prot · GX09117 · 2010-05-06 00:00:00 — Genom upphandling hade det varit mer eller mindre omöjligt. Jag ser positivt på betänkandet, och jag tycker att också borde våga vara lite mer positiv. 17 PER ÅSLING (c): I har vi numera rätt att välja vilken skola vi ska gå i, vem som ska utföra vår hälso- och sjukvård och vem som ska förse oss med telefonabonnemang. Steg för steg har monopolen monterats ned till förmån för människors frihet. Det är därför utmärkt, och inte för tidigt, att människor nu även ska tillåtas att välja vem som ska hjälpa till med att förmedla ett arbete. står fullt ut bakom utskottets ställningstaganden att ska anta regeringens förslag till ny lag om valfrihet för Arbetsförmedlingen. Låt mig konstatera att valfrihetssystemet medför att det uppstår en pluralism i utbytet. Den enskilde arbetssökanden ges möjlighet att bestämma vad som är god kvalitet genom att välja den utövare som anses ge den bästa servicen och den bästa kvaliteten. Enligt regeringens bedömning erbjuder Arbetsförmedlingen de arbetssökande flera olika tjänster som kan passa för ett valfrihetssystem. Ambitionen är att Arbetsförmedlingens kompetens och tjänsteutbud ska kompletteras med fler olika aktörer. Syftet är att göra utbudet av förmedlingstjänster större och mer varierat. Syftet är också att förbättra matchningen och att ge förbättrad service till arbetslösa. De motiv som ligger bakom lagen om valfrihetssystem i den kommunala sektorn är lika relevanta för Arbetsförmedlingens verksamhet exkluderat myndighetsutövningen. Valfrihetssystem innebär dessutom att Arbetsförmedlingen bättre kommer att kunna genomföra uppdraget att öka mångfalden av leverantörer och förbättra för små, lokalt förankrade företag när det gäller att leverera tjänster till Arbetsförmedlingen. Den reformering vi har uppe till diskussion passar såväl för Landsbygdssverige som för Småortssverige. Den är dessutom positiv för Arbetsförmedlingens båda kundgrupper såväl arbetssökande som den som är i behov av arbetskraft. Vi har tidigare föreslagit från sida att Arbetsförmedlingen ska konkurrensutsättas, det vill säga att privata aktörer ska få erbjuda sina tjänster på samma marknad som Arbetsförmedlingen. Vi i sätter människan framför systemet. Det är därför vi tror att framtidens förmedling, coachning och matchning när det gäller arbete till största delen kommer att utföras av privata aktörer som agerar på en konkurrensutsatt marknad. Då kommer det också att växa fram aktörer som är speciellt anpassade för olika människors särskilda behov. genomfördes ett försöksprojekt med privata arbetsförmedlingar. Resultatet av försöket visade på att de arbetssökande vid privata arbetsförmedlingar träffade sina förmedlare oftare och att de oftare deltog i jobbsökningsaktiviteter. Resultatet har exemplifierat härifrån talarstolen tidigare. Men det ska också sägas att det är klart att en del av uppdraget har gått fel, mycket beroende på erfarenheten från Arbetsförmedlingens sida av att hantera det nya uppdraget. Jag tänker då på upphandlingen. Men låt mig konstatera att Arbetsförmedlingen inte själv hade kunnat klara uppdraget med jobbförmedling när trycket i samband med lågkonjunktur och finanskris ökade radikalt. Det har varit värdefullt och nödvändigt att ha en mix av aktörer som jobbar ihop med Arbetsförmedlingen. Det är inte fråga om antingen eller, utan det är fråga om både och. Arbetsförmedlingens uppdrag har under tid förändrats och blivit mer komplext, omfattande och omfångsrikt. Det i sig motiverar att fler aktörer engageras. Valfrihet torde vara en självklarhet även för arbetssökande. Därför är ett valfrihetssystem för Arbetsförmedlingen ett bra steg på vägen mot ett där människor själva får bestämma mer över sin vardag, som vi i vill se det. 18 () replik: Valfrihet är ett positivt laddat ord. Men det förutsätter också vissa saker, nämligen att man har tillgång till ett antal olika alternativ som man har full frihet att välja mellan. Det kräver också att man vet vad alternativen