prot · GX0985 · 2010-03-10 00:00:00 — Men vi socialdemokrater menar att en stor bidragande orsak till detta också är den politik som förs i dagens en politik som bidragit till att allt fler unga känner sig otrygga och mår sämre. När klyftorna ökar och välfärden monteras ned påverkar det självklart våra barn och ungdomar. När föräldrar inte känner sig trygga och inte har ett jobb att gå till påverkar det självklart våra barn och ungdomar. När grupperna i skolorna blir större och det blir färre vuxna, när dörrar till kultur- och fritidsverksamhet stängs och när det förebyggande arbetet mot alkohol och droger stannat av påverkar det självklart våra barn och ungdomar. Vi socialdemokrater ser andra möjligheter för , för våra barn och ungdomar och för deras föräldrar jobben först! Vi vill bygga ut föreningsverksamheten och kulturen och vill ha en bättre skolhälsovård, snabb hjälp till unga som mår dåligt, hjälp vid kris och ohälsa samt förebyggande insatser när det gäller alkohol och droger tillbaka till en ! Vi vill skapa fler skarpa satsningar på det förebyggande arbetet och har budgeterat för allt detta. Vi socialdemokrater vill investera i våra barn och ungdomar. Det är bättre än att ge skattesänkningar till dem som redan har råd att investera i sig själva. Unga har rätt till en trygg uppväxt. Vi vill förebygga mer för att behöva reparera mindre. Vi vet att det minskar risken för att unga hamnar snett. Det motverkar också att de som det gått illa för återfaller i brott. granskning visar på ansvaret för de allvarliga bristerna när det gäller hanteringen av unga lagöverträdare. Det ansvaret ligger på både myndigheterna och regeringen. Men ytterst är det regeringen som har det övergripande ansvaret. Regeringen har tydligt brustit i sin skyldighet att sätta upp mål, att prioritera dessa och att ställa krav detta trots att det finns en medvetenhet om att tidsfristerna inte upprätthållits. Återigen visas det på en passivitet från regeringens sida. Det här visar också på en respektlöshet inför de beslut som vi fattat i denna riksdag. De mål som vi satt upp här i när det gäller unga lagöverträdare handlar om att de ärendena ska hanteras skyndsamt, men ser vi en långdragen process, att uppklaringsprocenten ska öka, men ser vi hur den minskar, och att antalet återfall minskar men ser vi att det har ökat. Mot den bakgrunden är det välkommet att nu sätter upp ett antal rekommendationer till regeringen om vad som bör göras för att hanteringen av unga lagöverträdare ska ske på ett bättre sätt. Vi menar att regeringen ska ta till sig dessa rekommendationer. En av rekommendationerna är väldigt klar och tydlig: att regeringen uppdrar åt , och att lämna gemensamma förslag till åtgärder det vill säga en bredare, samlad rättskedja som hänger ihop. Man pekar på att och inte har tagit fram någon gemensam strategi utan var för sig beslutat om nationella satsningar . ser det likadant ut. Samarbetet mellan myndigheterna måste säkerställas så att rättskedjan håller ihop. Vi anser därför, liksom , att , och ska ta fram en gemensam strategi för hur vi ska uppfylla målen, kraven, prioriteringarna och uppföljningen när det gäller hanteringen av unga lagöverträdare så att detta kan följa med ned till det lokala planet där man har att hantera det här. En ung människa som begår brott eller som misstänks för brott måste behandlas, hanteras, lika oavsett om han eller hon bor i eller bor i . handlar det om att snabbt bryta den trend vi ser och som granskning visar på, nämligen att hanteringen är en utdragen process, att uppklaringsprocenten minskar och att antalet återfall ökar. Ytterst handlar det om rättssäkerhet och rättstrygghet för våra ungdomar och om att bryta en kriminell bana och den unges, brottsoffrets och de anhörigas lidande. I detta anförande instämde och (båda s). 