prot · GY0939 · 2010-12-21 00:00:00 — bör rikta ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen bör återkomma till med en redogörelse för konsekvenserna av de planerade avgiftsändringarna. Min naturliga fråga är: Varför ska man göra en konsekvensbeskrivning efter höjningarna och inte som brukligt är före? Det är vad dina partikamrater i talar för. De beskriver de höjda avgifterna för pendeltågstrafikanterna . De kunde ta fram de konsekvenserna. Här låtsas ni som att det inte finns några konsekvensbeskrivningar. Sedan skyller ni på att regeringen inte har gjort några konsekvensbeskrivningar. Hade det inte varit bättre att skicka tillbaka frågan och säga: Vi behöver konsekvensbeskrivningar till för att kunna fatta ett korrekt beslut? 28 (M) replik: Jag beklagar att fortfarande inte håller sig till den del som vi debatterar här om passageavgifterna. Vi diskuterar den del som har föreslagit om att vi ska höja avgifterna med för passage med tåg. Det är en höjning med maximalt 3:003:50 kronor. Vi har inte sagt någonstans att vi fullt ut ska höja avgifterna så radikalt. Varför gör vi detta tillkännagivande? Det står i egna förslag som det lämnade in till regeringen att det avsåg att göra att konsekvensanalys även av denna lilla höjning på . Det står i förslag till regeringen. Det gjorde regeringen lugn i denna fråga. Det har ett stort ansvar och ser vikten av att får fortsätta att växa i en positiv riktning. När ärendet kom till trafikutskottet ville vi förstärka det som regeringen redan har fått del av från . Men vi ville också att skulle få del av denna analys, som regeringen visste skulle komma. Det är fullt naturligt. Om man ska prata om byxor, livrem och hängslen vet jag ingen fråga där jag kan känna mig så trygg som i denna trots att försöker påtala en farhåga som inte ens finns i denna diskussion. 29 (V) replik: Jag kan bara konstatera att partikamrater i delar min uppfattning i frågan, inte uppfattning. Jag ska ta upp en annan sak. vill, precis som alla andra representanter från alliansregeringen, lägga skulden på föregående regeringar vad gäller underfinansieringen av infrastruktursatsningarna. Jag tog upp detta i mitt anförande, och sade att när till exempel var i opposition föreslog ni aldrig högre nivåer på banunderhåll än den socialdemokratiska regeringen. Tvärtom fanns det några av era partipartner som till och med ville överföra mer från väg till banunderhåll. Som jag sade: Är det inte dags att sluta kasta sten i glashus? Ni har samma ansvar som föregående regeringar eftersom ni inte föreslog mer pengar. Att ni sedan yvas över att ni i regeringsställning har privilegiet att kunna göra verklighet av förslagen till satsningar må vara hänt. Det är självklart att ni ska ha det. Men vi från de rödgröna partierna har också finansierat våra föreslagna höjningar. Också vi drar slutsatser av det som har varit. Det har inte varit bra, och därför har vi förslag om att öka satsningarna på till exempel nya järnvägsinvesteringar. Jag tycker att det kunde vara klädsamt med lite politisk hederlighet i sammanhangen och att jämföra päron med päron och inte med något annat. 30 (M) replik: Det blir intressant att avsluta mitt sista inlägg i denna debatt med att tala om hederlighet. Alliansregeringen har inte riktigt samma syn som oppositionen. Vi vill vara bäst när det är match. Vi vill inte vara bäst när det är övning. Det är det som är dilemmat med oppositionen. De enda gånger ni anser att ni vill satsa på infrastruktur och som ni satsar på järnväg är när ni är i opposition. Det är skillnaden mot den politik som alliansregeringen nu har; vi är bäst i matchen. Vi anslår de medel som vi faktiskt också finansierar när vi sitter i regering. Det är detta som är dilemmat för er. När nuvarande opposition, den socialdemokratiska regeringen, ledde infrastrukturpolitiken i vårt land gjordes inte satsningarna, . Det var den regering som stödde. Man ska inte kasta sten i glashus, men man ska vara bäst när det är match. 