egentligen står för. Detta är en av de stora svagheterna med det här. Man pratar så fint om att man ska stärka den enskildes position när det gäller att välja sin egen arbetsförmedlare. Hur ska den enskilde arbetssökanden kunna bedöma vilken arbetsförmedlare som har en bra kvalitet? Vi har redan sett exempel när Arbetsförmedlingen, som trots allt har gjort en genomgång, en granskning och en upphandling, har misslyckats med ett stort antal upphandlingar. Hur ska då den enskilde kunna ha bättre möjlighet till kunskap och överblick och kunna välja det som har god kvalitet? i där det visade sig att de som blev inskrivna var 70 personer på varje coach jämfört med 35, som hade utlovats i kontraktet! Detta kunde inte Arbetsförmedlingen veta i förväg. Rimligen kunde inte heller de enskilda arbetssökande veta detta i förväg, utan det upptäcktes efter hand. Frågan är: Vilken rättssäkerhet och vilka rättigheter har den enskilde i sammanhanget? Och vilka möjligheter har man att från första början välja det som är god kvalitet? Vilka garantier kan den borgerliga regeringen ställa ut för att den här typen av skojarföretag inte etablerar sig i branschen? Och hur ska man kunna garantera den enskildes möjligheter att i så fall kunna hävda sin rätt gentemot företagen? Detta är en enorm svaghet i förslaget, som ni inte kan leverera några som helst svar på i propositionen. 19 PER ÅSLING (c) replik: Arbetsförmedlingen har historiskt inte fungerat bra. Det finns mer att önska. Jag ska inte vara för kategorisk, men vad jag åsyftar med min kommentar är att det gäller att reformera och få en bättre funktion i arbetsförmedlingsverksamheten. Det uppdrag som den här propositionen kommer att lägga på Arbetsförmedlingen innebär att man skapar en frihet för Arbetsförmedlingen att jobba med olika privata aktörer. Det i sig skapar mångfald, och det underlättar för den enskilde att få det stöd och den uppbackning som man önskar och som är nödvändig för att man ska kunna komma tillbaka till arbetsmarknaden. 20 () replik: Jag kan bara konstatera att just de frågor jag ställde har inte Per Åsling några konkreta svar på. Jag frågade hur denna valfrihet i praktiken ska kunna innebära att de enskilda arbetssökande, som för övrigt befinner sig i en extremt utsatt position och i ett underläge där man i slutänden är beroende av den arbetsförmedlare man är inskriven hos för sin egen försörjning, ska kunna garanteras kvalitet, rättssäkerhet och en likvärdig behandling hos de arbetsförmedlare som man ska välja i det här systemet. En annan sak som hänger ihop med detta är huruvida de här privata förmedlarna själva ska kunna välja vilka arbetssökande man ska ta emot och vilka man inte ska ta emot. Om det efter hand som en person är inskriven hos en sådan här förmedlare uppstår en konflikt, har den enskilda arbetssökande då rätt att kräva att få vara kvar eller att kräva att få bli förflyttad till någon annan? rätt att kräva att bli av med en viss arbetssökande som är inskriven, och i så fall av vilka skäl? Detta berör rättssäkerheten för enskilda individer, för de arbetssökande som befinner sig i ett extremt utsatt läge. Ingenting av detta finns det svar på i den här propositionen. I stället svänger man sig med känsloladdade ord som valfrihet och individens frihet att välja. Men om den här friheten inte betyder någon frihet och man tvärtom riskerar att hamna i ännu mer utsatta positioner och i klorna på inte helt seriösa arbetsförmedlare, vilket skydd har den enskilda individen mot det i det här systemet? 21 PER ÅSLING (c) replik: Det är viktigt att Arbetsförmedlingen får ett uppdrag. Inom ramen för det uppdraget får Arbetsförmedlingen själv styra hur man ska arbeta för att på bästa sätt förmedla arbeten. Jag tror att Arbetsförmedlingens medarbetare och människor som jobbar hos de privata aktörerna på ett bättre sätt än vi här i riksdag kan styra upp arbetet. Det är ett problem för myndigheten att detaljstyrningen från riksdag och regering är för stor. Det säger jag utifrån min roll i . Större flexibilitet i uppdraget till Arbetsförmedlingen underlättar för Arbetsförmedlingen att vidta rätt åtgärder och skapar därmed en effektivare organisation som på ett bättre sätt gagnar den som söker arbete. 