48 (): Hanteringen av unga lagöverträdare en utdragen process heter som vi debatterar. När det gäller unga lagöverträdare finns det många områden som är viktiga. I rapporten fokuserar man framför allt på skyndsamhetskravet när unga begår brott, men man tar också upp lagföring och återfall i brott. I mitt inlägg här kommer jag till största delen att beröra tidsfristerna. är jag både glad och ledsen. Jag är glad över att antog utmaningen att granska ett område där vi alla anat att det förekommer brister men som vi inte riktigt haft en helhetssyn på. Jag är ledsen över det resultat som kommit fram vid granskningen. Jag tror inte att det finns någon i denna kammare som inte instämmer i vikten av att det när unga människor begår brott är ännu viktigare att reaktionerna är tydliga och också snabba. Om någon undrar vill jag direkt säga att det inte är acceptabelt att den genomsnittliga handläggningstiden från anmälan till huvudförhandling i tingsrätt är . Det är nästan , vilket förmodligen känns som en eon för en ung människa. Om man sedan också får vänta på att avtjäna sin påföljd kan tiden mellan brott och påföljd vara upp till . Det blir med all säkerhet ett förlorat år, inte bara för den unga lagöverträdaren utan också för dennes familj, brottsoffret och hans eller hennes familj. Dessutom är risken stor att ungdomarna om en alltför får löpa bildar sina egna domstolar, inte minst på nätet. Granskningen gjordes till största del utifrån uppgifter som fanns för . Att ha genomfört reformer som skulle ha fått genomslag redan då är mer än mycket begärt. Efter en genomgång av kammarprotokoll har jag svårt att se om det över huvud taget fanns i diskussionerna. Ingen spaning ingen aning, brukar vi prata om när det gäller polisens framgångar i att upptäcka brott. Kanske kan man säga något liknande beträffande den förra brister när det gällde att upptäcka hur det faktiskt såg ut och att de därmed inte heller gjorde något för att förändra den oönskade situation som drabbar våra unga människor. Läser jag protokoll ser jag dock att det finns en aning, efter kritik från bland annat . Flera frågor och interpellationer ställdes till den dåvarande justitieministern. Svaren hänvisade oftast till pågående utredningar eller till att allt nu var frid och fröjd. Jag ska citera svar på en fråga från som behandlar just handläggningstiderna för unga lagöverträdare. I svaret går att läsa: Genom det reformarbete som bedrivs av polisen och åklagarorganisationen samt av Beredningen för rättsväsendets utveckling anser jag att det kommer att skapas än bättre förutsättningar för de brottsutredande myndigheterna att hålla de tidsfrister som ställs upp för ungdomsmålen. Jag har goda förhoppningar om att detta utvecklingsarbete ska leda till en mer skyndsam lagföring av unga lagöverträdare. Insikten fanns redan då, men agerandet stannade vid en förhoppning. har vi som tur är en alliansregering som inte bara har förhoppningar. Det är en regering som har korten på bordet, och vi tycker att det är bra. Utan kunskap är det svårt att agera. Redan innan granskningen presenterades fick länspolismästaren uppdraget att göra en översyn av hur rättsväsendets myndigheter arbetar med ungdomar som riskerar att utveckla en vanekriminell livsstil. Rapporten berör bland annat frågan om en skyndsam handläggning, som är ett steg i att regeringen tar sitt ansvar för uppföljning av hur hanteringen av unga lagöverträdare sker. Det är helt i linje med den kritik i sin granskning framför gentemot regeringen och dess roll. kan också konstatera det glömde att berätta att polisen och vidtagit åtgärder för att kunna prioritera unga lagöverträdare. beslutade och länspolismästarna om en nationell satsning mot ungdomsbrottsligheten, en satsning som är möjlig på grund av den historiskt stora satsningen på rättsväsendet och inte minst polisen. Fler poliser gör det möjligt, och de speciella ungdomspoliserna kan nu stå helt fredade. Också skriver i sin verksamhetsplan att en nationell åtgärdsplan ska tas fram för att öka kvaliteten i handläggningen och snabbare lagföra unga människor som begår brott. Det är bra, men det finns mer att göra. Att ändra på tidsfristerna