prot · GX09123 · 2010-05-21 00:00:00 — Det är omöjligt att bygga demokrati om det inte finns demokrater. I fanns det demokrater, under ledning av med flera. I fanns det demokrater, precis som nämnde, under ledning av och andra. Där byggde man demokrati. I , exempelvis, var det andra som behöll makten. Man hade där inte samma möjlighet för befolkningen att bygga demokrati. Det innebär att fokuseringen på demokrati och mänskliga rättigheter är oerhört central för att kunna få en positiv utveckling i stort. Detta har alliansregeringen också fokuserat mycket på, vilket jag tycker är positivt. Det handlar om att ha ett mycket bredare förhållningssätt än att bara predika fria val. Detta är mycket bredare än så. Det handlar om stöd för att bygga institutioner fungerande institutioner, hållbara institutioner, demokratiska institutioner, institutioner som befolkningen kan lita på och känna lojalitet med. Det handlar förstås om rättssamhället rättvisa domstolar, ett fritt och oberoende rättsväsen. Det handlar om fria val, som jag nämnde, en demokratisk värdegrund, jämställdhet, hbt-rättigheter och tolerans. Det handlar om på vilket sätt vi kan bidra till allt detta och förstås också till en ekonomisk utveckling i de här länderna. Det är alltså ett väldigt brett arbete som krävs. Då krävs också mer samstämmighet, fru talman, i biståndspolitiken och i utrikespolitiken i stort. Jag tror att vi någonstans måste sammanföra och se hur en rad olika processer kan samverka för en positiv utveckling. Det handlar om ekonomi, handel, demokratistöd, migration, diplomati, turism, globala organisationer, remitteringar och mycket annat. Det är detta arbete vi fortsätter att jobba för. Avslutningsvis vill jag, fru talman, bara nämna något som är lite rörande. Jag förstår att den facklig-politiska samverkan har varit mycket dynamisk och engagerande för oppositionen. Jag vill bara poängtera att det finns ett parti inom vänsteroppositionen som har haft ett rätt så utvecklat samarbete med till exempel regim på och som även faktiskt har ett visst samarbete med regimen i . Om man tittar på de rapporter som skrivs av Human Rights Watch, och och bedömer hur de fackliga rättigheterna är i en stat som är detta ganska fascinerande. Det finns inga syndikalister på , för de få som finns sitter i fängelse. De resterande som fanns drevs i exil . Om man vill predika de fackliga rättigheterna tycker jag alltså att det är viktigt för vänsteroppositionen att göra sin egen hemläxa. Då får man bryta med de regimer som inte tillåter strejkrätten, och då får man bryta med de regimer som inte tillåter människor att organisera sig i fria fackföreningar. Om man inte gör det är man inte trovärdig. Gör man inte det innebär det att man säger: Vi är moraliska. Moral är bra, men dubbelmoral är inte dubbelt så bra. 31 (): Jag vill börja med att tacka för att biståndsministern är här för debatten om en skrivelse från regeringen. Det uppskattar jag väldigt mycket. Jag väljer att sluta i . Jag är tacksam för den tid jag har fått ha i utrikesutskottet, och jag är glad att få delta i denna debatt. Jag tar mig också rätten att ta upp några frågor som är personligt engagerande för mig och som jag vet har stöd i regeringens politik. Först vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet om skrivelsen om att möta globala utmaningar. Skrivelsen visar att fortsätter att inom utvecklingspolitiken vara ett föregångsland med hög ambition att utifrån en samstämmig politik för utveckling bidra till målet om en rättvis och hållbar global utveckling och att tydligt försvara de mänskliga fri- och rättigheterna. När jag kom in i utrikesutskottet /2000 lade jag fram en kommittémotion om kvinnor och barn i världen och en motion om . Dessa frågor, som gäller fattigdom och kvinnors möjligheter, har jag levt med . Fattigdom har traditionellt sett definierats som bristen på materiella resurser, men enligt mitt och synsätt är fattigdom ett mycket mer mångfasetterat begrepp än så. Fattigdom innebär också