prot · GY0931 · 2010-12-09 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Beslut om ärenden som slutdebatterats TU5 Åtgärder för att höja kvaliteten i järnvägssystemet Punkt 1 (Avslag på propositionen) 1. utskottet 2. res. 1 (MP, V) Votering: 262 för utskottet 36 för res. 1 51 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 97 S, 95 M, 1 MP, 20 FP, 17 C, 17 SD, 15 KD För res. 1: 19 MP, 17 V Frånvarande: 15 S, 12 M, 5 MP, 4 FP, 6 C, 3 SD, 2 V, 4 KD Punkt 2 (Åtgärder för att höja kvaliteten i järnvägssystemet) 1. utskottet 2. res. 2 (S) 3. res. 3 (MP, V) Förberedande votering: 99 för res. 2 36 för res. 3 163 avstod 51 frånvarande Kammaren biträdde res. Huvudvotering: 169 för utskottet 97 för res. 2 36 avstod 47 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 1 S, 95 M, 20 FP, 18 C, 19 SD, 16 KD För res. 2: 96 S, 1 MP Avstod: 1 S, 18 MP, 17 V Frånvarande: 14 S, 12 M, 6 MP, 4 FP, 5 C, 1 SD, 2 V, 3 KD TU7 Alkolås efter rattfylleri Punkt 1 (Alkolås efter rattfylleri) 1. utskottet 2. res. 1 (S, MP, V) Votering: 168 för utskottet 134 för res. 1 47 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 95 M, 20 FP, 18 C, 19 SD, 16 KD För res. 1: 97 S, 20 MP, 17 V Frånvarande: 15 S, 12 M, 5 MP, 4 FP, 5 C, 1 SD, 2 V, 3 KD Punkt 3 (Obligatoriskt införande av alkolås) 1. utskottet 2. res. 2 (S, MP, V) Votering: 168 för utskottet 134 för res. 2 47 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 95 M, 20 FP, 18 C, 19 SD, 16 KD För res. 2: 97 S, 20 MP, 17 V Frånvarande: 15 S, 12 M, 5 MP, 4 FP, 5 C, 1 SD, 2 V, 3 KD Punkt 4 (Alkolås som upphandlingskrav) 1. utskottet 2. res. 3 (S, MP, V) Votering: 168 för utskottet 135 för res. 3 46 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 95 M, 20 FP, 18 C, 19 SD, 16 KD För res. 3: 98 S, 20 MP, 17 V Frånvarande: 14 S, 12 M, 5 MP, 4 FP, 5 C, 1 SD, 2 V, 3 KD Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. 3 § Ny riksdagsledamot Upplästes och lades till handlingarna följande från inkomna Berättelse om granskning av bevis för riksdagsledamot har från inkommit bevis om att (M) utsetts till ny ledamot av fr.o.m. sedan (M) avsagt sig uppdraget. har denna dag granskat beviset för den nya ledamoten och därvid funnit att det blivit utfärdat i enlighet med 14 kap. 28 § vallagen (2005:837). 4 § Anmälan om ny ersättare Tredje vice talmannen anmälde att (M) skulle tjänstgöra som ersättare för (M) . 5 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2010/11:46 till justitieutskottet 6 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Tredje vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2010/11:FPM39 Rådsbeslut om avtal med KOM(2010)638 till utrikesutskottet Föredrogs betänkande 2010/11:KU1 Utgiftsområde 1 (prop. 2010/11:1 delvis och redog. 2009/10:RS2). 1 (MP): I dagens betänkande om budgetområdet har vi framför allt diskuterat två frågor dels budgetanslaget för regeringen, dels frågan om huruvida vi ska införa en lagreglering för att garantera öppenhet i redovisningen av gåvor och bidrag till politiska partier. Pengar har betydelse även i politiken och i allmänna val. Man ska inte tro att pengar räcker för att vinna; det visade sig exempelvis i folkomröstningen om euron där den ena sidan hade väldigt gott om pengar men ändå lyckades förlora. Man måste ha argument också. Men i höstens riksdagsval var det till exempel tydligt att stora partikassa och mycket stora reklamsatsning vid sidan av moderata stödröster hade en avgörande betydelse för att begränsa förlusten och förhindra att man fick ett riktigt katastrofval. Pengar påverkar politiken. Pengar spelar en roll på flera sätt. I de flesta moderna demokratier är därför öppenhet vad gäller finansieringen av politiska partier en självklar och viktig hörnsten. Det är ett slags försäkring för att minska risken för korruption och möjligheten att köpa politiska beslut. I är det enligt uppgift endast , , och som inte har infört någon lagreglering av