prot · GX0988 · 2010-03-16 00:00:00 — Det är också väldigt viktigt att de myndigheter som vi har med de kanaler som finns till hands och möjligen nya som kan dyka upp arbetar långsiktigt och målmedvetet med att nå så många som möjligt. Här vill jag återigen understryka att information på statliga webbplatser exempelvis har sin roll. Ändå är det sannolikt inte det som kommer att vara av avgörande betydelse, utan det är genom den nära kontakten på den lokala nivån genom vårdcentraler, enskilda läkare, skolhälsovård och ansträngningar som vi kommer att kunna nå de allra flesta med information. Annat är i sammanhanget komplement som också är viktigt och som har sin roll att spela. 30 (): Det var intressant att höra att ministern ändå vill anstränga sig. Min fråga blir därför: Hur kommer ministern att anstränga sig för att vårdcentraler, skolor och andra verkligen ska ta det här på allvar? Jag tror att man från statligt håll måste ta ett ansvar för att informera om utvecklingen av nya och innovativa vacciner, som kanske inte alls kommer in i vaccinationsprogrammen men för vilka högkostnadsskydd beviljas. Jag är inte emot att också läkemedelsföretagen informerar, men det räcker inte. Man måste kunna lita mer på saklig information från en myndighet än från läkemedelsföretag. Information måste kunna nå ut till de människor som behöver kunskap om nya möjligheter detta för att förhindra allvarliga sjukdomar. Jag anser att det i alla fall måste ske via direktiv från en statlig myndighet. Helst skulle jag se att en statlig oberoende myndighet hade det här ansvaret. Jag tycker alltså att det är förvånande att ministern anser att informationen är tillräcklig enligt vad som står i svaret. Detta är anmärkningsvärt. I svaret står det ju att ministern inte tänker göra någonting. Men i debatten här har vi kanske fått ett annat besked. Bristen på information berövar många unga flickor ett livsviktigt vaccinationsskydd. För detta måste vi politiker i det här fallet den borgerliga regeringen och socialministern ta ett ansvar. Det är min fasta övertygelse. Min fråga återstår därför: På vilket sätt tänker ministern anstränga sig? 31 Socialminister (): I mitt inledande svar har jag beskrivit den ordning vi har när det gäller just TLV:s roll. TLV har rollen att informera om sin egen verksamhet. Utöver det ligger på den statliga nivån ansvaret särskilt på och . När det gäller informationen i övrigt handlar det naturligtvis om att använda de kanaler vi använder för att nå ut till sjukvårdspersonal och till allmänheten med information i frågor som är av stor betydelse. Jag har också informerat om den utredning som snart, inom , ska slutföra sitt arbete. Det kommer att vara ett viktigt underlag för det fortsatta arbetet. Man kan nästan aldrig säga att informationsarbetet är avslutat, utan arbetet måste fortgå. Jag är väldigt glad över besked att hon inte är emot att läkemedelsföretagen på detta område med den undantagsbestämmelse som finns får informera också direkt till allmänheten. Jag tror att det spelar en roll i detta fall för att nå så många som möjligt. Så många som möjligt ska börja fundera och reflektera för sin egen del: Kan detta beröra mig? Är det något jag borde ta ställning till? Vad kan jag göra för att säkra ett så bra skydd jag någonsin kan mot denna smitta? Vaccinationen har en viktig roll att spela. Informationen behöver förbättras. Alla statliga myndigheter behöver göra sitt och också lokala företrädare på olika nivåer så att vi når så många vi någonsin kan. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2009/10:225 om vargstammens framtida utveckling 32 Miljöminister (): har ställt ett antal frågor till mig om vargstammens framtida utveckling och undrar bland annat hur jag ska gå till väga för att vargjakten ska inriktas mot individer som bär på defekta anlag, vilka vetenskapliga grunder som legat till grund för årets vargjakt, hur genetiskt värdefulla individer ska undantas från jakt, vilka åtgärder jag avser att vidta för att flytta naturligt invandrade individer och frågor om viltförvaltningsdelegationernas arbete när det gäller acceptans för rovdjuren och flytt av vargar. Vargjakten debatterades här i kammaren . Det var en mycket givande debatt, och delar av frågeställningar togs upp redan i den förra debatten. Jag vill ha friska och levande vargar i de svenska skogarna, både nu och . Forskarna har slagit larm om att läget för vargarna är, som de säger, genetiskt akut. Jag har tagit initiativ till en rovdjurspolitik som bemöter detta, det verkliga hotet mot de svenska vargarna. Fakta ur forskarrapporterna som lämnats till är att inaveln hotar fortplantningsförmågan på lång sikt. Kullarna har redan minskat kraftigt, i vissa fall halverats. Vargarna härstammar från tre individer och är i genomsnitt väsentligt mer besläktade med varandra än helsyskon. Några av vargarna uppvisar redan nu skador som är yttre tecken på långtgående inavel. Enligt forskarrapporterna har exempelvis flera fall av kryptorchism som kan leda till sterilitet och ryggkotsdefekter som kan leda till förlamning, hjärtfel och njurfel observerats. Som framgår står det klart att vargpolitiken bygger på god vetenskaplig grund. Därför krävs en aktiv politik som räddar vargstammen. Regeringen har sett till att åtgärder vidtas som minskar inaveln i vargstammen. har antagit ett nytt mål som innebär att ska upp till 20 vargar införlivas med vargarna i landet. Först och främst ska naturlig invandring underlättas genom att invandrade vargar aktivt fredas inom renskötselområdet ned genom landet. I andra hand vidtas åtgärder för att varg som korsar svenska gränsen ska flyttas till . Skulle inte dessa åtgärder vara tillräckliga så är det tredje alternativet att flytta in vargar från ett annat land. har ett ansvar för och möjlighet att förflytta naturligt invandrade vargar. och har redan inlett arbetet genom dialog och förankring med berörda och boende i de områden som kan bli aktuella för utplantering av vargar. Min uppfattning är att den förankringsprocessen varken ska drivas på eller hastas igenom. Internationella erfarenheter visar att det kan ta tid. Om en flytt ska lyckas krävs att alla berörda känner ansvar för dessa åtgärder. Jag har också bara för någon vecka sedan gett , och i uppdrag att utarbeta vidare riktlinjer för aktiv införsel av vargar med östligt ursprung. Myndigheterna ska redovisa uppdraget . rovdjurspolitik har misslyckats med att sänka graden av inavel i vargstammen och har inte heller tillräckligt tagit hänsyn till de människor som lever nära vargar. En grupp forskare förtydligade i : Vetenskapliga undersökningar har visat att motståndet mot varg i varglänen har ökat , och att en majoritet där motsätter sig en ökning av vargstammen och vill begränsa den genom jakt. För att lyckas göra vargarna friska måste det finnas en acceptans för vargen i faunan. Annars riskerar arbetet för livskraftiga vargstammar att ödeläggas. krävs i stället förståelse och närmande mellan motstående perspektiv och av till synes oförenliga åsikter. För att få lokal acceptans för inflyttning av friska vargar har regering och riksdag gått in för en kompromiss, där motprestationen består i att vargstammen tillfälligt begränsas till 210 djur. Licensjakten är till för att hålla vargstammen på den nivån. När det gäller frågan om hur årets jakt har utformats har i olika sammanhang redogjort för vilka bedömningar som gjorts på basis av forskarnas rekommendationer. Forskarnas underlag visade att den svenska vargstammen är så inavlad över lag att det under årets licensjakt inte fanns skäl att reglera vargstammen på individnivå. I riktlinjer för jakten undantogs därför bara ett revir med en invandrad varg med östligt ursprung från jakten, liksom de avkommor som man kände till från detta vargpar. genomför en uppföljning av årets jakt. Erfarenheterna från denna kommer naturligtvis att ligga till grund för utformningen av villkoren licensjakt. Då prövas också om jakten behöver riktas än mer. Genom