lär inte korta handläggningstiderna. För min del tror jag att det handlar mer om att utveckla och effektivisera och att samverkan mellan myndigheter blir bättre. Där är vi helt överens, . I promemorian Effektivare insatser mot ungdomsbrottslighet för man fram förslaget om en starkare styrning gentemot polis och åklagare genom ekonomiska incitament, likt vårdmiljarden. Medel till de lokala organisationerna hålls helt enkelt inne och fördelas senare utifrån hur man har klarat av tidsfristerna. Här anser jag också att det borde ingå att man faktiskt inleder förundersökning direkt när anmälan har gjorts. Att polisen som har kunnat påvisa helt enkelt inte inleder förundersökning direkt anser jag är ett rent tjänstefel. Ett annat förslag som jag gärna ser att vi går vidare med är att polis kan vara förundersökningsledare på samma premisser som gäller för vuxna när de begår brott. Det finns nämligen ingenting som säger att ungdomsbrott skulle vara mer komplicerade än vuxenbrott. I flera andra länder har polisen långtgående befogenheter just i ungdomsfall för att brotten ska kunna hanteras med skyndsamhet. Kommunikationen mellan polis och åklagare leder i många fall till en försening som inte hade behövt uppstå. Det behöver även säkerställas att det finns allmänna råd och föreskrifter, inklusive tidsfristerna, för utredningar när det gäller ungdomsbrott. Det ska inte bero på var i landet man bor hur behandlingen av ungdomsbrotten går till. Lika viktigt är det med samverkan mellan olika myndigheter. Sneglar vi på vårt grannland ser vi att man där har en väl utarbetad organisation mellan skola, polis och socialtjänst myndigheter som har den lokala kännedomen och närheten till inblandade personer. Ansvarsfördelningen är tydlig, men man arbetar tätt tillsammans inte bara i det direkta arbetet utan också mer långsiktigt. Till slut, herr talman, är min uppfattning utifrån de besök jag har gjort på landets polismyndigheter att det kan handla en hel del om attityd. På vissa myndigheter har man verkligen uppmärksammat vikten av skyndsamhetskrav och bra, snabba och goda utredningar. På vissa myndigheter har jag tyvärr uppfattningen att det fortfarande råder en kultur där ungdomsbrotten trots olika tydliga signaler från regeringen faktiskt inte är de mest prioriterade. De poliser som utreder ungdomsbrott är inte alltid de som gör de bästa och snabbaste karriärerna. Det är inte dessa brott som uppmärksammas och diskuteras runt lunchbordet, och det är inte de poliserna som får dagens ros. Här tror jag faktiskt att det finns en hel del att göra, och förhoppningen är att vi är på väg. Allt fler inom våra rättsvårdande myndigheter har nämligen insett vikten av att ungdomar som begår brott får tidiga och tydliga reaktioner, inte minst i arbetet med att förhindra återfall till brott. Att rättsväsendet ser allvarligt på brott som begås av unga och på lidandet för de unga brottsoffren mildras av att fler brott som begås av unga verkligen utreds. För detta krävs en alliansregering som agerar och att vidtagna åtgärder inte stannar vid förhoppningar. Till vill jag ställa en fråga. Jag tyckte att du gjorde ett bra inlägg, och jag kan hålla med om mycket av det du sade. Men jag tror att kom 2002 eller 2003, och det har varit interpellationer. vill ni göra allting på en gång, men det hände ingenting då. Ni hade chansen. Varför antog ni inte utmaningen ? Då kanske vi inte hade haft de siffror vi har . 49 () replik: Min fråga till dig, , måste bli: Hur står det till med ansvarskänslan? I ditt inlägg går du tillbaka och kommer med kritik mot den socialdemokratiska regeringen. Men den kritik vi diskuterar är riktad mot den moderatledda regeringen. Det är hård kritik från . Det är riktigt som sade att konstaterar att vissa åtgärder har vidtagits inom myndigheterna. Det konstaterar även utskottsmajoriteten i sin betänkandetext. Det är märkligt att läsa texten när pekar på det jag sade i mitt huvudanförande, nämligen att och var för sig beslutade om en nationell satsning 2009. Polis, åklagare och hade inte i sina verksamhetsplaner 2007/08 någon särskild fråga eller några mål när det gällde ungdomsbrotten. Tycker att regeringen har tagit till sig av rekommendationerna? 