att människor saknar inflytande över och trygghet i sin livssituation, och därför är det viktigt att utvecklingspolitiken har ett fortsatt fokus på jämställdhet mellan könen och stärkande av kvinnors, barns och utsatta gruppers rättigheter. Inom detta område är fortsatt stöd till och stärkande av det civila samhällets kapacitet av stor betydelse. Ytterst handlar det nämligen om att ge möjligheten att leva ett människovärdigt liv. För oss kristdemokrater är solidaritet med utsatta människor i andra delar av världen en omistlig del av vår ideologi och politik. Vi kommer aldrig att backa undan vårt moraliska ansvar att stötta våra medmänniskor, oavsett vilka nationsgränser som skiljer oss åt. Det visar också nu den genom att ha en ambitiös och långsiktig biståndspolitik med ett garanterat enprocentsmål. Jämställdhet, mänskliga rättigheter och demokrati är begrepp som hör ihop. Arbetet för mänskliga rättigheter och således jämställdhet är oerhört angeläget i såväl internationella som nationella sammanhang. Föraktet mot kvinnor i många av världens länder, som bland annat tar sig uttryck i de systematiska våldtäkterna i krigssituationer, är vidriga brott mot mänskliga rättigheter och jämställdhet. Då en kvinna eller man diskrimineras på grund av sitt kön kränks hennes eller hans mänskliga rättigheter, något som jag som kristdemokrat aldrig kan acceptera eller välja att blunda för. Människovärdet är knutet till existensen och inte till vare sig kön, prestationsförmåga eller social position. Det unika människovärdet måste alltid försvaras. Det finns också en stark idémässig grund för jämställdhet på alla plan i vårt samhälle och även globalt. Strukturer, fru talman, tvingande könsmönster, attityder och traditioner som hindrar människor från att utveckla sin fulla potential och få makt över sina liv måste med kraft motarbetas. Utifrån synen på mänskliga rättigheter, värden och värderingar är det glädjande att biståndsministern så tydligt markerar hållning, nu senast när det gäller kränkande domar och behandling av homosexuella i och tidigare i . Systerskap är ett ord jag tycker om. I mitt arbete i Awepa under de år jag har varit engagerad där har vi genom svenskt bistånd öppnat en möjlighet till arenor där parlamentariker träffas. Vi diskuterar inte partipolitik på så sätt, utan vi är systrar som träffas och diskuterar på samma nivå hur vi ska låta utvecklingen gå framåt när det gäller just att främja jämställdhet och kvinnors ställning. Vi har också en samstämmighet om att det är viktigt att inom utvecklingspolitiken stödja och involvera det civila samhället, enskilda organisationer, kyrkor och parlament i kampen mot kvinnors diskriminering. Vi vet att kvinnor arbetar i genomsnitt fler timmar , får lägre lön, är mindre läs- och skrivkunniga samt har ett lägre energiintag i förhållande till sin kroppsvikt jämfört med männen. är det flickorna som prioriteras bort när föräldrarna ska bekosta barnens utbildning. Bistånd ska tycker jag, och det tycker regeringen riktas till kvinnor också för att stärka demokratiska strukturer. Kvinnor hamnar i en speciellt utsatt situation vid krig och konflikter. är det männen som deltar i konflikten, och kvinnorna bär huvudansvaret för hemmet, de närmaste och familjemedlemmarnas överlevnad. Fred, jämställdhet och utveckling är som sagt begrepp som hänger samman, och de är också beroende av varandra. Därför måste kvinnor involveras i ländernas fredsprocesser för att långsiktig fred och säkerhet ska kunna upprättas. Hållbar fred kan inte skapas utan att kvinnors behov, prioriteringar och strategier för konfliktlösningar tillvaratas i fredsförhandlingar. Det är också viktigt att allt konfliktförebyggande arbete innehåller ett tydligt jämställdhetsperspektiv. Grundläggande för internationellt jämställdhetsarbete är också att män och kvinnor ska ha samma ekonomiska, sociala och politiska rättigheter. Kvinnor som inte ges rätten att äga mark, vara med vid beslut och använda jordens resurser saknar också ofta