prot · GY0933 · 2010-12-13 00:00:00 — verkar väldigt nöjd med regeringens jämställdhetspolitik. Jag undrar hur du ser på detta att resurserna till välfärden har minskat så oerhört mycket som vi har haft en borgerlig regering. Jag undrar också hur du ser på jobbskatteavdraget som ökar den ekonomiska skillnaden mellan kvinnor och män med eller drygt en tusenlapp om man hellre vill säga det. Jag kan förstå att det är trevligt när det står i en budgetpost, men det intressanta är ju vad som finns bakom pengarna. Det finns inga konkreta förslag, utan det handlar om fler utredningar och att man ska undersöka detta. Det har varken blivit fler heltider som har gett kvinnor möjlighet till egen försörjning eller några större skillnader när det gäller löneläget, även om det stod i . Man ska vara väldigt försiktig när man tittar på den här statistiken. Kvinnors löner räknas upp till heltid, och vi vet att kvinnor oftast har ofrivillig deltid. Enligt SCB:s senaste statistik arbetar nästan var femte anställd kvinna i olika former av tidsbegränsade anställningar. Man ska också veta att deltidsarbete och arbete på obekväm arbetstid är mycket vanligt bland dem som har tidsbegränsad anställning mycket vanligare än bland dem som har fast anställning och i den gruppen är kvinnor överrepresenterade. 74 (M) replik: Det är klart att jag inte är tillräckligt nöjd. Vi är inte där . Än så länge finns det mig veterligen inte något land i världen som är jämställt, men har kommit en god bit på väg. Det tror jag faktiskt att vi kan enas om. Du säger att kommunsektorn har fått mindre pengar. Jag tror aldrig kommunsektorn har fått så mycket pengar som under den tidigare mandatperioden. Men sedan är det upp till varje kommun och landsting hur man väljer att nyttja de medel som finns. Jobbskatteavdraget är väldigt centralt och betyder väldigt mycket för de flesta av oss, men givetvis allra mest för den som får en månadslön extra , vilket det faktiskt handlar om när man jobbar inom omsorgen eller vården. Det är klart att jobbskatteavdraget är en central fråga för ökad jämställdhet mellan män och kvinnor. Det handlar om att kunna leva på sin lön. Jag tror att vi kan enas om att vi båda har som målsättning att man ska kunna det. Det handlar också om att ha pengar kvar när månaden är slut, att inte behöva leva på det sista öret. Man ska ha möjlighet att unna sig lite mer, att till exempel kunna köpa den där jackan till barnet. Det betyder väldigt mycket. Personligen skulle jag vilja se ytterligare steg i jobbskattavdraget när det är möjligt att göra rent ekonomiskt. 75 (S) replik: har ungefär 25 000 välfärdsarbetare försvunnit från kommuner och landsting. Vi har fått fler kommuner med kraftigt ökat försörjningsstödsansvar. Många av de försörjningsstödsbehövande har varit ensamstående kvinnor med barn. I tidningen kunde vi läsa om undersköterskor som tvingats acceptera att gå från heltid till deltid eller att säga upp sig. I det fallet var det fråga om att ha haft en 100-procentig tjänst och tvingats gå ned till . Till och med april har 7 400 av medlemmar utförsäkrats från a-kassan på grund av regeringens nya regler för deltidsarbetslösa. Ändå gör regeringen ingenting för att kvinnor ska få möjlighet att försörja sig. Heltid är viktigt att kunna få, och där måste man ha en färdriktning om man vill gå i den riktningen. Heltid är ett sätt att kunna försörja sig, även om jag hört ganska många kvinnor säga att de trots heltid har en lön som de knappt kan försörja sig på. Regeringens regelverk innebär att om man jobbar och sliter ut sig, på heltid eller deltid, bland annat i den offentliga sektorn, som vi politiskt kan styra över, och blir sjuk och utförsäkrad ska man jobba heltid. Den som är sjuk tvingas alltså jobba heltid medan den som har en ofrivillig deltid, som inget hellre vill än att jobba heltid, tvingas till deltid. Det är borgerlig politik. 