22 () replik: Det är intressant att lyssna på Per Åsling. vill han ge Arbetsförmedlingen stor frihet att utforma regelverket. Då undrar jag varför Per inte har sagt det till sin egen regering så att det har skett tidigare. Man har ju haft världens chans. Under den borgerliga regeringens tid har Arbetsförmedlingen inte haft en chans att använda sin kreativitet och sin utvecklingsförmåga därför att denna regering har styrt in i minsta detalj. Det fanns säkert ett syfte med det. Det är först nu när det ska bli privata aktörer som friheten ska bli väldigt stor därför att er politik har lett till att legitimiteten hos Arbetsförmedlingen har försvagats. Det har definitivt drabbat enskilda arbetssökande och även arbetsförmedlarna själva. Med detta förslag blir det ändå individens ansvar. Jag vill betona att vi inte är motståndare till en mångfald leverantörer av insatser i arbetsmarknadspolitiken, till exempel arbetsmarknadsutbildning, validering och andra insatser. Men med det här förslaget blir det individens ansvar att från börja känna till vilket företag som har den kompetens som man behöver för att komma vidare i livet och förverkliga sina drömmar. Med kännedom om var Per Åsling verkar och bor måste jag ändå fråga: Hur många alternativ tror du det blir i ? Hur många olika insatser kan det bli i eller i när det gäller svenska för invandrare? Tror du med din lokalkännedom att marknaden ska lösa det uppdraget med tanke på hur olika ser ut? 23 PER ÅSLING (c) replik: Som jag har sagt tidigare innebär propositionen att Arbetsförmedlingen får en möjlighet att öppna för privata aktörer, och det tror jag på. Jag tror att det är rätt. Jag är övertygad om att det är till gagn för den svenska landsbygden och till gagn för svenska småorter. Jag är övertygad om att det här innebär att människor kommer att kunna komma tillbaka till arbetet snabbare, eftersom det blir en pluralism och många olika aktörer som har specialkompetens på vitt skilda områden, stora som små. När det gäller hur styrningen av myndigheten har gått till har jag tydligt deklarerat att jag tycker att ansvaret på myndigheten ska vara större. Som jag sade tror jag att de som är arbetsförmedlare inom myndigheten eller som privata aktörer på ett bättre sätt kan avgöra vad som är det rätta för de enskilda individer som söker arbete eller för företagare som söker arbetskraft. Med det upplägget är jag också övertygad om att vi kommer att få ett bra fungerande system. Att här börja svara på detaljfrågor som ska hanteras av myndigheten är för min del omöjligt att göra. 24 () replik: I och med att ansvaret läggs så stark på individen och friheten på företagen är det omöjligt att utkräva ett politiskt ansvar för framtidens arbetsmarknadspolitik. Det blir en sorts fri dragningsrätt för företag på marknaden och en skyldighet för den arbetslösa att välja rätt. Om jag är kund i en affär har jag en konsumenträttslig lagstiftning bakom mig som gör att jag kan lämna tillbaka blusen om den är dåligt sydd. Jag kan till och med byta den om jag kommer på den är för trång när jag kommer hem. Det kan jag göra ganska . Jag kan göra det hur som helst därför att jag som kund har ett konsumenträttsligt skydd. ska den arbetssökande också bli kund. Då frågar jag: Vad finns det för konsumenträttsligt skydd? Hur har jag rätt att byta företag? Hur kan jag fortsätta för att jag inte tycker att vägen är tillräckligt stark? Är det fri dragningsrätt på samhällets pengar också där? Hur ser det som faktiskt är nödvändigt, nämligen kontrollfunktionen i förhållande till arbetslöshetsförsäkringen, ut? är det väldigt många arbetssökande som inte har någon arbetslöshetsförsäkring att bekymra sig om, men i vårt samhälle vill vi att betydligt fler har det. Det är också väldigt viktigt för försäkringens legitimitet. 