andra rättigheter i andra aspekter av sina egna liv. Att sakna möjligheten att bestämma över sin egen kropp, graviditeter, sin civila status och utbildning och att sakna möjlighet till förvärvsarbete gör att kvinnor också är mer sårbara vid plötsliga miljöförändringar. Tidiga giftermål, många graviditeter, kvinnlig omskärelse i kombination med icke-adekvat läkarvård, dåliga transportmöjligheter, förorenat vatten etcetera bidrar exempelvis till fortsatt hög mödra- och barnadödlighet i många utvecklingsländer. Vi vet också att det vid migration till städerna är kvinnorna som i sina underordnade samhällsroller är mest sårbara för ekonomiskt och sexuellt utnyttjande, misshandel, våld och människohandel. Därför är det, som har påtalats här av mina kolleger, oerhört viktigt att på olika sätt stärka kvinnors ställning i samhället och, som regeringen gör, stärka sexuell och reproduktiv hälsa och kvinnors rättigheter. Jag vill sluta med en kommentar till en proposition som jag var med och arbetade med 2002. Där är det ett par meningar som jag tycker om. Det står så här: Utveckling kan aldrig skapas utifrån. Utveckling skapas av människor i det egna samhället, och därför ska vi bli bättre på att lyssna men också ställa krav. , fru talman, vill jag nämna att utvecklingsländerna till min stora sorg dräneras på sina utbildade personer men också, som tydligt har lyft fram, på kapital, det man kallar för kapitalflykt. Det är någonting som vi ska motverka, även om det inte är lätt att komma åt. har under alliansregeringens ledning slutit många avtal, precis som tog upp här tidigare, med länder som är skatteparadis. Syftet är att öppna för ett utbyte så att man kan påverka olika skattemyndigheter. Jag tycker dock att måste ta ett större ansvar för dessa frågor i ett internationellt perspektiv. Vi har gjort det, och vi vill verka ännu mer för det. Jag måste få säga att i onsdagens ges en fantastisk bild på hur sydafrikanska kvinnor får möjlighet till ett friskare liv tack vare att ledaren i tar sitt ansvar när det gäller hiv/aidsfrågor, vård, mediciner och prevention. Att de internationella ledarna tar ett ansvar för hiv/aidsfrågorna ser jag som en framgång för politik där man jobbat med de här frågorna. Jag vill tacka mina kolleger i utskottet för . 32 Statsrådet (): ska vi inte prata bistånd. Jag är inte bara biståndsminister utan även utvecklingsminister. Det är precis alla mina kolleger i regeringen också när det gäller politik för global utveckling. Det unika med politik för global utveckling är att den ger hela regeringen ansvaret så att alla inom sina respektive ansvarsområden bidrar till målet om en rättvis och hållbar global utveckling. Detta just för att vi kan konstatera att utveckling i slutändan handlar ganska lite om bistånd och att underutveckling i världen beror på våld, konflikter och förtryck. Klimatkrisen och finanskrisen har nämnts. Deras effekter kan möjligtvis lindras med biståndet, men de måste hävas genom mer kraftfulla politiska beslut och internationellt samarbete på en mängd områden där inte minst Europeiska unionen har en viktig roll att spela. Händelser i den rika världen får kraftiga återverkningar i utvecklingsländerna, och beslut inom olika politikområden i och inom EU påverkar arbetet med hur och om vi lyckas med att bekämpa fattigdomen. är det motsägelsefullt utvecklingsinsatser undermineras av åtgärder på andra områden. Biståndet, rätt använt, har en viktig roll, ofta katalytisk och kompletterande till andra politikområden. Min avsikt som borgerlig biståndsminister har varit att kraftfullt utveckla biståndet som verktyg för att vara en del i den samlade utvecklingspolitiken. Övertygelsen om att vi alla har ett ansvar att bidra till fattigdomsminskning och till en rättvis och hållbar global utveckling ligger till grund för politiken för global utveckling. Det ligger också i vårt eget intresse. Det som sker långt borta får återverkningar även hos oss. När vi fattar beslut och bygger kapacitet här i handlar det