76 (M) replik: 25 000 välfärdsarbetare har försvunnit, säger . Det tror jag inte. Däremot har fler kvinnor fått fler arbetsgivare att välja bland. Det finns bättre valmöjligheter för de allra flesta kvinnor även inom offentlig sektor. De har möjlighet att faktiskt kunna välja på mer än en arbetsgivare, vilket gör att de kan få upp sin lön; de kan ställa helt andra villkor i förhandlingarna när de har fler arbetsgivare att välja på. Om det endast finns kommun eller landsting är det inte bra, tycker jag. Tack vare lagen om valfrihet har välfärdsarbetarna fått möjlighet att starta eget företag inom exempelvis , som är ett exempel bland flera, alltså inom deras eget kunskapsområde, vilket inte var möjligt tidigare. Det ökar möjligheten för kvinnor att göra karriär, att få en reell karriärutveckling och därmed också en bättre löneutveckling. Det innebär alltså inte att man alltid måste bliva vid sin läst, som det hette tidigare. Ofrivillig deltid är inte bra. Jag håller med. Jag tycker inte att det är okej med ofrivillig deltid. Om man vill arbeta heltid ska man ha möjlighet att göra det. Men det är upp till arbetsmarknadens parter att se till det. Det måste vara tillgång och efterfrågan som styr, precis som inom all annan verksamhet. Deltid ja, men inte lagstiftning är mitt svar på det. Vi ser, som sagt, att tack vare att vi öppnat upp den offentliga sektorn ännu mer får fler kvinnor möjlighet att gå vidare i sin karriär. 77 (C): Fru talman förresten det här är ju en jämställdhetsdebatt. Om vi backar var det inte möjligt att tala via en fru talman i denna kammare. Nej, man visste inte riktigt om kvinnor kunde tänka, åtminstone inte speciellt avancerade tankar. Och hade de känslor? Det är tveksamt absolut inte på samma nivå som männen i alla fall. Om det mot förmodan fanns en kvinna som, inte som fru talman men på något annat sätt, hade en framträdande roll i samhället då visste man besked, då hade de delar i kvinnans kropp som har med reproduktion att göra krympt. Ja, så var det. Tack och lov är det inte längre så. Tack och lov har vi kommit till 2010. Vi är fria att rösta, och vi får jobba och tjäna pengar. Vi är likvärdiga medborgare enligt svensk lag. Det tycker jag att vi kan glädjas åt i . Men är vi likvärdiga fullt ut? Har vi precis samma möjligheter som männen eller finns det fortfarande kvar delar av dessa strukturer som påverkar vår vardag? Ja, det gör det. Vi kan konstatera att det är okej i att både jobba och få barn. Det kan man få lov att göra. Men får man göra karriär och ha barn? Glastaket talar vi om i , och vi säger att det finns inom näringslivet. Jag tror att det finns i samhället i stort. Hela samhället genomsyras av att man då inte är en riktig kvinna. Det är inte så där riktigt, riktigt bra. Man kan göra lite lagom karriär eller också välja bort barnen. I kallas de för korpmödrar, kvinnorna som både gör karriär och skaffar barn. Det är inte i många länder i kvinnorna klarar av båda delarna. I har vi lyckats förhållandevis väl med att kvinnorna får både jobba och skaffa barn, men när det gäller karriärvägar är det lite trängre, lite svårare, lite större motstånd. tvingas kvinnorna välja bort eller välja till. De ges inte riktigt samma utrymme som männen. Så är det fortfarande , även om jag får lov att i denna kammare tala genom fru talmannen. Det vi började göra under förra mandatperioden handlade om valfrihetsreformer, att öppna upp och skapa möjligheter för kvinnor att på ett helt annat sätt än tidigare ta för sig i samhället. Det handlar om gamla strukturer byggda i en gammal tid med nästan enbart män i ledande positioner. Det som är ett hinder är en stor gåva. Det är vår möjlighet att reproducera det mänskliga släktet. Vi har alltså byggt ett samhälle som sätter upp hinder för den största gåvan vi har genom att inte kunna göra både och. Det finns skattekilar och regler i föräldraförsäkringen som är helt sanslösa, men framför allt finns det grundläggande attityder som det tar tid att förändra. Det vi gjorde under förra mandatperioden, och som jag skulle vilja benämna