31 (FP): Det är fantastiskt att få debattera infrastruktur, för det finns väl inget ämne som engagerar så mycket och så många. Rent formellt yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Även jag tänker upprepa mig lite, men bara lite, från debatten om järnvägen som vi hade . Jag konstaterar att fungerande eller inte fungerande infrastruktur berör var och en i vardagen väldigt mycket. Det handlar om att som person komma fram tryggt och säkert och . Det gäller naturligtvis i lika hög grad godstrafiken. Det är bara att konstatera att en väl fungerande infrastruktur är en av de starkaste tillväxtfaktorer vi har. Det är det väl ingen som har någon annan åsikt om. Utgiftsområde 22, som vi diskuterar , omfattar i budget . Det är en nivå som trafik- och infrastrukturfrågor ligger framåt. Man kan konstatera att 361 miljoner går till politiken för informationssamhället. Resterande, nästan 40 miljarder, går till just kommunikation och infrastruktursatsningar i övrigt. Det är en himmelens massa pengar, och som har sagts här är det bra att man gör rätt saker med dessa pengar. Man kan konstatera att en av grundstenarna i Alliansens och politik inom infrastrukturområdet är den nationella plan Nationell plan för transportsystem 20102021 som har tagits fram och som fastställdes av alliansregeringen . Som statsrådet sade här är det centralt att transportslagen kompletterar varandra. Det var det som var så kännetecknande när man tog fram planen; den hade ett tydligt trafikslagsövergripande perspektiv. Man hade ett arbetssätt med lokal och regional delaktighet. Det gav väl förankrade prioriteringar. Jag tycker att man ska ha stor respekt för de prioriteringar som har gjorts ute i olika regioner i . Detta innebär att vi nu har en plan som är fullt ut finansierad och som kommer att hålla . Det är något som vi har saknat tidigare. Någon här tog upp det här med att känna stolthet över saker och ting. Jag tycker att vi från Alliansens sida kan vara stolta över planen. har vi någonting att arbeta med, och vi vet att vi kommer att komma i mål med det. Till syvende och sist handlar det om prioriteringar, även om man kan få intrycket av debatten här att det bara är att rada upp saker och ting och att det blir något slags sluträkning som man betalar sedan. Något som är alldeles klart, även om det nu påstås både det ena och det andra, är att anslagsnivån för drift och underhåll har prioriterats. Det gäller både vägar och järnvägar. Vi har som sagt diskuterat järnvägar mycket . I några debatter har vi diskuterat Transportstyrelsen och kvalitetsavgifter. Vi hade också en aktuell debatt om läget i järnvägstrafiken . Jag vill ändå återigen trycka på bara för att det ska bli övertydligt att anslagsnivån för drift och underhåll på järnväg de facto har höjts års nivå på 3,8 miljarder till nuvarande nivå på 5,3 miljarder. Det är en långsiktig nivå. Det är bara att titta på hela planen; den ligger på samma nivå under hela planperioden. När det gäller investeringarna är det betydligt mer intressant att se på det totala. Det finns 64 miljarder. När det sedan gäller exakt vilket år de ligger på bygger det mer på vad som är praktiskt möjligt. Motsvarande siffra för vägar är att drift och underhåll ligger på . Man kan också se att det trafikslagsövergripande perspektivet har gett utslag i myndighetsstrukturen. Vi fick först Transportstyrelsen 2009 och sedan och Trafikanalys 2010. Inriktningen är fullständigt klar: Man ska ha samsyn och samverkan mellan trafikslagen. Om man ser på åtgärdsplaneringen är det samma sak där. Det som är intressant, men som vi kanske inte ska diskutera så mycket här , är den så kallade fyrstegsprincip som man har i planeringen . Den går ut på att man steg för steg analyserar hur ett trafikproblem bäst ska lösas. I första hand ska man se hur man kan påverka behovet av transporten, och i sista hand ska man besluta om nybyggnation. Det är ett sätt att på ett klart och tydligt vis använda pengarna rätt. En av de