inrättande av viltförvaltningsdelegationer har vi nu överfört ansvar för beslut och förvaltning av rovdjuren närmare de berörda människorna. Det är min uppfattning att förutsättningarna för en acceptans av rovdjuren därmed ökar. Om människor upplever att de har en reell möjlighet att ha inflytande över viktiga beslut kommer också fler att stå upp för dessa beslut. Inför kommande års arbete med beslut om jakt och andra förvaltningsfrågor kommer jag att bjuda in företrädare för delegationerna och arrangera ett nationellt avstamp inför de sista stegen i regionaliseringen av ansvaret för förvaltningen av rovdjuren. Här kommer vi självklart också att diskutera frågan om lämpliga områden att flytta invandrade eller införda vargar till. Licensjakten är en del av flera delar i regeringens rovdjurspolitik. De olika delarna förutsätter varandra. Jag är övertygad om att en begränsad licensjakt är förutsättningen för en acceptans för förstärkning av vargstammens genetik genom flyttning eller införsel av varg till den mellansvenska vargpopulationen. ska jakten utvärderas när det gäller bland annat genomförandet och det genetiska utfallet. Resultaten får ligga till grund jaktbeslut. Jag är övertygad om att vi kommer att ha en begränsad licensjakt även , under förutsättning att det blir tillräckligt många föryngringar inom vargstammen . 33 (): Tack för svaret! fortsätter vi ändå denna diskussion lite grann. Jag ser att det i svaret finns en underliggande kritik mot den tidigare regeringen och, som vanligt, en självberömmelse att denna regering tagit tag i frågan och gjort något. Det kan man lugnt säga. Frågan är om man har gjort rätt saker, och jag, och en stor del av befolkning håller nog inte riktigt med om det. Jag skulle vilja börja med att prata om att regeringens nya och kritiserade rovdjurspolitik ju är ett paket. Det är en paketlösning, och så har det också uttryckts även från miljöministerns sida. Vi och många har kritiserat innehållet i paketet. Vi anser att alltför stora och avgörande delar i detta förslag om vargens framtid och utveckling har vaga och mycket märkliga grunder. Det talas om acceptans, genetisk status och hur stort flock vi ska ha. Fokus från regeringen tycks landa i hur vi kan minimera den svenska vargstammen och hur vi kan få hit nya individer som bryter den dåliga genetiska situationen, som varit ett problem. Det är koncentrerat och kontrollerat, det är vapen och flytt. Man har helt ändrat rovdjurspolitiken, framför allt hur vi ska hantera den icke livskraftiga vargstammen som vi tidigare förvaltat fördelaktigt, skulle jag vilja påstå. Plötsligt ändras spelreglerna, och är det inte längre ett brett och långsiktigt arbete som gäller, nu är det en kontrollerad begränsning som är huvudnumret. Den olyckliga och hetsiga licensjakten är . Men man skjuter en del med skyddsjaktmotiv, och det kan även vi acceptera som annars säger oss värna den livskraftiga vargstammen. Vi kan förstå att det måste ske. Men den passerade jakten har inte ökat det man kallar acceptans. Snarare verkar det vara precis tvärtom, för nu är inte varg så skyddsvärd längre, nu kan man få jaga den. Vilka belägg har jag för det? Ja, sådana har jag fått genom att ha talat med folk som arbetar som viltvårdare till exempel och som varit ute och sett jakteffekterna. Med det här paketet om vargförvaltningen kommer steg två. Det verkar inte vara så populärt som själva jakten. Jag är inte förvånad insåg det redan då regeringen lade fram sitt nya rovdjursförslag. Hela oppositionen har ifrågasatt den del som handlar om hur man vill förstärka den genetiska statusen. Vi delar regeringens uppfattning om att det bästa är att försöka få självinvandrade vargar och hitta de svenska vargarna och reviren. Men jag uppfattar att det inte finns så mycket till handlingsplan och att man har haft väldigt bråttom. ska man göra någonting. Det är inte möjligt att endast skjuta en vargstam frisk. Det borde alla inse. Jag har läst att jägarorganisationerna tvekar lite