25 PER ÅSLING (c) replik: Jag tackar för de här frågorna som egentligen är en upprepning av tidigare frågor, och svaret blir detsamma: Det läggs ett uppdrag på Arbetsförmedlingen att utöva detta. Hur det i detalj ska fungera, skötas och se ut är upp till myndigheten. Därför är det omöjligt för mig att svara på dessa detaljfrågor här . 26 HANS (): Jag ska börja med att yrka bifall till förslaget i betänkande 2009/10:AU11. Jag kan inleda med att tala om ideologin i det här. Jag tycker att det mer är oppositionen som är ideologiskt förblindad och talar om monopol som ska stå över allt annat. För mig ligger ideologin i mångt och mycket i att vi tror på att enskilda individer har kraft och förmåga att själva fatta bra och vettiga beslut för sin egen framtid. Jag tycker att själva förslaget i propositionen är väldigt pragmatiskt. Vi tror ju verkligen på både och, nämligen att ha både kompletterande aktörer, privata och andra, och att Arbetsförmedlingen fortsätter ha sin viktiga roll. och Alliansen välkomnar regeringens förslag till ny lag om valfrihet hos Arbetsförmedlingen, eftersom det ger myndigheten en möjlighet att tillhandahålla valfrihetssystem för de arbetssökande som då också kan få tillgång till mer individuellt anpassad hjälp. Förslaget öppnar också för en ny marknad av tjänster inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten, där nya företag kan etablera sig och skapa jobb. Det tror vi är bra. Målet för den nya politiken i allmänhet och för Arbetsförmedlingens verksamhet i synnerhet har varit ett ökat fokus på matchning och förmedling av jobb. Alliansen anser att det här förslaget som regeringen presenterar i propositionen om en möjlighet för Arbetsförmedlingen att tillhandahålla valfrihetssystem inom hela den arbetsmarknadspolitiska verksamheten är ett ytterligare och välkommet steg mot detta mål. Jag vill i det sammanhanget nämna att det är väldigt viktigt att matchningen börjar fungera bättre i nu när företagen börjar anställa och har behov av att anställa igen. Trots den höga arbetslösheten som råder har många företag svårt att hitta nya medarbetare med rätt kompetens. Det visar Svenskt Näringslivs rekryteringsenkät med svar från 8 300 företag som gjordes. med minst fem anställda har försökt rekrytera medarbetare , och det är en nedgång jämfört med då andelen var två av tre företag. Det säger som är chef för arbetsmarknadsfrågor på . Trots att arbetslösheten är högre än 2007 är andelen misslyckade rekryteringsförsök lika stor. De företag som försökt rekrytera har i genomsnitt sökt 5,2 medarbetare men har i genomsnitt bara lyckats rekrytera 4,2 medarbetare. Det betyder att ungefär vart femte rekryteringsförsök har misslyckats och inte lett till att någon har anställts. Det här, säger , visar att matchningen på svensk arbetsmarknad fungerar dåligt, och det får förstås allvarliga konsekvenser. Företag får inte tag på den kompetens de behöver för att vara konkurrenskraftiga, och arbetslösa går miste om jobb och lön. Det är förstås också illa för ekonomi. Landets ekonomi växer mindre än vad den kunde ha gjort. Jag ser det här som ett förslag som är bra även ur matchningssynpunkt, och detta är mycket viktigt. Förslaget har förutsättningar att i flera avseenden bidra till att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Inledningsvis kan konstateras att införandet av valfrihetssystem i arbetsmarknadspolitiken innebär att den som söker arbete har större chanser att få individuellt anpassad hjälp. När dörrarna öppnas för nya aktörer från olika sektorer av samhället med olika erfarenheter och kunskaper och som erbjuder olika vägar från utanförskap till arbete ökar möjligheten det är jag övertygad om för den arbetssökande att hitta stödet som passar just honom eller henne. Förslaget stöder också den arbetssökandes makt över sin egen situation genom att han eller hon får inflytande över och ansvar för på vilket sätt närmandet till arbetsmarknaden ska ske. Vi i Alliansen kan inte