punkter som kanske har diskuterats mest är frågan om avgiftssättning på vad gäller persontrafiken med järnväg över bron. Jag tänker lägga en del tid på detta, för jag tycker att det är viktigt att det blir rätt. Förslaget om avgifter och den förändring av principen för uttag av avgifter som utskottet har ställt sig bakom innebär att nuvarande betalnings- och avgiftsvillkor upphör att gälla. I stället ska de principer gälla som finns i järnvägslagen . Det ska likställas så att samma princip ska gälla även för . Det har att ta ställning till det har sagts är inte avgiftens storlek utan principen att det är som bestämmer avgifterna inom den ram som järnvägslagen ger. Det kommer även att gälla persontåg på . Det här gäller redan för godstrafiken. Passageavgiften ligger på per tåg. Det ska jämföras med persontågen där det i avtalet tas ut vanlig banavgift, vilket motsvarar per passage. Det har sagts här att uttaget av avgifter inte är ett självändamål. Orsaken till att man tar ut avgifter det gäller både dessa avgifter och banavgifter är att man ska få ökade resurser till drift och underhåll av infrastrukturen så att den kan bli bättre. När det gäller banavgifter finns det en tydlig koppling till kvalitetshöjande åtgärder. Det säger även tågoperatörerna. De är beredda att betala för att det ska fungera bättre. Att det nu går att ta bort undantaget för beror på att en av grundförutsättningarna, det vill säga marknadsförutsättningarna, har förändrats. Det är ett kraftigt ökat resande. Det har gått från 4,3 miljoner resor 2001 till 11,1 miljoner resor 2009. Men icke förty har vi från sida stor respekt för att denna typ av förändring, av naturliga skäl, kan skapa oro och ge negativa konsekvenser. Det är något som utskottet har sett allvarligt på och anser att vi måste säkra oss mot. Utskottet är naturligtvis inte berett att acceptera avgiftsnivåer som hämmar utvecklingen och tillväxten i . Det skorrar falskt när man säger så. Därför har en majoritet i utskottet ställt sig bakom ett tillkännagivande till regeringen som innebär att regeringen ska återkomma med en redogörelse för konsekvenserna av de planerade avgiftsändringarna. Även om vi inte ska diskutera den direkta avgiftsnivån dristar jag mig till att ta upp frågan eftersom det har funnits så många siffror i diskussionen. har börjat sin process för att fastställa en rimlig nivå för avgiften. Det som nämns är per passage. Man har räknat ut att det motsvarar på en 100-kronorsbiljett mellan och . Jag har i den debatt som jag har fört både nationellt och regionalt tyckt att det är acceptabla nivåer. Utskottet tycker att det är viktigt att få se konsekvenserna av ytterligare avgiftshöjningar. Det är därför vi föreslår detta tillkännagivande, som jag hoppas att kommer att anta . På det sättet tar och Alliansen fullt ut ansvar för sitt beslut, det vill säga att det här inte ska få orimliga konsekvenser. Här finns både nationella och regionala perspektiv som måste beaktas. Det här synsättet att regioner, pendlare och företag är med och betalar är inte nytt. är det närmast en förutsättning för att kunna sätta i gång stora infrastrukturpaket till nytta för både regioner och landet som helhet. Det har också nämnts här att det finns tydliga exempel på detta. ser vi det västsvenska paketet med avgifterna i , trängselavgiften i samt broarna i och . Vi måste nog vänja oss vid att om det ska bli bra infrastruktur måste trafikantavgifter tas ut. Låt mig vara extra tydlig. Alliansen tar fullt ansvar för att logiskt ändra en princip att det faktiskt är järnvägslagen som ska gälla, men ska vi ta ansvar för att detta inte får orimliga konsekvenser genom att kräver att få en redogörelse för konsekvenserna. Den första höjningen tycker nog de flesta är rimlig, men vi måste ändå se vidare. Jag tänkte avsluta med att jag för övrigt förväntar mig att regeringen återkommer med förslag till åtgärder för att säkra svensk sjöfarts konkurrenskraft under svensk flagg. 