grann i sina åtaganden, men jag är glad att miljöministern visar en klarhet här: Att man måste ta sitt ansvar är nästa steg i paketet. Det är inte endast jakten som ingick i paketet. Man kan inte hoppa av på halva vägen. Vi är ense om att den genetiska situationen är farlig. Det är en mycket kraftigt inavlad vargstam vi har, och det krävs politik och långsiktiga beslut. En inplantering eller en förflyttning ska ske. Jag är väldigt intresserad av och kommer att följa hur det kommer att gå till. Vi ska inte glömma att man först har börjat skjuta, har skjutit 28 stycken; vi har skyddsjakt som sker just nu; man kör över vargar, fyra dog . Sedan har vi det andra steget som kommer långt efter det första steget. Det är ett trestegshandlingsalternativ. I tog det från beslutet till verkställigheten. Hur kommer det att se ut? 34 (): Jag ägnade ganska mycket tid åt att ta reda på mer om vargar och hur vargjakten egentligen slutade. Jag träffade representanter för . Det var en väldigt bra utvärdering, ett seminarium, på . Man kan säga att alla var där jägarna, SVA, SNF och alla som är intresserade av vargar för att vilja ha dem eller att inte vilja ha dem. Det är väl riktigt att säga att utvärderingen visar att det inte sköts några vargar som inte skulle skjutas, det vill säga inga med några nya friska gener. Däremot finns det annat där det finns mycket övrigt att önska. Att det inte sköts fler sådana var mer tur än skicklighet även om Galvenreviret var undantaget. Någonting som alla var rörande överens om var att ställa sig frågan: Hur ska det gå till att få in nya vargar? Då tycker jag att det är väldigt märkligt att man först drar i gång licensjakten och skjuter av 28 vargar innan man utreder hur det andra steget ska gå till. Det är jättemärkligt att det är först nu som , och ska utreda hur man egentligen ska göra. Det hade varit på sin plats om man hade tagit reda på hur det ska gå till innan, för acceptansens skull, som det heter. Jag tycker inte att det lät så väldigt mycket acceptans, måste jag säga, från apropå det jag hörde i samband med utvärderingen av årets licensjakt. Beträffande viltvårdsdelegationer är det, om jag har förstått saken rätt, 13 personer i de olika länen som ska sitta i viltvårdsdelegationerna, fem är politiker. Men som jag har sett är det bara en som man kan tro är intresserad av att vilja värna vargens status, och det är . I övrigt är det jordägare, lantbrukare, andra som inte har visat något stort intresse för att bevara vargen. När det gäller naturlig invandring finns ett nytt problem, och det är att vargstammen i inte utvecklar sig lika bra som tidigare bra om man tycker att det ska få finnas vargar. Det är också ett bekymmer. Det största problemet, tycker jag, med licensjakten som vi från inte tycker var bra, däremot måste vi naturligtvis ha skyddsjakt är att man inte har utrett alla de tre stegen. Det räcker inte att börja skjuta och sedan fundera över om man ska bli trovärdig när det gäller att vilja ha en livskraftig vargstam här i landet. 35 Miljöminister (): Det är väl ändå på sin plats att berätta för , som är övertygad om att en stor del av folket är mot detta, att som tur är visar de undersökningar som har gjorts att en bred majoritet vill ha vargstam i , precis som jag, och att dubbelt så många förespråkar licensjakten av dem som är mot dem här i enligt någon undersökning jag såg. Över fyra femtedelars majoritet står bakom beslutet om licensjakt. Så det är nog tvärtom, . Du företräder en minoritet, värd att respektera. Jag företräder den breda majoritet som har visat sig finnas både hos folket och här i . Du säger att ni har förvaltat vargstammen fördelaktigt. I samma andetag berättar du om hur farligt inavlad vargstammen är. Poängen är att om vi är ense om att läget för vargstammen är så allvarligt att vargstammens överlevnad till och med är hotad, för det är precis det som inaveln gör, måste vi ha ett verktyg för att göra något åt det. Vi ser att i de glesbygdslän och de landbygdsområden