50 () replik: Rekommendationerna kommer ju nu detta sagt med tanke på om vi gjort det utifrån eller inte. Du började, , med att säga: Vi tar ansvar. Men ni visste ju hur det såg ut redan för sex . Jo, ni gjorde lite organisatoriska förändringar med förhoppningen att någonting skulle ske. Den största utredningen i rapporten gjordes . Då hade alliansregeringen varit i gång . får hia sig lite grann, för det tar än så att genomföra reformer. Skillnaden mellan den förra och nuvarande regeringen är att vi verkligen tar ansvar. har gjort egna utredningar. Vår justitieminister har tillsatt utredningar som kan utmynna i konkreta åtgärder, inte bara vara utredningar. Vi kommer med påföljdsförslag. Vi gör mycket för att åklagare och polis ska kunna samarbeta. Vi har ställt höga krav på polis och åklagare. Vi kan se att den största kritiken från gäller polis och åklagare. var inne på . Även har börjat titta på frågan, men där är faran inte riktigt lika stor. har vi en regering som vidtar konkreta åtgärder, väldigt många sådana. Det hände ingenting när ni hade makten, . Ni hade chansen men tog den inte, och frågar du vem som tar ansvar. Vi tar ansvar för hur det faktiskt ser ut. Vad gjorde ni, ? 51 () replik: Det var återigen ett retoriskt sätt att peka på den socialdemokratiska regeringen. Var finns ansvarskänsla? Det är nu visar att lagföringen minskar och återfallen liksom handläggningstiderna ökar när det gäller våra unga lagöverträdare. Och ställer krav på att regeringen ska se till att , och tar fram en gemensam åtgärdsplan så att rättskedjan håller ihop för att göra det effektivt och rättstryggt för våra barn och ungdomar. När man läser betänkandetexten ser man dock att ingenting har gjorts. Det är ni, , som har ansvaret. Vi kan läsa att tar fram en egen åtgärdsplan med modeller för samverkan med andra myndigheter och för att initiera nationella samråd. har tagit fram en nationell åtgärdsplan för riktade insatser mot ungdomsbrott . Alltså har man inte tagit till sig av rekommendationerna från . Det är din regering, , som sitter i . Se till att något händer nu! 52 () replik: Vilken tur att det är min regering som sitter i , för då händer det någonting, eller hur, ? Vi väntar inte bara på . RPS har gjort en egen utredning. Justitieministern tillsatte utredaren innan kom, och han har tagit fram mycket konkreta åtgärder. Jag vet inte om riktigt lyssnade på vad jag sade. En konkret åtgärd, som ni hade alla möjligheter att vidta, är att polisen i betydligt högre grad kunde vara förundersökningsledare, alltså i stället för åklagaren. Jag vet inte om tycker att ungdomars brott är mer komplicerade än andra. Vi har kommit långt. I vår kommer vi att lägga fram fler förslag om hur vi kan förhindra att unga människor återfaller i brott eller inleder en kriminell bana. Vi kommer att lägga fram förslag om drogtester på unga. Vi kommer att se till att fler brott begångna av personer utreds så att vi tidigt kan förebygga brott. Jag såg inga sådana förslag över huvud taget under Socialdemokraternas tid vid makten. Vi är mycket tydliga med lokala föreskrifter om hur socialen, skolan och polisen mer konkret, på samma sätt som i , kan samarbeta och få mer kunskap samt i högre grad kan motverka att våra unga människor faller in i en kriminell livsstil. Vad hände när ni hade chansen? Ni tog den inte. Ni visste om problemen och hade förhoppningar, men det stannade där. Jag är ledsen, inte för din skull utan för våra unga människors skull. 