detta område. Alla andra demokratiska länder har gjort det. I bygger partierna sin verksamhet främst på statliga och kommunala bidrag. Det finns en hel del fördelar med det. En viktig faktor är att beroendet av enskilda företag eller förmögna individer skapar större risker för att det just ska gå att köpa politiska beslut. Risken för mutor och korruption är sannolikt något mindre med ett system som bygger på gemensamma samhällsmedel som finansieringskälla. Men det är viktigt det är till och med en demokratisk rättighet att det också finns möjligheter för partierna att finansieras direkt via medlemmar eller på andra sätt. Det görs också i . Socialdemokraterna har till exempel länge fått betydande gåvor från en del av de . Det gällde även i den senaste valrörelsen. Övriga partier får också bidrag från andra organisationer eller enskilda. Det handlar främst om , men även om och i inte helt oväsentlig utsträckning. fick i valrörelsen ca på det här sättet. Det vore inget stort demokratiskt problem om det var så att partiet var villigt att fullt ut berätta om vilka dess finansiärer är. Men så är det tyvärr inte. Varken egna väljare eller vi andra vet om det är kärnkraftsindustrin, familjen eller porrmagnaten som finansierar det stora regeringspartiet. Det vet bara en liten invigd grupp inom partiledning och, naturligtvis, de som betalar kalaset. Efter valet har regeringen fattat mängder med beslut som har gynnat vissa enskilda eller företag. Jag tror inte att avskaffandet av förmögenhetsskatten var ett beställningsjobb och inte heller beslutet om att godkänna gasledningen i eller att öppna för att bygga nya kärnkraftverk. Att å andra sidan tro att är immunt mot politisk korruption är naivt på gränsen till galenskap. Mutskandaler har som alla vet avslöjats också i . Vi har bevittnat politiska korruptionsskandaler i och i flera andra västeuropeiska länder. På många håll skärper man därför just nu lagar och regler för att ytterligare minska utrymmet för hemlighetsmakeri och möjligheterna att använda pengar till partier som politiskt smörjmedel. Det hände senast i vårt andra grannland, . har fått stå vid skampålen ett flertal gånger för att vi inte lever upp till det grundläggande demokratiska renlighetskravet om öppenhet för finansiering av politiska partier. och det europeiska korruptionsorganet har kritiserat starkt. Den har tvingats förklara sig men inte lyckats särskilt bra. Vi har alla fått lyssna till pinsamt usla utläggningar från statsministern om att det i skulle ha att göra med valhemligheten. Det är ett argument som visserligen maffian i skulle älska, men som knappast kan tas på allvar av någon som värnar demokratin. När jag och i slutet av valrörelsen tog upp kravet om lagstiftning blev det snabbt en av de större frågorna. När både , och deklarerade att de instämde i kravet fanns det plötsligt en bred majoritet för en lagreglering. Både , och var tydliga. Efter valet skrev jag och en så kallad partimotion med krav på att regeringen skulle föreslå en ny lagstiftning som gäller öppenhet för gåvor till både enskilda politiker och politiska partier. Dessutom har det inkommit tre enskilda motioner i frågan. Jag föreställde mig att den breda enighet som fanns före valet nu skulle betyda att det också fanns en majoritet i . skulle vi därmed kunna fatta ett historiskt beslut som gör att en pinsam svart fläck i vårt demokratiska system får ett slut. Det vore passande med tanke på att just , alltså , är utnämnd till . Men det tycks inte bli så. Tvärtom har ett parti, , anslutit sig till och som försvarare av ett starkt korrumperande system. Men jag tycker att det allra tråkigaste är att fegheten vann i både och . gömmer ni er igen bakom och trots att det inte är frågan om ett regeringsbeslut där ni måste vara eniga. För är dagens beslut ett starkt bevis på att ränderna inte går ur. Det gamla överklasspartiet är fortfarande starkt. Detta är inte ett parti som står