste få vara så att politiska värderingar spelar roll när ett nytt kvalitetsutvärderingssystem tas fram. Hur ser då vänsterpartiernas alternativ ut? Ja, om man läser de förslag som vänsterpartierna lägger fram i den här debatten framstår det tydligt att det inte finns någon konkret idé om vad som ska finnas i stället för det förslag som regeringen nu lagt fram förstås bortsett från att säga nej till regeringens förslag. Men uppriktigt sagt: Är inte detta lite väl torftigt och visionslöst av tre partier som gör anspråk på att styra ? I praktiken säger man att vi ska säga nej till regeringens förslag och skicka ett förslag om ett nytt kvalitetssystem, något som många tycker att vi verkligen behöver, till ytterligare utredning och ytterligare beredning detta i stället för att nu avsluta en process som pågått , en process där olika instanser har hörts inte bara en gång eller två gånger utan tre och fler gånger. Nej, jag har sällan sett maken till passivitet och handlingsförlamning. Detta är inte värdigt partier som gör anspråk på att styra . Så kan inte styras! Det råder alltså enighet bland oppositionspartierna om att säga nej till regeringens förslag, men oenighet råder om hur man ska finansiera en kommande kvalitetssatsning på den svenska högskolan. Regeringen har ju lagt fram ett förslag som tidigare klubbats i och som gäller införandet av avgifter för utomeuropeiska studenter. Detta ska finansiera den kvalitetssatsning som vi nu ska genomföra. Men här är oppositionspartierna helt oeniga. Socialdemokraterna säger ja till förslaget, vilket jag uppskattar. och säger nej. Inte en rad i Socialdemokraternas, och vårbudgetmotion finns om vad det gemensamma beskedet är. Men har , och chansen att här ge besked om hur det blir med avgifterna för utomeuropeiska studenter och med den kommande kvalitetsreformen? Avslutningsvis: Regeringens förslag har väckt debatt. Det tycker jag är alldeles utmärkt. Det är mycket bra att viktiga förslag debatteras och att de engagerar. Den dagen det är tyst i den svenska akademin om viktiga förslag finns det skäl att vara orolig. Det finns de som är för förslaget, och det finns de som är kritiska. Bästa sättet att undvika kritik är att inte göra någonting. Men står inför en mycket viktig och stor utmaning. Då duger det inte att sitta med armarna i kors. ska ha en högskola i världsklass! I detta anförande instämde och (båda fp), , och (alla m), i och (båda c) samt och (båda kd). 133 () replik: Jag vill börja med att vara tydlig. Vi ger tydliga besked om att vi tycker att det förslag sektorn har kommit fram till om ett nytt kvalitetssystem är bättre än regeringens och att det är detta system vi borde införa i . Vi ger också tydliga besked från De rödgröna om en kvalitetssatsning på till grundutbildningen i . Jag skulle gärna välkomna det om regeringen i denna talarstol kunde säga om det blir några pengar och i så fall hur mycket till kvalitet . Det har vi inte hört. Du talar om att detta kan ge pengar, att det inte är klart och sådant. Vi har 400 miljoner vi är överens om i budgeten här och . Det är pengar som går till kvaliteten i grundutbildningen. Då har jag gett de beskeden. Sedan blir det nästan lite parodiskt, för jag hör ministern säga att det i allt väsentligt blir samma förslag. Och så har regeringen har en egen myndighet, , som producerar rapporter på sju sidor där det står: Det hävdas ibland att det inte är några stora skillnader mellan och regeringens förslag på nytt kvalitetsutvärderingssystem för högskoleutbildningar. Men de båda förslagen skiljer sig väsentligt åt. Det är publicerat på sju sidor argument varför. Man får bestämma sig för vilken argumentation man väljer. Det är tydligen skillnader, och vi föreslår att man faktiskt ska gå på det förslag sektorn har tagit fram. Jag har två frågor till ministern. Den första är om ministern verkligen är nöjd med den process som var kring regeringens senaste förslag. Man hade en powerpointpresentation innan och inget skriftligt underlag. Var det en bra beredning? Är ministern nöjd med det? Den andra frågan är varför regeringen i fortsättningen inte vill nationellt granska om och hur väl utbildningarna säkerställer att studenterna når målen i högskoleförordningens examensbeskrivningar. Är det inte viktigt att man vet att till exempel läkarutbildningen utbildar läkare? Att inte göra några innehållsmässiga granskningar kan få stora konsekvenser, eller menar ministern att , som är den expert som granskar detta, har fel även på denna punkt? 