53 (): De allra flesta barn som växer upp i har en trygg uppväxt med engagerade föräldrar. Barnen i dessa familjer kan känna trygghet. De blir bekräftade av sina föräldrar och lär sig ta ansvar för sig själva och sin omgivning. De får en uppväxt som ger goda förutsättningar för det liv som väntar runt hörnet som vuxen. Men det finns tyvärr också barn som har en betydligt svårare uppväxt, barn som ingen egentligen förvånar sig över att de börjar begå brott. Det kan vara barn som lever i familjer med missbruksproblem eller med psykiska problem. Det kan vara barn som lever i familjer där övergrepp av olika slag snarare är regel än undantag. Barnets otrygghet leder till frustration och förtvivlan. Detta leder till aggression som i sin tur ofta leder till kriminalitet. Föräldrarna har alltid grundansvaret för sina barn, men när föräldrarna inte tar detta ansvar måste samhället vara snabbt och tydligt i sina hjälpande insatser. tar upp många viktiga frågor i sin redogörelse. Det pågår också många viktiga saker för att förbättra de rättsliga myndigheternas hantering av unga lagöverträdare. har bland annat tagit upp utredningen om hur tiderna kan kortas mellan brottslig gärning och samhällets reaktion. Utöver det som redan tagits upp vill jag nämna ytterligare ett antal åtgärder som vi i vill se framöver. Vi menar att det är oerhört viktigt att handläggningstiderna kortas. Detta har inte fungerat trots att det redan finns tydliga tidsfrister i lagstiftningen. Vi vill därför uppmuntra polis, åklagare och domstolar att hålla tidsfristerna genom att tillföra medel till dem som lyckas korta handläggningstiderna. Vi föreslår alltså ett system som kan jämföras med sjukvårdens kömiljardsatsning. Vi vill även se ett mycket tätare samarbete mellan och polisen. Det kan med fördel ske inom det så kallade samverkansavtalet som finns mellan kommunerna och polisen. Men för att detta tätare samarbete ska fungera krävs lokal polisnärvaro. krav på polis i varje kommun är med andra ord också en satsning på att minska ungdomskriminaliteten. Jag välkomnar därför det betänkande som länspolismästare överlämnar till regeringen angående rekryteringen av ungdomar till kriminella gäng. Där har just samverkan mellan skola, socialförvaltning och polis en framträdande roll. När vi talar om unga lagöverträdare måste vi också tala om ungdomars användning av alkohol och andra droger. Det finns nämligen ett mycket tydligt samband. Nolltolerans mot langning, omedelbar kontakt med föräldrar och nära samarbete mellan polisens ungdomsgrupp och socialförvaltningens ungdomsgrupp är viktiga delar i det som kallas Kronobergsmodellen. Den har varit framgångsrik med minskad tillgänglighet av alkohol till unga och med färre misshandels- och skadegörelsebrott. Kronobergsmodellen bör användas i hela landet. Eftersom jag kommer från är jag givetvis särskilt stolt över de framgångar som Växjöpolisen haft med denna modell. Vi vill även ha möjlighet att narkotikatesta barn om det finns misstankar om att hon eller han missbrukar. I flesta fall kan åtgärder vidtas utan ett formellt test, men . Då kan inte samhället ha en låt-gå-attityd och bara rycka på axlarna. Utöver detta vill jag poängtera behovet av att förbättra den slutna ungdomsvården. Varje intagen ska ha en individuell handlingsplan som följs upp. Samordningen mellan och kommunerna måste bli bättre så att den unge inte släpps ut utan planerad utslussning och hjälp tillbaka till ett laglydigt liv. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Jag vill också lägga till en fråga här på slutet, för jag ser att jag som vanligt inte får något replikskifte här med Socialdemokraterna. tog upp frågan om droger i sitt anförande. Senast jag var uppe i talarstolen och debatterade droger var det med företrädare, som ville legalisera droganvändningen. Jag frågade den gången hur s ställde sig, om de ansåg att det lagförslaget skulle kunna vara en del även i deras politik. Jag fick aldrig något svar då. finns möjligheten att ge mig svar . Jag har väldigt svårt att se att detta kan inrymmas i den politik där vi försöker få unga människor på rätt väg och undvika brott, för användning av alkohol eller droger är trots allt en stor del i en kriminell bana. Den gången ledde frågan både till en reservation och till en votering i kammaren. Att frågan är aktuell för ett av de rödgröna partierna i vänsterkartellen kan vi klart konstatera. Därför vore det skönt om jag kunde få den frågan besvarad . 