32 (S) replik: Först kan jag notera att är ärligare än sina kolleger på allianssidan. Han konstaterar att det kommer fler avgiftshöjningar på , inte bara den första lilla som kolleger ville diskutera. Det tycker jag han förtjänar all heder och respekt för. Jag hade önskat att kanske samma hederlighet hade funnits från resten av allianssidan. I övrigt har vi haft med borgerlig regering. Efter det är nöjd med att underhållsbudgeten har ökat i ungefär samma grad som resandet. Det står helt fritt att vara nöjd. Men hur har resenärerna känt av den budget som du är så nöjd med? Så sent som ställdes hälften av all tågtrafik in. Hur till ska det krävas innan resenärerna ser någon skillnad? 33 (FP) replik: Det som är styrkan med den nationella planen är att den år för in 5,3 miljarder i underhålls- och driftspengar till järnvägen. Det är naturligtvis inte acceptabelt att människor står ute och fryser, som pratade sig varm om det var i och för sig värmande, men det var väl kanske lite väl ordvitsigt. Hur som helst är det långsiktiga det absolut viktiga i sammanhanget. Det ska finnas en ansvarsfullt finansierad nationell åtgärdsplan som kommer att göra det bättre och bättre. Man kan raljera över att det faktiskt finns tåg som går . Vi kan stå här och berätta om tåg som har lyckats bra också. På låter det som om de flesta tåg står. Under exceptionella förhållanden måste vi naturligtvis ha större robusthet i systemet. Det råder inget tvivel om det. Det är därför underhålls- och driftspengarna har lagts på denna höga nivå. Sedan är man naturligtvis inte nöjd förrän alla tåg går . 34 (S) replik: Min fråga till var: När kommer resenärerna att känna av den budgetnivå som är så nöjd med? Då blir svaret: Man kan stå här och raljera över tåg som inte går och att de flesta går . står vi här och pratar om de tåg som faktiskt går . Ja, det är möjligt att det är den mörka sanningen: med en alliansregering pratar vi om de ganska många tåg som är försenade. till med alliansregeringen står vi och lyfter fram de få tåg som går . Men, , det duger inte. Resenärerna förtjänar tåg som går . Det är därför en samlad opposition lägger mer på en fungerande tågtrafik. Kanske det vore något att fundera över. 35 (FP) replik: När det gäller anslagsnivåer tycker jag att det är en skillnad på finansiering och ansvarsfull finansiering. och Alliansen har ställt sig bakom en ansvarsfull finansiering. Vi har lagt stor möda på att vidta rätt åtgärder. Jag tror att det kommer att bli precis tvärtom. Vi har en plan som är så pass långsiktig där vi tillför pengar för drift och underhåll. Det kommer att bli bättre och bättre. Kanske inte just , men det kommer att visa sig. Jag kan inte ange ett exakt årtal eller vilket exakt väder pratar om, men det är klart att det här kommer att ge resultat. Det kommer att bli ett helt annat resultat än om vi hade legat kvar på de nivåer som den socialdemokratiska regeringen lyckades prestera under tidigare mandatperioder. 36 (C): Jag vill inleda med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på reservationerna. Den som till äventyrs på tv eller i andra medier följer debatten om trafikutskottets betänkande nr 1, omfattande alla trafikslag, får rimligen en flashback till förra veckans särskilda debatt om tågtrafikens problematik. Låt oss , fru talman, anta resenärens, IT-användarens och transportköparens perspektiv när vi ska diskutera trafikpolitik i dess vidaste bemärkelse och det betänkande som trafikutskottet lämnat till kammaren. Låt oss därför vidga diskussionen till att omfatta alla trafikslag. Ur resenärens, användarens och transportköparens perspektiv är alla trafikslag järnväg, väg, flyg, farled och telekommunikation lika viktiga. De måste framför allt fungera ihop om det ska fungera för resenärens hela resa och för brukarens samtliga behov. Allt detta hanteras i utskottsbetänkandet. Det är bara genom att se till helheten, till resenärens, användarens och transportköparens behov, som vi kan stimulera de bästa lösningarna för