inte bara om hur vi tar ansvar för och svenska medborgare eller människor som bor här, utan vi lär oss och kan använda detta i världen. Det är en viktig kapacitetsbas. Det handlar om allas utveckling. Världens länder har enats om åtta millenniemål för att halvera fattigdomen . Med kvar håller FN ett toppmöte om framsteg och kvarstående utmaningar. Vi vet att EU:s politik inom en rad områden påverkar utvecklingsländernas möjligheter att uppnå millenniemålen. Ett bekymmer inom inte minst EU när vi söker utveckla ett effektivt bistånd är att det finns politiska beslut inom andra politikområden som inte tillräckligt tar hänsyn till utvecklingseffekten. Då kan EU inte vara den trovärdiga och ansvarsfulla globala aktör som jag skulle vilja se det som. De tydligaste exemplen på detta är handelsstörande jordbrukssubventioner och handelshinder i jordbrukssektorn, men det finns en mängd andra, stora såväl som små, hinder. Under EU-ordförandeskapet fick vi möjlighet att sätta agendan för arbetet i ministerrådet. Jag kan med glädje konstatera att flera av mina ministerkolleger tog initiativ till att lyfta fram just utvecklingsfrågor i förhandlingar inom sina respektive områden. I rådsslutsatser behandlades till exempel migration och utveckling, och vikten av samstämmighet uppmärksammades i rådsslutsatser på jordbruksområdet vid sidan av informella diskussioner. är ett föregångsland vad gäller att formulera och genomföra en aktiv samstämmighetspolitik. Med våra erfarenheter från PGU har vi en ledarroll. Andra länder vill lära av oss, och vi påverkar EU:s gemensamma arbete med samstämmighet för utveckling. Under ordförandeskapet lades därmed grunden för ett mer fokuserat och strategiskt arbete med samstämmighet inom EU. Jag vill även redogöra för och svara på en del frågor som handlar om processen med resultatskrivelsen för PGU och för hur jag ser på hur vi utvecklat PGU. När alliansregeringen tillträdde såg vi att politiken inte i tillräcklig utsträckning förverkligats. Vi konstaterade att vi behövde ha ett mer fokuserat förhållningssätt för att genomföra detta fina aktstycke politik för global utveckling och att politiken behövde göras mer till en strategisk fråga för hela regeringen. Det var tidigare så, fru talman, att varje politikområde hade sina egna mål. Det blev 65 mål inom stuprör, skulle man kunna påstå, som nästan hanteras sugrörsaktigt. har vi i stället i samband med skrivelse till identifierat sex globala utmaningar för att nå målet och där har möjlighet att bidra på ett effektivt sätt. Vi hade kunnat välja andra utmaningar, men vi valde just de här sex för att ha någonting att hänga upp det på och att börja jobba processinriktat. De här sex globala utmaningarna handlar om förtryck, ekonomiskt utanförskap, migration, klimatförändringar och miljöhot, säkerhet och smittsamma sjukdomar. Regeringen formulerade också mål för hur politiken ska genomföras. Fokus på resultat är viktigt. Därför har vi i resultatskrivelsen valt ett upplägg som redovisar exempel på resultat. Det är inte en fullödig uppräkning av allt vad vi har gjort på området utan exempel och även våra egna bedömningar av hur vi ligger till. Det är dem vi ska diskutera . Detta har vi gjort för att skapa tydlighet och jämförbarhet i skrivelserna , för att kunna följa utvecklingen och för att som regering bli utvärderad. Detta upplägg ger oss vägledning för fortsatta ansträngningar med att stärka samstämmighetspolitiken med fokus på de sex globala utmaningarna. tror jag att vi måste vara beredda att hantera nya utmaningar som uppstår i vår omvärld. Livsmedelskrisen hade betydelse för , och hela världen. Livsmedelskrisen var en sådan situation där en effektiv hantering bara kunde säkras genom samstämmigt agerande från hela regeringen. Därför har vi valt i skrivelsen att redovisa detta arbete i . Alliansregeringen har arbetat för att göra det samlade svenska bidraget till den globala utvecklingen så effektivt som möjligt. I korthet kan man tala om tre ömsesidigt förstärkande