för allmänintresset och för det gemensamma bästa. pompösa retorik faller ganska platt till marken. Det är det gamla egenintresset som tar över när det verkligen gäller. Jag hoppas för er egen del att ni skäms riktigt ordentligt. Det ni gör är inte hedrande för vare sig er själva eller era partier. Den andra frågan handlar om egen budget. För en gångs skull står eventuella besparingar i regeringens egen organisation i fokus. Annars har det handlat om helt andra människor om de arbetslösa och sjuka, om dem som sparkas ut från sjukförsäkringarna och a-kassan och om nedskärningar i skolor och äldreomsorg. behöver ett starkt regeringskansli med duktig personal och möjligheter att göra ett bra jobb. Men anslaget har vuxit rejält. Argumentet för detta har varit att skulle vara ordförande i . Det krävde en hel del extra. Men är det över, och därför vore det inte orimligt om anslaget föll tillbaka åtminstone i närheten av vad det var tidigare. Det som vuxit mest har varit antalet politiska tjänster. Kostnaden för UD har däremot minskat en del . Vi har diskuterat det här i utskottet, och vi har också kommit fram till att har haft ett rejält överskott . var det på . tycks prognosen vara ett överskott på . Även räknar man med ett överskott enligt den information vi har fått. Det här gör att det, som utskottsmajoriteten ser det, är fullt möjligt att klara en minskning av anslaget utan att det innebär några stora problem. Det finns en del att dra in på innan det blir jobbigt, och dessutom har man byggt upp ett anslagssparande att ta av. Vi i Socialdemokraterna, har dessutom bestämt oss för att ge regeringssidan en möjlighet att mötas på vägen. I stället för en minskning på av 6 ½ miljarder har vi föreslagit en minskning som är något mindre än hälften, det vill säga . Det är alltså mindre än årets beräknade överskott. Om regeringspartierna ändå inte vill mötas på det förslaget får de återkomma när vi har sett vad som har hänt. Vi är fullt beredda att då diskutera även nästa års anslag och lyssna till regeringens bedömningar om vad som är rimligt. Med detta vill jag yrka bifall till förslaget i KU:s betänkande med ett undantag. Jag vill yrka bifall till reservation nr 7. 2 (S): Varför värnar om att bidragen till politiska partier ska vara hemliga? Är det för att om bidragen blir offentliga avslöjas saker som man vill ska vara hemliga och finnas i det fördolda? Det sägs att intresset aldrig ljuger. Det finns där som en ständigt malande sanning om hur samband och påverkan ser ut. Stora bidragsgivare är sällan rakt igenom ideella. Det finns också ett intresse, en vilja och en ambition att påverka. Så är det. Därför finns det i de flesta europeiska länder en lagstiftning som tvingar partierna att lägga korten på bordet och ser till att hemligheterna blir offentliga. Vi socialdemokrater stöder en sådan lagstiftning. Vi tycker inte att det är hållbart att hemlighålla bidragen till partierna. Särskilt uppseendeväckande är att gör gemensam sak med i sin kamp för att behålla hemligheterna. Har bidragsgivare som inte tål dagens ljus? Vilka kan det vara i så fall? Har bidragsgivare som de av någon anledning vill mörka? Hur ser sambanden ut? Ni skulle tjäna på att lägga korten på bordet. Eftersom vårt krav handlar om att bidrag ska redovisas borde det inte vara ett problem att lägga korten på bordet. Inte minst efter kritiken från arbetsgrupp mot korruption borde man vara beredd att släppa in ljuset över de mörka och täckta kassakistorna. Är det verkligen rimligt att ska vara ett utmanande exempel i när det gäller slutenhet och hemlighetsmakeri? Jag tycker definitivt inte att det är en bra bild av ett modernt, framtidsinriktat . Det ger snarare ett intryck av att det finns en samhällselit som gör allt för att bibehålla sådana hemligheter som är offentliga på de flesta andra ställen. Sedan kan man fråga sig vad , och egentligen står för. och har tidigare förklarat sig vara öppna