valfrihetsreformer, handlar om att professionalisera en mängd olika områden, det som tidigare kallades obetalt hemarbete och det ska vi dela lika på. har vi i stället professionaliserat det och gör det till en tjänst som utvecklas och blir ett jobb i sig. Vi har också sett till att skapa en mångfald av arbetsgivare inom en sektor som var förbehållen en enda arbetsgivare. Det var inte alltid så bra, för vi kan se att vi inom den sektorn har många som varit sjukskrivna utan möjlighet att ta sig tillbaka. Det är det område där man alltför länge och alltför ofta har erbjudits riktigt dåliga arbetsvillkor med ofrivilliga deltider och utan möjlighet att söka sig till en annan arbetsgivare. Det vi försöker åstadkomma, en resa som vi påbörjat, handlar om att vi ska få en fungerande arbetsmarknad även för kvinnor. Om vi tittar på vår historia, fru talman, kan vi konstatera att var hemmafru idealet. var samhällsfru idealet, med offentlig sektor som försörjare. Det ideal som jag står för är frifruidealet, att själv kunna stå för sin ekonomiska frihet, kunna göra sina val, välja till och välja från. I det arbetet finns många oerhört viktiga delar. En sådan del finns med i det betänkande vi nu debatterar, nämligen diskrimineringsområdet. Under förra mandatperioden tillförde vi ytterligare ett par grunder som kunde anses utgöra skäl för diskriminering. Vi utökade också antalet områden. Det gäller både kön, etnicitet, religion, sexuell läggning, funktionshinder, könsöverskridande identitet och ålder. Att ses som människa handlar egentligen inte om kön, ålder eller etnicitet. Egentligen vill ju var och en ses som människa, och då kan man fundera på om det verkligen är klokt att peka ut alla dessa olika delar. På det svarar jag ja. Vi måste peka ut de här delarna och lyfta just de perspektiven för att synliggöra och kunna motverka. Hade vi inte påbörjat arbetet med den kvinnliga rösträttsreformen och allt det arbete som skett i samhället hade jag inte kunnat tala här genom fru talmannen. Nästa steg när det gäller diskrimineringslagstiftningen är att vi har fortsatt att se över det vidgade skyddet för åldersdiskriminering och diskriminering av funktionshindrade. Där pågår ett arbete där Statskontoret tittar på både vad det är för kostnader och hur man ska kunna tydliggöra de här delarna och ta ytterligare steg i det arbetet. Vi har också gett DO i uppdrag att öka kunskapen om diskrimineringslagstiftningen och att då jobba tillsammans med arbetsmarknadens parter. Vi lägger också ett uppdrag att se till att det blir systematik i insamlandet av uppgifter och fakta om olika diskrimineringsgrunder, så att man kan jämföra det . Annars finns det ingen möjlighet att se var vi har problemen och vad vi behöver gå vidare med. Detta skapar förutsättningar för analys och uppföljning på det här området. Det är ett oerhört viktigt område. Under den gångna mandatperioden har vi gjort en stor satsning på det strukturellt påverkande området. Vi har antagit tre handlingsplaner för att jobba mot mäns våld mot kvinnor på ett strukturerat sätt, där vi både förebygger och ökar kunskapen men också ser till att det finns verktyg ute i vården eller ute i samhället för att faktiskt kunna motverka det hela. En spårsäkringssats har Nationellt centrum för kvinnofrid tagit fram. Den ger vården var man än befinner sig i en möjlighet att göra ett bra arbete med den kvinna som söker vård efter ett övergrepp. Det är ett exempel. Vi har också delegationerna i både skolan och den högre utbildningen som ska fundera över på vilket sätt vi strukturerar hur vi behöver jobba för att möta de ojämställda situationer som finns där fortfarande. Det vi också har gjort är att se till att det finns projektpengar för SKL att kunna jobba inom de verksamheter som möter människor i vardagen. Det är alltså ett stort arbete som pågår och som vi tänker fortsätta satsa resurser på framöver. har flera debattörer varit uppe . Låt mig bara konstatera det som jag började med, nämligen