dela den negativa synen på mångfald och valfrihet som framkommer i oppositionspartiernas retorik här i kammaren och också i de motioner som har väckts från oppositionspartierna. Oppositionen efterlyser likabehandling av alla arbetslösa när det gäller stödinsatser och menar att en likabehandlingsprincip inte kan tillgodoses om inte ett likartat stöd kan erbjudas alla. Jag tror, och vi i Alliansen tror, att tanken att alla arbetssökande oavsett förutsättningar och behov skulle öka sina möjligheter att få ett jobb genom att erbjudas precis samma typ av stöd är fel. Liksom regeringen utgår vi i stället från att de arbetssökande gynnas av att ha tillgång till en mängd olika alternativ och av att ha makten att själva välja det stöd som de bedömer bäst kan svara mot deras specifika behov. Vi välkomnar också särskilt att förslaget inte slår fast vilken juridisk form en leverantör måste ha. Det banar väg för att inte bara företag utan också exempelvis fackförbund och ideella organisationer kan bidra med sin kunskap och sin erfarenhet. Alliansen noterar i sammanhanget att oppositionspartierna påstår att resultaten i IFAU:s utvärdering av en försöksverksamhet med privata arbetsförmedlingar visar att arbetssökande som finns hos en aktör inom ett valfrihetssystem inte får del av utbudet av insatser som passar den enskildes behov. En sådan tolkning av rapporten är enligt oss i Alliansen av flera skäl synnerligen tveksam. Av samma rapport framgår i stället mycket tydligt att de deltagare som i försöksverksamheten fick tillgång till tjänster från kompletterande aktörer oftare träffade sin handledare, oftare deltog i jobbsökaraktiviteter och var nöjdare med den hjälp de fått med att söka jobb än de som varit enbart hänvisade till Arbetsförmedlingens ordinarie tjänsteutbud. Här tycker jag att vi når mycket av kärnan i propositionen. Det är kombinationen av alternativ som är viktig med Arbetsförmedlingen som har en viktig roll och kompletterande aktörer som kan passa olika enskilda individer. Det ger en öppning, tror jag, som är mycket bra för den enskilda personen som är arbetssökande och också är mycket bra för företaget som söker kompetent arbetskraft. En annan fördel med regeringens förslag är att den arbetssökande genom att nya aktörer kommer in som coacher och förmedlare kan få tillgång till nya kontaktvägar på arbetsmarknaden. Just kontaktvägar är ju en av de viktigaste bitarna i att hitta ett jobb. Man når en person, företagare eller organisation som behöver just dig eller mig. Jag vill säga att den nya Arbetsförmedlingen bedriver ett mycket målmedvetet arbete med att knyta kontakter med företag och andra aktörer i samhället. Arbetsförmedlingens marknadsandel av nyanmälda platser steg också kraftigt . Sedan har den sjunkit tillbaka något och låg på . Därför finner vi i Alliansen det sannolikt att det finns utrymme för att komplettera de nätverk som Arbetsförmedlingen bygger upp med de nätverk som kompletterande aktörer såsom företag, ideella organisationer och andra har tillgång till. Då kan den arbetssökande erbjudas nya ingångar till arbetslivet oavsett om det handlar om att hitta en reguljär anställning eller att som ett första steg skaffa en praktikplats. Alliansen anser att oppositionens invändningar om att valfrihetsreformen skulle göra det svårare för arbetssökande och arbetsgivare att finna varandra även på denna punkt speglar en föråldrad syn på hur arbetsmarknaden faktiskt fungerar . själv konstaterar i arbetsmarknadsrapporten styrdes företagens intresse av att anmäla lediga platser till förmedlingen även långt innan alliansmajoriteten tog bort den lagstadgade anmälningsavgiften av företagens bedömning av nyttan av att anmäla. Sedan åtminstone 1990-talets början har också mindre än hälften av de lediga platserna anmälts till förmedlingen trots då gällande lagstiftning. Den tid är förbi om den någonsin funnits då en statligt reglerad monopolsituation i vilken alla vägar till arbete bär genom den offentliga Arbetsförmedlingen