för en lagstiftning. Liberaler sägs stå för öppenhet, och kröker de rygg för och säger nej. Frågan är om underordning i frågor som handlar om att slå vakt om hemlighetsmakeri är en klok politisk strategi. Jag tvivlar på det. Allmänheten, väljarna, har rätt att veta vilka som stöder olika partier. De har rätt att ta del av om det finns olika typer av intressen som lurar osynligt i vassen. Vi socialdemokrater redovisar öppet våra bidrag från fackföreningsrörelsen. Vi är glada över de pengarna. Vi är glada över det stödet. Vi är stolta över det facklig-politiska samarbetet. Det som gör offentligheten än mer angelägen är det ökade inslaget av personval. Från och med nästa val är den så kallade personvalsspärren i riksdagsvalet. Det öppnar för mer av personvalskampanjer, vilket också kan öppna för personliga kopplingar mellan direkt ekonomiska intressen och enskilda kandidater. Det här måste självfallet redovisas öppet för väljarna. Allt annat vore egentligen orimligt. valsystem har varit att betrakta som fritt från mutor och korruption. Men förändringar i systemet kan, om det inte finns en debatt om moral och etik, leda till nya förhållningssätt och nya attityder. Politiker får inte lockas av ekonomiska bidrag som i praktiken förvandlar dem till ombud för exempelvis olika typer av enskilda och kommersiella intressen. Därför är det rimligt att lagstifta för att åstadkomma öppenhet och en redovisning i förhållande till allmänheten. Jag tycker att det är ett grundläggande renhetskrav i demokratin. Mot denna bakgrund yrkar jag bifall till reservation nr 7. Vi har att ta ställning till anslag, utgiftsområde 1 . Socialdemokraterna förordar här tillsammans med och en ramsänkning på i förhållande till , , och förslag. Det finns starka motiv för detta. Kostnaden för har ökat med 1,1 miljard i en budget som ligger strax under 6 miljarder. Det är en ansenlig ökning . Detta har skett som vi kan se att det finns starka rationaliserings- och besparingskrav på den övriga statliga verksamheten. har , efter sammanslagningen av , aviserat personalneddragningar med 1 100 personer. Det är många arbetstillfällen som försvinner och många människor som får förändra sina liv. Dessutom kan hårda rationaliseringar i den verksamheten få effekter på både kvalitet och service till allmänheten. I en ort som har det försvunnit ca 150 statliga arbetstillfällen. Det är arbetstillfällen i form av distansapoteket, och skattekontorets växel. Det är jobb som flyttades dit som ersättning för regementsnedläggningar. Löftet om att få ha de här jobben kvar höll inte. De här jobben har dragits in, och återstår 14 statliga jobb på försvarets hundavelsstation. De kommer också att försvinna eftersom den här verksamheten i någon sorts nyliberal anda ska privatiseras. Jag vill också påminna om att man har tagit initiativ till drastiska nedskärningar i , vilket fick till effekt att det förebyggande arbetsmiljöarbetet kraftigt försvagades. Man har lagt ned det statliga institut som har arbetat samlat med arbetsmiljöforskning. Vi ser också hur hårt de nya reglerna och besparingarna inom sjukförsäkringen slår mot enskilda individer. Det sparas, dras in och flyttas jobb inom den statliga sektorn i storformat. Det här är några bilder av hur statens verksamhet hanteras. Jag skulle kunna ta många fler exempel. Men är helig mark. Inget får ske. Besparingar gäller överallt annars utom på det kansli som finns närmast och regeringen. Begreppet sopa trappan uppifrån tycks vara helt okänt i sammanhanget. Ska man vinna respekt för ett ledarskap tror jag att det är en princip som är väldigt viktig. I vilken kommun som helst, i vilket företag som helst, vet man att om man ska vinna trovärdighet när man ska spara pengar i en verksamhet kan inte huvudkontoret eller kommunkansliet expandera. Det kan inte vara så att det sker en tillväxt där medan man drar åt i storformat på andra ställen. Ledningen måste gå före och visa att