som framför allt är berörda av vargarna i har motståndet bara ökat. Människor har insett att de inte blivit lyssnade på, att de har blivit överkörda. Då måste vi hitta andra verktyg för att rädda vargstammen. Det är absolut inte någon felaktig ordning att först ha jakt och sedan ha införsel av varg. Den rätta vägen, om vi ska ha människor med oss, är att visa att vi respekterar människor som inte har blivit hörda. Vi tänker inte bara köra över människor runt om i landsbygdsområdena. Det är inte i eller som jakt- och rovdjursbesluten ska fattas utan i närheten av de människor som är berörda. Det är därför som vi säger att vi ska ha arbetet i viltförvaltningsdelegationerna. Där finns det som grund både riksdagsbeslut och den uppslutning som börjar växa fram kring att vi ska ha en fortsatt frisk vargstam i . När jag träffar miljörörelsen och jägarorganisationer får vi allt klarare besked om att de ställer upp och förankrar de beslut som har fattat. Det är en självklarhet. Det beskedet ger också jägarorganisationerna. tycker jag att det är viktigt att säga, och bekräftar det, att det inte sköts vargar som inte skulle skjutas. Det var inga med friska gener som blev skjutna. Det har ifrågasatts , . är det klarlagt, och vi är överens om den bilden. Då kommer frågan tillbaka. Vi är ense om hur allvarligt inavelsläget är för den svenska vargstammen. Vi är överens om att man vid den jakt som skedde inte sköt fel vargar. Vi vet också att vi ska ordna så att det blir en mer reglerad och tydligare vargjakt nästa gång. Vad är era verktyg för att se till att göra vargstammen frisk? Det är mycket tal om att ni vill rädda vargstammen, men det är väldigt lite praktiskt handlande. Vi gör det som är nödvändigt för att bevara vargstammen och lyssna på människorna. Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 9 § (forts.) Svar på interpellation 2009/10:225 om vargstammens framtida utveckling 36 (): Jag uppfattade att det fanns en fråga tillika ett påstående från miljöministern om att man har tagit tag i inaveln från regeringens och miljöministerns sida genom att se problemet med genetiken, ett problem som vi alla instämmer i finns. Jag är dock ganska övertygad om att om jag hade haft miljöministerns roll hade jag inte börjat med att avskjuta en stam som är hotad. De som jobbar med genetikfrågorna säger att det är fel väg att gå. Därför kan man nog inte säga att det är ett sätt att sänka graden av inavel i vargstammen. Här håller inte ministerns argumentation. Man börjar med att skjuta av den hotade stammen som steg ett i sin politik utan att ha steg två klart för sig. börjar steg två dock benas upp lite grann. Regeringen ger uppdrag till . Man ska se på olika delar hur man ska gå vidare, men det är långt ifrån klart. gjorde jag en jämförelse med vad som hänt i . Där tog det innan man kom till verkställighet i detta. Det går alltså inte fort. Ministern säger också i sitt svar att steg två kommer att få ta tid. Det rimmar inte, och politiken hänger inte ihop vad man än säger. Jag tror att ministern har gått vilse i tolkningen av frågorna om acceptans och genetik, vilket visat sig här. Acceptansen kan man absolut öka genom att skapa mer kunskap om vad vargen är. Vargen är ett rovdjur som varken är farligare eller mindre farligt än andra rovdjur, men det krävs en del kunskap för att begripa sig på hur djuret rör sig och vad det har för behov. Jag har talat med personer som satsar på rovdjursturism i . De säger att detta var ett ödesdigert slag för den turism man börjat utveckla. Vargen är mycket intressant för många i som vill komma hit. Det är också en viktig del när det gäller landsbygd. En del av svaret handlar om att få acceptans för inflyttning av friska vargar. Det sägs i svaret att regering och riksdag har gått inför en kompromiss där motprestationen består i att vargstammen tillfälligt begränsas till 210 djur. Jag uppfattar det som ett ärligt svar, men skrämmer det mig. Vem är det man har kompromissat med för att hålla nere