byggstenar för ett effektivt arbete med samstämmighet. Resultatskrivelsen följer denna uppdelning. Den första byggstenen handlar om det politiska åtagandet att inkludera ett utvecklingsperspektiv i alla relevanta beslut, EU-positioner, propositioner och i politikens genomförande. Det kan exemplifieras med att vi har antagit ett tydligt utvecklingsperspektiv i klimat- och energipropositionen och i forskningspropositionen. Ett annat exempel är jordbruksministern som under vårt EU-ordförandeskap sammankallade sina ministerkolleger för att tala om utvecklingseffekter av jordbrukspolitik. Den andra byggstenen handlar om samordning och samverkan inom och med berörda myndigheter. Inom UD har vi en enhet som ansvarar för samordning av PGU. Bland annat genom att vi bildat operativa arbetsgrupper för de sex globala utmaningarna har vi skapat nätverk för berörda departement och myndigheter. Där behandlas aktuella frågor inom berörda politikområden. Vi som är ansvariga ställs ibland inför mål- och intressekonflikter, och när så sker och frågan inte kan lösas ut på tjänstemannanivå lyfts den till politisk nivå. Slutligen den tredje byggstenen, som handlar om att vi har den rätta kunskapen om hur vår politik faktiskt påverkar fattiga människor både när den utgör ett hinder för utveckling och när den har potential att skapa synergier, som till exempel med biståndet. Detta är den största utmaningen, och vi kommer att behöva jobba ännu hårdare framöver. Vi använder våra expertmyndigheter för detta. Våra ambassader blir nu fler och finns på andra ställen . Där behöver vi verkligen öka våra kontaktytor, vår kunskap och vår rapportering. Vi använder internationella samarbeten med organisationer som fördjupat sig i frågorna. Men vi vill bli ännu bättre och kommer att rikta särskilt fokus på kunskap och analys framöver. Alliansregeringen har höga ambitioner och bedöms, som också har sagts av kolleger i den internationella jämförelsen Commitment to Development Index, som det land som har kommit längst med att utforma en utvecklingsvänlig politik inom olika politikområden. Och jag är den första att säga att mycket, mycket arbete återstår innan vi kan känna oss nöjda. Arbetet med samstämmighetspolitiken är inte bara en process i , utan det är också en process i lärandet och i vårt utbyte med andra. Jag kan till exempel konstatera att inte bara valde att utse som världsledande på detta under ordförandeskapet, utan också ger oss värdefull kunskap och utmanar oss när det gäller många av de dilemman som man ställs inför i det politiska arbetet. Där skapar naturligtvis PGU en anledning för oss att döma av det här på ett tydligt och transparent sätt. Det har kommit en mängd frågor i debatten, och vi får kanske möjligheter att i replikrundorna ta upp en del av dem mer specifikt. Jag tycker att och naturligtvis också på ett väldigt fint sätt berörde frågan om kvinnor, SRHR-frågor, miljö och klimat. Men jag skulle ändå vilja säga några få ord till ledamoten med anledning av detta. På s. 19 i skrivelsen lyfter vi upp sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter och ger exempel på hur vi har jobbat med det. Vi har där inte gjort en fullödig beskrivning av alla mina resor eller mitt deltagande i konferenser. Vi har heller inte diskuterat budgetinsatser, för det här är ju ingen budgetdebatt, utan vi kommer att ha särskilda budgetdebatter . Jag kan bara för sakupplysningens skull säga att bland annat UNFPA är någonting som jag har försökt att freda i där enprocentsmålet tvingat oss att skära i biståndsbudgeten och som gjort att vi haft att omprioritera. Vi har försökt freda UNFPA och den typen av arbete eftersom vi ser det som centralt. SRHR-frågor och frågor om kvinnors ställning är verkligen ett sätt att stärka utvecklingspotentialen. Här har ni exempel på hur hela regeringen har jobbat strategiskt med alla frågor som just handlar om bättre hälsa och livskvalitet för kvinnor och män, pojkar och flickor i utvecklingsländerna. Det har pratats mycket