ett fungerande samhälle. Att staten, riksdag och regering, använder medborgarnas pengar och lägger på infrastruktur och transportpolitik är inget självändamål. Det är för att samhället som sådant ska fungera och fylla våra grundläggande behov. Det är bara genom att se till att bejaka behov och förutsättningar i alla delar av landet som vi får hela landet att växa. Bara så tar vi vara på förutsättningarna för alla landets delar att växa och också bidra till det gemensamma välståndsbyggandet. Det är därför bra att budgeten innebär åtaganden i alla transportslag över hela landet. Som ett exempel som inte har nämnts tidigare kan nämnas den fortsatt höjda kvalitetssäkringen av det finmaskiga vägnätet, det enskilda vägnätet, det vägnät i vårt land som omfattar flest kilometrar och bär ett extremt stort transportarbete. I den del av statsbudgeten vi nu debatterar, utgiftsområde 22, står det också att läsa om de satsningar som görs för att öka användandet av cykel i transportarbetet. Här återstår mycket att göra för framkomlighet, säkerhet, vägvisning och samverkan mellan trafikslagen. Det är därför väldigt bra att vi med denna budget ger med flera myndigheter uppdraget att i samråd med berörda ta fram strategier för en ökad och säkrare användning av cykeln i transportarbetet. Det kanske vanligaste transportslaget har hitintills varit helt utelämnat från debatt. Det är förvånande, fru talman. Ygeman jämför infrastrukturen med blodomloppet, men begränsar sig liksom övriga oppositionspartier till att enbart tala om järnvägen. Tja, fru talman, det är som om läkaren skulle begränsa sig till att enbart skära i venerna men strunta i artärerna. Det är knappast en heltäckande läkekonst, om jämförelsen tillåts. Det finns de som i debatten har ställt vägen mot järnvägen och bilen mot tåget i ett slags antingen-eller-resonemang. Men så ser ju inte verkligheten ut för den som nyttjar trafiksystemet. Bilen, bussen, tåget och för den delen cykeln konkurrerar inte med varandra. De kompletterar varandra. Det är inte bilen eller lastbilen som ska stoppas, det är utsläppen som är problemet, vare sig dessa kommer från en bil, en buss eller ett dåligt tåg. Om vi åter intar resenärens perspektiv och försöker förstå dennes krav på transportsystemet för att vardagen ska fungera ser vi att det inte heller ligger i resenärens perspektiv att det finns en konflikt mellan väg, järnväg, sjöfart eller flyg. Bekymren, konflikten och störningen uppstår när något av dessa transportslag, de transportslag som tillsammans bildar resenärens helhet, inte fungerar. Transportpolitiken och den politiska debatten om denna måste därför mer handla om helheten, inte om delarna. Politikens uppgift är att se till att transportsystemet underlättar vardagen för människor och företag genom att erbjuda säkra, effektiva och miljöanpassade resor. Regeringens, och min målsättning är att hela ska vara möjligt att bo i. Då fordras också ett trafiksystem som håller ihop hela landet och att olika trafikslag fungerar bättre, var för sig och tillsammans. Det budgetförslag som vi just nu debatterar, betänkandet från trafikutskottet, innebär en satsning på alla trafikslag över hela landet och bildar en helhet. Det är ett bra och nödvändigt synsätt. Låt oss för , fru talman, lägga fokus på här och och det faktum att delar av transportsystemet har svårt att fungera i en svensk vinter och att vi åter drabbats av problem just i tågtrafiken. Orsakerna till inställda och försenade tåg basuneras ut genom stationernas högtalare runt om i landet. Det är signalfel, lokskador, växelfel, spårbrist och olyckor. För den enskilde resenären är det inte så lätt att förstå var ansvaret ligger och vems fel det är. Det är ett faktum att nyinvesteringar i och underhåll av tågtrafiken historiskt har varit eftersatt i vårt land. Det politiska intresset för drift och underhåll kanske inte heller alltid har varit på topp. Möjligen illustrerades det i förra veckans särskilda debatt på temat Situationen