att det inte hade varit möjligt att tala via fru talmannen. Inte kunde vi tänka, och inte kunde vi känna, och gjorde vi det hade vi ingen reproduktiv förmåga kvar. Det är intressant att fundera på detta med genusteorier. föreslog att de verklighetsfrånvända politiska teorierna ska tas bort. Min fråga till blir då: Var landar vi då? Är det 50-talets hemmafruideal eller är det 1800-talets inte-kunna-tänka-och-inte-kunna-känna som vi ska tillbaka till? Var finns jämställdhetspolitik någonstans? från Socialdemokraterna har pratat mycket om ofrivillig deltid. Vi delar till uppfattningen att det är ett slöseri med både krafter och resurser, och det är en omöjlighet att försörja sig på en ofrivillig deltid. Problemet är vad vi ska göra åt det. Är beredd att stifta lag om rätt till heltid, eller på vilket sätt ska vi komma till rätta med detta? Som jag ser det är detta ett arbete som ligger på arbetsmarknadens parter och på oss som politiker i den mån vi är arbetsgivare i kommuner och landsting. Vad är den lösning som företräder? Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. 78 (SD) replik: Jag tänker inte bli långrandig. ska få ett snabbt och koncist svar. Nej, vi ska inte tillbaka till bondesamhället och inte heller när det gäller svensk kvinnosyn. Så är det absolut inte. Däremot ska vi bygga vårt samhällsbygge på adekvata forskningsrapporter, forskning som följer gängse regelverk för hur man bedriver forskning och drar slutsatser. Vi ska ställa olika teorier mot varandra. Vi ska låta dem samverka och verka bredvid varandra, och sedan ska vi se vad som stämmer och inte. I finns det nu något slags konsensus om att det är likhetsfeminismen som gäller. Särartsfeminister göre sig icke besvär. Seriösa forskare som , som har en annan uppfattning, skyfflas undan. Den ordningen vill jag inte ha i . Vi ska bygga vårt utbildningsväsen och vårt samhällsbygge på adekvat forskning och på beprövad forskningsmetodik och inget annat. Då är jag nöjd. 79 (C) replik: Självklart bedrivs forskningen runt om i utifrån adekvat forskningsteori. Det påstår här är att all den forskning som har någon form av genusbakgrund inte bedrivs på samma sätt som annan forskning. I så fall hade ju inte existerat och inte kommit med någon forskning över huvud taget. Självklart testar man och prövar utifrån olika teser och teorier om ens forskning håller. Sedan stöts och blöts forskarna i olika sammanhang. Detta är något som sker inte bara här i , som om det vore något landsunikt där vi i inte är riktigt kloka i huvudet, utan världen över, även om vi i ligger oerhört långt fram inom olika forskningsområden. Det här är ingen forskning som på något sätt bedrivs under andra regler än övrig forskning i . säger att vi inte ska tillbaka . Jag kan bara konstatera att ni i er motion skriver om satsningar på ett område. Det är det enda område som stärker er tes om att invandrare är ett illa sett folk som ni gärna vill klämma åt på ytterligare ett område. I övrigt gör ni inga satsningar på jämställdhet över huvud taget. Ni tar bort och tycker tydligen inte att det är något bekymmer om det diskrimineras i . Jag måste ändå konstatera att den politik som och presenterar här i riksdag innebär ett stort steg tillbaka när det gäller jämställdhet. 80 (SD) replik: Först kan jag konstatera att och gärna klämmer åt svenska skattebetalare. Det är de som betalar kakan, ! Nej, det duger inte! Om vi tittar på hur de pengar som vi fördelar härifrån används kan vi se att länsstyrelser i när de ger ut skrifter om jämställdhet säger att de måste plocka bort , för hon är särartsfeminist, och det passar inte in i . Det samhället vill jag inte ha. Vi ska ha pluralism i forskningsvärlden. Vi ska inte ha enfald. 81 (C) replik: Av befolkning är kvinnor. Denna minoritet av befolkning betalar också skatt, . Att påstå att detta skulle vara en forskning som inte är värd att satsa på för att det handlar om kvinnor är än märkligare än vad som har kommit fram här tidigare. Jag tror på idén om att forskningsvärlden forskar. Där ställs man, stöts och blöts mot varandra för att landa i olika slutsatser. Den metoden och grundregeln gäller genusforskning precis som alla andra forskningsområden, och så ska det förbli. 