134 Statsrådet () replik: Låt mig vara tydlig på de punkter ställer frågor till mig om. Ja, jag tycker att den process som har pågått under har varit mycket bra. Ett antal olika intressenter har fått komma in med synpunkter under ett antal olika delar och skeenden av processen. Till syvende och sist är det dock så och det tror jag att också gamla, socialdemokratiska regeringar har kunnat erfara att man förr eller senare också politiskt måste bestämma sig för vad man tycker om ett underlag som kommer in från en expertmyndighet. Så är det i alla processer. Det gäller inom högskolepolitiken, inom försvarspolitiken och inom andra politikområden, och det är precis det regeringen har gjort. Vi har lyssnat mycket noggrant, och i allt väsentligt är det samma förslag som har lagt fram. Det finns dock delar, viktiga delar, som har diskuterats och som vi har en annan uppfattning om. Vi tycker inte att centralbyråkrater på ska gå in och granska i detalj om det finns passiva eller aktiva verb i olika dokument och att det ska vara avgörande för om man ska dra in examenstillstånd eller tilldela vissa universitet och högskolor mer pengar. Detta är en djupt liggande politisk värdering hos Alliansen. Har vänsterpartierna, företrädda av , en annan uppfattning vore det bra om den uppfattningen redovisades. Självklart ska man mäta mot de examensmål som finns. Så är det självklart, och det är själva poängen med vårt förslag. Man ska mäta just mot målen, och man ska mäta resultaten av utbildningen, inte de interna dokument som har funnits. Sedan blir det faktiskt lite egendomligt. har pressats av tidigare debattörer på vad som är Socialdemokraternas alternativ i sak. Vi vet att ni är missnöjda med processen, men vad tycker ni i sak? I huvudsak, säger ni, men om ni säger att ni i huvudsak stöder förslag måste det finnas saker ni inte tycker om. Det vore bra om ni kunde redovisa det före valet så att de väljare som tycker att detta är en viktig fråga får reda på det. Vilket kvalitetsutvärderingssystem vill ni ha? Det är dags att berätta det . 135 () replik: Ja, vi tycker att det förslag som utarbetades av och sektorn är bra. Vi tycker att vi ska genomföra det, och vi tycker inte att man ska detaljstyra det mer än att ge en inriktning att jobba mot det förslaget. Kan det sägas tydligare än så, eller har vi något slags kommunikationsproblem? Vi kan debattera mycket om innehållet, men när det gäller just denna fråga hoppas jag att debatten har varit klargörande. Det är tydligt att och ministern har helt olika bild av om ni tycker samma sak eller om ni tycker olika. Väsentligt nytt förslag, säger , och du säger att det är väsentligen samma sak. Det är två helt olika bilder. Ministern och den egna myndigheten har helt olika bilder av detta. När det handlar om att mäta målen tycker du att det är självklart. Man ska mäta målen, säger du. menar att regeringens förslag till proposition inte gör det möjligt att mäta målen på detta sätt, att det inte går att mäta gentemot det. Ni fokuserar nämligen så oerhört tydligt på en sak när det gäller att mäta resultaten, och det är de självständiga arbetena. Problemet med att fokusera så tydligt på de självständiga arbetena är dock att de fungerar på olika sätt i olika utbildningar. Inom ingenjörsutbildningen funkar det alldeles utmärkt att mäta resultaten med de självständiga arbetena. Det går väldigt bra. Lärarutbildningen är dock lite svårare. I läkarutbildningen är ofta det självständiga arbetet kanske mitt i utbildningen. Detta skapar en del problem. säger att de även i fortsättningen vill kunna mäta och värdera att man når målen i examensbeskrivningarna. Det handlar om att en läkares utbildning vid ett universitet i ska motsvaras av en läkares utbildning vid ett annat universitet.