här om hur man googlar och söker på olika ord. Om det då uppfattas som att jag på något sätt har försummat detta jämfört med tidigare kolleger, skulle man kunna tänka sig att googla och mödradödlighet och göra detsamma men med . Då kan man få en uppfattning om hur mycket engagemang var och en av oss har haft specifikt i dessa frågor. Jag vill säga det, fru talman, eftersom detta har diskuterats en hel del. En annan fråga som kom upp , och som jag tycker är väldigt bra, är frågan som tar upp om LOTCO:s anslagstilldelning. Låt mig börja med att tala om vilken roll jag tillmäter fackföreningars bidrag i kampen för både rättigheter och utveckling. Jag hade själv oerhört god nytta av det som kunskapsbas men också lite grann för att stimulera och tänka ett varv till när vi jobbade med skrivelsen Frihet från förtryck. Där har vi identifierat att fackföreningsrörelsen är en av de institutioner som är väldigt viktiga när vi ska jobba med en frihetsagenda. På flera områden i den här skrivelsen kanske vi inte skriver om just fackföreningar, men vi skriver om , det råd som vi har inrättat för näringsliv och utveckling. Där ser jag svenska fackföreningar som en del av det svenska näringslivet. Där har fackföreningsrörelsen en central roll, och facket sitter naturligtvis med i eftersom vi där diskuterar frågor inom biståndet och inom utvecklingspolitiken. Men också inom ramen för hela regeringens arbete med corporate social responsibility värnar vi naturligtvis fackliga rättigheter i utvecklingsländerna och använder den kompetensbas som finns i . Det är därför jag själv blir häpen över att inte har lyckats bättre i sina anslagstilldelningar från Sida och får halverade anslag. Jag blir rentav bekymrad eftersom jag gång på gång har framhållit vikten av att vi måste använda de fackliga organisationernas kompetensbas i kampen mot förtryck. Jag begriper inte hur detta kan vara möjligt. Jag kan förstå att en del av biståndsmedlen nu har krympt eftersom vi har ett enprocentsmål och Sida också har fått besparingskrav överlag när det gäller bland annat anslag till det civila samhällets organisationer. Men att detta så tydligt skulle drabba just hade jag inte kunnat drömma om. Jag lovar att jag ska gå tillbaka och se hur det kommer sig att det blev så i medelshanteringen. Men det är ingenting som jag som enskild minister kan lastas för, eftersom det är myndigheten som fattar beslut. Jag hoppas att detta är fullt accepterat av kammaren. Men jag är lika häpen och förvånad som ni ledamöter är över att det kan bli så, eftersom det råder en sådan samsyn om vikten av att använda fackföreningsrörelsen, bland annat för en samstämmig utvecklingspolitik och för aktörssamverkan men också i kampen mot förtryck. Det här är kanske också en del i ett större problem som vi har med efterlevnaden av de politiska debatter som vi för här i kammaren vad gäller utvecklingspolitiken och biståndet och hur myndigheterna sedan tar detta vidare. Jag tänkte avsluta mitt anförande, och jag ber igen om ursäkt för att jag överskridit talartiden, med att tala om hur jag hoppas att det här arbetet kan fortskrida framöver. har ju att granska hur regeringen utför politiken på det här området. Vi har i debatten snuddat vid en del dilemman. Frågan om vapenexporten har nämnts. Handel kontra frågor om mänskliga rättigheter skulle kunna vara en annan. Frågan om engagemang för energitillförsel och kampen för en bättre miljö är ett annat dilemma och konfliktområde som vi behöver lyfta fram mer i den allmänna debatten men också i debatten här i kammaren om hur regeringen dömer av olika dilemman. En del av dem har oppositionen nu tagit upp. Det är väldigt viktigt att vi fortsätter med detta, för bara genom att regeringen kan vara transparent och återkomma till med ett resultattänkande, lägga fram beslutsunderlag och ha en lärande men också granskande funktion kan vi ta den här politiken vidare. Jag tycker att den här debatten är ett bra exempel på det, men det skulle kunna dras ännu längre.