82 (S): Jag ska börja med att be utrikesutskottet om ursäkt för att jag drar ut för vår debatt här i kammaren. Det kan bli så ibland när man sitter och lyssnar att det är något som fastnar i en. Det är vad vi drivs av allihop. Vi drivs av en inre känsla och ett patos som vi försöker omvandla till politik. Det var en mening som jag hörde här i debatten som fastnade direkt i mig. Det var någon här i kammaren som sade: Vi tar emot bara dem som tillför något i samhället. Jag har suttit och grunnat på det. Vilka är det som tillför något i samhället? Är det min gamla mamma? Tillför hon något i samhället där hon sitter på Persgården, börjar bli lite svag i tanken och behöver mycket omvårdnad? Är det , , som har misslyckats i gymnasieskolan och som i sin tur kräver mer stöd och utbildning för att komma ordentligt på fötter? Vilka är det som tillför någonting till samhället? Är det de som jobbar? Är det den som har blivit arbetslös mitt i en strukturrationalisering? Vad händer då? Blir den personen någon som blir kallad för någon som inte tillför något till samhället? Det har jag suttit och grunnat på. Är det så att alla vi som finns här runt omkring tillför något till samhället var och en av oss? Det gör vi på olika sätt. Vi blir inte behandlade eller tänkta på som en grupp som inte tillför något. Vilken grupp skulle det kunna vara? Är det inte så att hela samhället bygger på att det finns människor? Vad skulle det annars vara? Det är klart att vi gör olika saker, tänker olika saker, kräver olika saker och tillför olika saker. Men vi tillför alla något till samhället. Det skulle vara roligt att få en beskrivning av vem här i som inte tillför något. Låt oss få en förklaring på vilka det är som tillför något. Vari ligger skillnaden? Jag har suttit och grunnat på det och tänkt: Ska jag ta ett fyraminutersanförande och dra ut på debatten? Men jag känner av hela mitt hjärta att jag måste få ställa frågan: Vem är det som inte tillför något i samhället? Vad är tillväxt? Är det eleven som helt plötsligt börjar få lite ordning på tankarna, reser sig upp och klarar av skolan bra? Det är mänsklig tillväxt. Är det bara den starke som alltid klarar sig som tillför något? Nej, jag tror att vi alla tillför något i samhället. Jag tror på en samhällsgemenskap. Men jag tror inte på att vi helt plötsligt skulle börja skuffa undan några och säga: Du, gamla mamma, tillför inte någonting. Hon tillför väldigt mycket, precis som alla andra som sitter här och som finns runt om i landet. Är det någon som kan förklara för oss allihop här: Vem är det som inte tillför något i samhället? (Applåder) I detta anförande instämde , , , , och (alla S) samt (MP) och (V). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 9 § Internationell samverkan Föredrogs utrikesutskottets betänkande 2010/11:UU1 Utgiftsområde 5 Internationell samverkan (prop. 2010/11:1 delvis). 83 (M): debatterar vi utrikesutskottets betänkande Utgiftsområde 5 Internationell samverkan. Jag är väldigt glad att vi debatterar det även om det inte finns några reservationer och avvikande meningar. Dessutom är jag väldigt glad att statsrådet också är här. Inom utgiftsområdet behandlas medlemskap i internationella organisationer, freds- och säkerhetsfrämjande verksamhet och dess bidrag till organisationer som sysslar med dessa frågor men också överenskommelser med andra stater. Därutöver ställs medel till förfogande för ekonomiskt bistånd till svenska medborgare utomlands särskilt i krissituationer. Det är en fråga som känns prioriterad och aktuell när anslaget till har skurits ned utan en riktig konsekvensanalys av den samlade oppositionen. Detta kan leda till sämre krisberedskap och minskad möjlighet till hjälp för nödställda från våra konsulära