i tågtrafiken, initierad och begärd av . Oppositionens talare där gled oerhört snabbt över till att prata om höghastighetståg rälsburna fordon som i den bästa av världar står på spåret . Spännande, javisst! Men knappast svaret på de bekymmer vi brottas med här och . Det ligger också en hel del i vad Jernhusens vd sade i samband med den utfrågning trafikutskottet ordnade : Välkomna ut att klippa invigningsband också med anledning av det vardagsgnet och de återinvesteringar i redan befintlig struktur vi gör för att resenärens vardag ska fungera bättre. Jag vill ändå påstå, och instämma i det föregående talare sade, att det har blivit bättre. Pengarna för drift och underhåll av statliga vägar och järnvägar har ökats på i flera steg. var avsättningen för drift och underhåll av järnväg. är nivån högre eller . Lägg därtill de satsningar som är gjorda på både järnväg och vägsystem som en del i närtidssatsningen 20082010. Det var en närtidssatsning som innehöll . Vi kan då konstatera att intresset för och resurserna till underhåll av väg och järnväg har ökat rejält under Alliansens ledning av landet. Men, mycket återstår att göra och det finns all anledning för samtliga att känna mycket stor ödmjukhet inför den utmaning det innebär att få ordning på systemet. Alliansregeringen inledde förra mandatperioden ett mycket omfattande renoveringsarbete av landets infrastruktur. Det är bra att det arbetet i och med denna budget fortsätter. Visar det sig att vi för att klara målen vi har satt upp måste satsa ännu mer resurser på underhåll och investeringar i olika delar av trafiksystemet är , fru talman, villigt att driva på för det. Men när vi gör de investeringarna ska det vara med riktiga pengar. Användarna av transportsystemet är inte betjänta av forna tiders ofinansierade drömmar om järnvägar och vägar runt om i vårt land. Vi ska också veta att varje investerad krona ger mesta möjliga effekt avseende effektivitet, säkerhet och miljö. Avslutningsvis, fru talman, vill jag komma till ytterligare ett område som är föremål för behandling här . Det är politiken för informationssamhället. Ur ett demokratiskt perspektiv är det fullständigt avgörande att alla medborgare har tillgång till Internet och väl fungerande elektroniska kommunikationer. Alla ska kunna ta del av de möjligheter som denna teknik kan erbjuda, oavsett användarens ålder, kön, eventuell funktionsnedsättning eller var i landet man råkar befinna sig, i stad eller på landsbygd. Budgeten vi ska hantera anger att som nation ska vara ledande vad gäller att använda IT för att på så vis uppnå politiska mål för tillväxt, social välfärd, demokrati och klimatförbättringar. Vi har en ledande ställning i världen men vi får inte på något vis slå oss till ro och tro att inte andra länder har lika höga ambitioner. Vi måste självklart fortsätta att anstränga oss att ligga på topp. Utan tvekan är det så att informationssamhället med därtill hörande framväxt av teknik och kompetens, dess nya affärsmöjligheter, nya yrken och karriärvägar, förmågan att överbrygga stora avstånd etcetera har inneburit ett rejält tillskott till välfärdsbygget i vårt land. Det är mot bakgrund av det, fru talman, utomordentligt uppseendeväckande att ingen från oppositionen med ett ord berört denna del av budgetpropositionen i denna debatt som omfattar hela trafikområdet. Har oppositionen ingen politik för IT-samhället? Saknar man intresse, kunskap eller insikt om IT:s betydelse för välfärd och tillväxt i vårt land? Tystnaden var talande. Jag är däremot, fru talman, väldigt nöjd med att regeringen inom flera områden pekar framåt inom informationsteknologin. Här kommer en handlingsplan för elektronisk förvaltning, en bredbandsstrategi för hela landet och en nationell IT-strategi för vård och omsorg. Det är bra, och det blickar framåt. 37 (MP) replik: Jag vill börja med att tacka för att han satte fingret på någonting väldigt viktigt som vi har glömt att prata om, och det är cykeln som transportslag.