det är allvar. Men det gäller tydligen andra förhållningssätt här, trots att det finns pengar. Det finns ett anslagssparande på 300 miljoner och ett på 400 miljoner . Det finns uppgifter om en ännu högre nivå 2011. Läget är alltså sådant att det finns en ryggsäck med pengar, 700 miljoner, som räcker för att finansiera vår ramkorrigering på 300 miljoner. Det är således 700 mot 300. Någon anledning till dramatik finns inte. När regeringen nu skrämmer med ambassadnedläggningar och målar upp en hotbild av varsel är det sådant som inte behöver bli verklighet. Om man vidtar dessa åtgärder är det regeringens val. Det är inte oppositionens förslag. Det är inte konsekvensen av vårt ramförslag, utan det är regeringens eget val att hantera frågan på det sättet. Det resonemanget styrks dessutom av den analys som gjort av oppositionens förslag då det låg på 670 miljoner; vi har gjort en förändring till 300. skriver: kan oppositionens neddragning hanteras genom att allt ingående anslagssparande behålls samt att anslagskrediten används. I det papperet pekar på att det finns en ordentlig buffert som kan användas för att hantera situationen. är den nivå vi föreslår som besparing mindre än hälften av de 670 som analysen från gäller. Vi har backat till 300. Om man ska dra en konsekvens av analysen, om den gäller 2011, skulle man kunna dra ut den . Det finns alltså utrymme. Pengar saknas inte, men man vill från regeringssidan inte ta vår utsträckta hand. Erbjudandet om en uppgörelse står kvar. Ta budet på 300 miljoner i ramreducering och sedan sätter vi oss ned och försöker hitta en överenskommelse inför kommande år för att få balans och stabilitet. Vår ambition är att åstadkomma balans och stabilitet i detta. Det finns ingen anledning att vara alarmistisk, överreagera eller förbereda jätteneddragningar på . Det är en taktik som inte biter på oss. Vi hade förväntat oss en mer sakligt analyserande inställning i det här sammanhanget. Om ni på allianssidan väljer den utvecklingen är det ert val. För vår del agerar vi nu i sak och bedömer läget efter det material som tagit fram. I analysen från står också: Det är viktigt att påpeka att det finns effektiviseringsmöjligheter inom . Om man tar fasta på det material som producerat finns där fingervisningar om hur ni kan arbeta en kombination av att använda anslagssparandet, den ekonomiska buffert som finns, och ta fasta på det som Finansdepartement självt konstaterar. Om man arbetar konstruktivt med det kan man komma en bra bit på väg för att klara besparingen under acceptabla former. Man kan till och med kontinuerligt hålla informerat om arbetet och därmed lägga grunden för diskussionerna om detta inför nästa års budgetbehandling. Jag skulle vilja passa på tillfället och peka på det förhållandet att de politiska staberna är välfyllda. Där finns inga större problem. Det finns pressekreterare och sakkunniga anställda till nya ministrar. Antalet statssekreterare har ökat med tio , och regeringen är rekordstor i jämförelse med andra länder. Om vi tittar på regeringens hemsida ser vi att vi håller oss med tre ministrar som har samma ansvarsområde tre ministrar sysslar med regional utveckling. Vi har också tre ministrar som är inblandade i integrationsfrågor i ett konstigt mönster där chefskap och ansvar korsar varandra. Det var väl priset för att få ihop regeringsbildningen. Men kompromisserna kostar pengar, och jag minns när beklagade sig över detta. Jag får inte bestämma själv, sade han när kritiken mot den svällande regeringen kom. En innovation var att göra den tidigare moderate partisekreteraren till den förste statssekreteraren någonsin för press- och kommunikationsfrågor. Det hade man alltså råd med. På sparar man in 1 100 tjänster medan politiska statssekreterartjänster som aldrig funnits tidigare inrättas vid statsministerns kansli. Det är en intressant men felaktig signal till omgivningen i dessa för den statliga förvaltningen bistra tider. Från vår sida står vi självklart bakom reservationerna 5, 7 och 8. Jag yrkar bifall till reservation 7 och till förslag i övrigt. 