54 (): Jag ska ta vid där slutade och också väva in utmärkta anförande. Det är lite tyst från oppositionen, och jag är glad att det är några som är här. Jag kan konstatera att ni som är här är ganska passiva. Rätt viktiga frågor ställs och ni väljer att inte svara. Jag kan också notera att stora delar av oppositionen saknas. Jag ser ingen här från vare sig eller . Jag ser inte heller ordföranden i utskottet här. Det måste väl tyda på ett rätt stort ointresse för att prata om dessa frågor. Jag kräver inte att alla ska vara här , men det är ju bra om de mönstrar på med några fler. Däremot är jag väldigt glad över det anförande som höll, för det innehöll många viktiga tankar om samsyn om behovet av tidiga, tydliga och effektiva åtgärder för de unga. Det finns ingenting som förstör en ung människas liv så mycket som att hamna i en kriminell miljö eller i narkotikamissbruk, vilket är kriminellt i trots att delar av oppositionen vill avskaffa just detta faktum. Du hatar mig. Du vill väl att jag ska dö. Det sade den unge mannen som satt uppkrupen i en soffa på en Sisinstitution senast jag var där på ett besök. Vi pratade , och jag försökte förklara vad vi politiskt försöker göra för att se till att unga människor inte ska hamna i brottslighet och förstöra sitt eget liv och andras i rasande fart. Det är ju så att om man är och har begått ett mycket allvarligt brott, kan det leda till att man blir inlåst bakom stängsel för att få behandling och vård och kunna komma ut till ett liv där man slutar att förstöra sitt eget liv och inte minst andras. Jag tycker att man ska vara noga med att säga att de personer som hamnar i den här miljön sällan har några trevliga historier att berätta. När jag jobbade på brukade jag få sitta med personal inför domstolsförhandlingar och gå igenom detta. Det var sida upp och sida ned med missriktad välvilja från den institutionaliserade vuxenvärlden. Det var exempel på hur föräldrar varit frånvarande, hur skolan hade misslyckats med sina insatser, hur inte hade nått fram och hur unga hade fått gå ned sig totalt i misär, våld och brott. Det är viktigt att ha med sig detta, att vi pratar om ungdomar som alltför ofta hamnar tidigt i en väldigt utsatt situation och hamnar på brottets bana av olika skäl. När vi debatterar det här betänkandet tycker jag att vi ska vara noga med att tala om hur mycket som har gjorts från regeringens sida. Om man nu vill att ungdomsbrott ska utredas och om man vill ha poliser ute tillsammans, helst sida vid sida med socialsekreterare, krävs det många poliser. Den här regeringen har tillskjutit rekordmånga poliser som ska kunna vara ute och bättre förebygga att ungdomar begår brott och se till att ungdomsbrott också utreds. Det är det ena. Det andra är de satsningar som har gjorts från regeringen på kommunerna i den internationella finanskrisen som snart har dragit förbi men som vi inte riktigt sett slutet på än som har räddat kommunerna och sett till att det har funnits resurser i . I min hemkommun finns det lika många socialsekreterare som jobbar ute för att hjälpa ungdomar på lördagsnätter som det har funnits tidigare väldigt viktiga insatser. Vi befinner oss i ett reformarbete på skolområdet. Jag menar att de här problemen i regel upptäcks ganska tidigt, senast i skolan brukar man säga. Här är det otroligt viktigt att vi fokuserar på att skapa förutsättningar för ungdomar att lyckas i skolan, att vi har tydligare fokus på kunskap och ordning och reda i skolan och att fånga upp de ungdomar som hamnar utanför, för de personer som hamnar i domstol efter att de har fyllt eller, som den unge mannen på Sisinstitutionen, helt och fullständigt har misslyckats i skolan har en gemensam historia. Det är inte ovanligt att man har tvingats hoppa av. Det är väldigt ovanligt att man har en gymnasieutbildning.