var ett ideal på den svenska arbetsmarknaden. Matchningsprocessen kan i stället, som vi skriver i betänkandet, beskrivas som en mosaik av möten mellan människor, företag och organisationer. Valfrihetsreformen kommer, enligt Alliansens bedömning, att göra så att de arbetssökande får nya verktyg att hitta rätt väg till arbete. Sedan vill jag också, fru talman, nämna att behöver fler nya och växande företag som vill anställa. En ytterligare förtjänst med det här nya förslaget är enligt vår uppfattning att det öppnar en ny marknad för tjänsteföretag som i sig är en källa till nya jobb. Den närliggande bemanningsbranschen som har nämnts här i talarstolen har upplevt en kraftig sysselsättningsökning , förutom nu under lågkonjunkturen och finanskrisen. I övrigt är det en växande bransch. Det faktum att valfrihetssystemen inte medger priskonkurrens utan endast kvalitetskonkurrens mellan tjänsteleverantörerna vill jag också nämna i det här sammanhanget. Det bör också stimulera framväxten av nya företag med nya, innovativa affärsidéer. Som regeringen påpekar kommer ett införande av valfrihetssystemen i arbetsmarknadspolitiken dessutom att innebära att Arbetsförmedlingen bättre kommer att kunna genomföra regeringens uppdrag och öka mångfalden av leverantörer och förbättra för de små och medelstora lokalt förankrade företagen att leverera tjänster till Arbetsförmedlingen. Avslutningsvis vill jag understryka att huvudansvaret för arbetsmarknadspolitikens genomförande även fortsättningsvis kommer att ligga på den offentliga arbetsförmedlingen. Det framgår inte minst av att myndigheten själv kommer att avgöra om och när den ska tillhandahålla valfrihetssystem för arbetsmarknadspolitisk verksamhet enligt den nya lagen. Det tror jag också är bra. Det har talats om att många företag i jobbcoachverksamheten inte skulle fungera. Men av de 952 som har funnits är det bara 50 som har fått klagomål. Det är klart att det inte är bra, och varje klagomål måste förstås hanteras. Men ser man att den helt övervägande delen av de företag som utför coachverksamhet fungerar bra. Också utredningen från IFAU visar att många av de arbetssökande är väldigt nöjda med den coachinsats de får. 27 () replik: säger här att Alliansens bedömning är att detta kommer att vara bra. Det är ju trevligt att Alliansen gör en bedömning, men jag saknar fortfarande faktaunderlaget i propositionen. Man tror mycket om vad detta kommer att leda till. Från sida tänker vi inte försvara dagens system eller hur det såg ut . Vi vill se förändringar, men vi måste också lära av historien det gäller framför allt er på den borgerliga sidan att man inte ska göra förändringar om man inte kan svara på elementära frågor om vad som kommer att hända när man ändrar lagstiftningen. Vi har inte i den här debatten, inte heller i anförande, fått svar på hur stor valfriheten blir. Hur ska kvalitetsgranskningen gå till? Hur ska ersättningsreglerna se ut? Hur ska man kunna erbjuda likvärdig service i hela landet? Hur ska till exempel den arbetslöse kunna byta inom systemet och så vidare? Flera talare säger att detta är detaljer i sammanhanget. Men vi i menar att detta är viktiga frågor, och vi behöver få svar på dem innan man kan göra större förändringar. Förändringar i sig har vi i inga problem med. Arbetsmarknaden ser olika ut. Det finns olika behov på marknaden, och precis som jag sade i mitt anförande finns det flaskhalsar på den svenska arbetsmarknaden, där företag inte hittar personer med rätt kompetens, trots att vi har över 9 procents arbetslöshet. Då är det något som inte fungerar, och då är det detta man ska åtgärda först. Men i er iver verkar ni vilja få i gång det här så fort som möjligt utan någon konsekvensanalys av vad det innebär. Ni säger bara: Jaja, det där är detaljer. Dem får vi lösa sedan. 28 HANS () replik: Detta är ju en ramlag. Jag är också övertygad om att man på Arbetsförmedlingen har bra kunskap och kompetens för att utforma det hela på rätt sätt för den arbetssökandes bästa.