3 PER (M): Jag vill inledningsvis yrka bifall till regeringens förslag och avslag på alla motioner, men eftersom KU har en majoritet bestående av oppositionspartier är det lite knöligare än vanligt. Det innebär att jag under punkt 1 Anslag m.m. 2011 inom utgiftsområde 1 yrkar bifall till reservation 1 av , , och under punkt 3 Effektivisering av resurser yrkar jag bifall till reservation 4 av , . Vi har en ansvarsfull regering som gjort att vi klarat finanskrisen bättre än kanske något annat land i . Vi har ordning och reda i statsfinanserna och ordning och reda i budgeten för . Men det är inte enbart regeringens förtjänst. Det är viktigt att också komma ihåg de många tusen anställda i , varav opolitiska, som hjälper till så att landet ska fungera riktigt bra. För att ska fungera riktigt bra, för att vi ska få de underlag vi behöver, för att regeringen ska få de underlag den behöver, för att ska vara en klar och tydlig röst i EU, för att vi ska kunna driva på i internationella frågor, till exempel frihandel, miljö och klimatpolitik, är det viktigt med ett väl fungerande regeringskansli. För de många tusen svenskar som är ute och reser runt om i världen är det viktigt att veta att de på en ambassad i närheten kan få den hjälp och den service de behöver. Vad handlar det hela om? När man lyssnar på och får man intrycket att det handlar om några motioner om partifinansiering och sedan lite grann i slutet om några hundra miljoner i . Riktigt så enkelt är det förstås inte. Frågan går egentligen när var ordförandeland i EU. För det avsattes pengar, mycket pengar, eftersom det kostar att vara ordförandeland. avsattes , men man var väldigt tydlig med att det var en engångskostnad och att vi inte skulle dra på oss någon kostnadsryggsäck, vilket var fallet 2001. Det har vi heller inte gjort. Trappan är sopad uppifrån, vilket påstod att den inte var. Anslaget är 589 miljoner mindre än 2009, och det är 370 färre anställda i jämfört med . För den samlade oppositionen socialdemokrater, sverigedemokrater, vänsterpartister och miljöpartister är detta inte nog. De kräver större varaktiga besparingar men ger ingen som helst indikation om var dessa besparingar ska göras. När jag lyssnar på får jag intrycket att man måste börja med att varsla och säga upp lite folk högst upp i trappan, annars får man ingen trovärdighet längre ned i trappan, men säger han: Ni kan använda olika typer av anslagsbesparingar och kanske till och med anslagskrediter och tricksa er igenom problemen. Så driver inte en ansvarsfull budgetpolitik. Jag ska gå tillbaka till den punkt som jag tycker är en vändpunkt i den svenska moderna politiska historien, det vill säga omkring 1995. Då skedde två mycket viktiga reformer. Det ena var att man slog ihop ett brokigt regeringskansli som bestod av 15, tror jag, olika myndigheter till en. Det andra var att man införde budgetlagen. I samband med dessa båda händelser tog man också med sig en hel del praxis från hur det hade fungerat tidigare, men det har också vuxit fram praxis på vägen. En första praxis är att regeringen har ansvar för dimensioneringen och organisationen av inom rimliga gränser, på precis samma sätt som har rådighet över budget, inom rimliga gränser. Så har också skett. Jag har gått igenom alla KU1-betänkanden . Det finns inga avvikelser som jag har kunnat hitta. En annan praxis sedan budgetreformen är också att regeringen när man har vunnit valet får en opposition som beskriver sin politik på varje utgiftsområde i form av ett särskilt yttrande och inte som en skarp reservation. Här har jag gått igenom samtliga betänkanden och inte hittat någon avvikelse. Det var ganska sent när jag satt och läste dem, så det är möjligt att jag har missat något, men såvitt jag kan se finns det alltså inga avvikelser.