vargstammen så mycket? Jag har också frågor angående viltförvaltningsdelegationerna som ska ta över ansvar för en del av dessa beslut så att acceptansen ska öka och besluten komma närmare människor. Hur kommer man att tillsätta dessa delegationer? Jag har inte följt det exakt. Är man intresserad av jaktfrågor får man kanske uppdrag att vara med i en sådan delegation. I så fall kan det bli en snedfördelning där jaktintresserade människor rekryteras. Då kan det bli ett slags jaktdelegation, och det är väl inte ambitionen från någons sida. Vad händer om viltförvaltningsdelegationerna går emot starka lokala företrädare som tycker något annat? Jag har flera frågor runt detta, för det finns många oklarheter. 37 (): Det här med att skjuta först och utreda sedan är det stora problemet. Som jag sade tidigare visade den genomgång som jag var på att man inte hade skjutit genetiskt fel djur. Det var dock mer tur än skicklighet, för det var slumpmässigt hur man sköt. Jakten kan inte sägas ha varit strikt kontrollerad, vilket miljöministern har sagt att den ska vara. Den var inte heller riktad mot särskilda problemindivider, vilket hade varit lämpligt. Jakten var kaotisk. Det var inte heller särskilt sjuka individer som sköts. Det fanns någon med kotledsfrakturer, men mer kunde inte , , säga. Det var alltså på det sättet genetiskt friska djur, men det handlar ju om avkomman. Problemet är alltså att man skjuter först och utreder sedan. Viltförvaltningsdelegationerna är inte ens tillsatta . Jag undrar också över den ojämna fördelning som tog upp. Det är 13 personer som ska ingå i varje delegation. Fem av dem ska vara politiker. Sedan är det mest representanter för ägar- och jägarintressen och så någon från en naturvårdande miljöorganisation. Det känns som en kraftig snedfördelning. Jag frågade tidigare: Hur är det tänkt att representanterna ska utses? Vilka intressen ska representeras? Varför ska det inte vara fler än fem politiker? Det skulle jag gärna vilja veta. Jag såg en tidningsuppgift om att det inte blir någon licensjakt om man inte får ökad acceptans. Är det sant eller inte? 38 (): Först vill jag klart deklarera att vi från moderat håll och från Alliansens sida står upp både för de människor som lever med rovdjuren och för rovdjuren. Jag brukar inleda de här debatterna på detta sätt för att det inte ska råda någon som helst tvekan på denna punkt. Jag tycker att alliansregeringen på ett utomordentligt sätt har hittat en gyllene medelväg mellan de två oförenliga ståndpunkter som har präglat mycket av den diskussion som har varit. Som ni vet fattade vi beslut i , och jakten genomfördes . Jag vill påstå att i allt väsentligt var jakten väl genomförd. Den var kort, och viltstammarna, inklusive vargen, stördes ytterst lite. Dessutom visar erfarenheten att de mest genetiskt värdefulla vargarna sparades, precis i enlighet med våra ambitioner. Vi hörde vidimera att det gått rätt till, och allt jag nu hör i efterhand stärker min bild av att den politik som alliansregeringen för är lyckosam. Den fullständigt makabra mediebild som kablades ut i anslutning till jakten har falnat, och sans och förnuft börjar komma fram. Det välkomnar jag verkligen. Vi har också fått en ny situation , såvitt jag kan förstå. Jag får gratulera och Vänstern till framgången i att ha fått Socialdemokraternas partiledare att välja samma linje som ni, nämligen att det inte ska ske någon jakt förrän . Det framkom i lördagsintervjun i radio. Ni får alltså stå till svars för hela oppositionen när ni säger att det inte ska vara någon jakt eller omflyttning. Det är klockrent vad ni två partiföreträdare står för och uppenbarligen även . Då är min fråga till er: Hur ska ni få accept hos dem som är berörda? Jag vet att det finns en accept i totalt sett för den förda rovdjurspolitiken, men handlar det om dem som är mest berörda. Det var min första fråga. Nästa fråga som är minst lika viktig är: Hur ska ni klara inavelsproblemet när ni säger nej till omflyttning av vargar?