beskickningar utomlands. En väl fungerande krisledning har blivit mer aktuell efter de tragiska vansinnesdåden . Detta får vi inte tumma på. Regeringens proposition som ligger till grund för betänkandet är väl genomarbetad. Om man tänker på att utgiftsområde 5 omfattar väldigt lite, ungefär av den totala budgeten, kan man inte vara annat än imponerad av vilken effektiv och sparsam förvaltning har. lyckas vi bra med att uppnå internationellt genomslag för våra tankar och idéer, ett genomslag som inte motsvarar vår storlek. Det visar att goda idéer kan leda långt. har spelat och spelar alltjämt en viktig roll i de internationella organisationerna. blev känt som en uppskattad bidragsgivare som levererat hög kompetens och som fört in en helhetssyn på säkerhet, utveckling och respekt för mänskliga rättigheter. Vår kompetens och roll i internationella organisationer kommer väl till användning i fredsfrämjande och fredsbevarande insatser som deltar i runt om i världen. Bara har deltagit i ett flertal av FN:s 18 fredsfrämjande insatser och i samtliga 12 EU-ledda insatser. Den viktigaste var Eulex i Kosovo, som är en krishanteringsinsats där är starkt involverat. Kosovo hade val i går. Kosovo visade därmed att det är ett europeiskt land som kan klara sin egen demokrati. är medlem i många internationella organisationer. Som medlem driver vi på viktiga reforminsatser. Det gäller exempelvis i FN, där vi vill reformera och stärka FN:s humanitära verksamhet. Under vårt EU-ordförandeskap försökte vi göra för mänskliga rättigheter effektivare. Det är en något komplicerad uppgift då sammansättningen av rådet inte riktigt underlättar denna uppgift. Men vi låter oss inte nedslås i våra ansträngningar. I , , bidrar till att främja stabiliteten i regionen med de 56 medlemsländerna som täcker hela norra halvklotet och går från till . Under EU-ordförandeskapet drev i linjen om en starkare roll för EU, vilket gick bra men sedan har blivit mindre uttalat. Senast , på i Astana, kunde vi se, när diskussionen handlade om vår framtida säkerhet, hur några av EU:s medlemsländer var beredda att ge upp våra grundläggande positioner och värderingar. Den kluvna EU-positionen blev smärtsamt uppenbar och klart problematisk när det kom till att påtala allt annat än konstruktiva roll i de frysta konflikterna i de georgiska provinserna samt i Transnistrien inne i . Detta visar att röst behövs i världen och i för freden och för vår gemensamma säkerhet. Därför förstärker sitt samarbete med Nato och de länder som ingår i Partnership for Peace. Det är viktigt att vi som aktiv partner också är med och påverkar denna allt viktigare plattform för den svenska säkerhetspolitiken. För del har även och en stor betydelse. I dessa organisationer arbetar vi aktivt för våra särskilt prioriterade frågor. Under EU-ordförandeskapet gjorde vi en viktig insats när det gäller demokrati, mänskliga rättigheter och behovet av en gemensam värdegrund för en ökad sameuropeisk förståelse. Därutöver trädde Lissabonfördraget i kraft, och deltog i viktiga gemensamma militära och civila insatser. Operation utanför leddes av . Östersjösamarbetet är ett annat särskilt prioriterat område för oss. EU sjösatte sin Östersjöstrategi under EU-ordförandeskap. Ett ökat utbyte med , , de tre baltiska staterna och är önskvärt och centralt. Med Eastern Partnership, som är ett polsk-svenskt skötebarn, kan vi för de sex medlemsstaterna, alla före detta sovjetiska delstater, verka för ett närmande till EU. Därutöver måste samarbetet med förstärkas på den statliga sidan men även i det civila samhället med NGO:er gentemot enskilda medborgare. Ett viktigt led i det arbetet handlar om att förbättra det kulturella utbytet. Minst lika viktigt är frågor som syftar till att främja och förbättra arbetet på miljöområdet, de sociala frågorna och den civila säkerheten. Ett samarbete med inom ovan nämnda områden är mycket betydelsefullt. Men även det arbete som flera av de gör har stor betydelse för .