prot · GX09134 · 2010-06-08 00:00:00 — Det kan handla om jämställdhetssatsningar, om stöd till hembygdsrörelsen, om läsfrämjande eller något annat som man anser vara viktigt. Därmed är det inte sagt att den här verksamheten och det här stödet inte har gjort nytta under de som det har funnits. Men jag tycker inte att det är orimligt att man ser över stöden och ser att verksamheterna förändras. Det gäller även den här. Det här är inte det enda. Det finns många konstföreningar. Här på har vi en. Det finns om jag inte missminner mig ett antal tusen konstföreningar på arbetsplatser, offentliga såväl som privata, och olika organisationer som köper in konst från aktiva konstnärer till många miljoner , till glädje för alla och inte minst för de konstnärer som får en möjlighet att sälja sina verk. Vi har valt att göra en del omprioriteringar. När det gäller står det dem fritt. Vi försöker ta bort öronmärkningarna för att få mer samlade stöd. Vi har gjort satsningar på allianserna, centrumbildningarna, läsfrämjande och mycket annat under den här mandatperioden. Det är nödvändigt om man ska kunna få en kulturpolitik som är i takt med sin tid. 162 i (s): Varför byta ut ett vinnande lag? Varför ändra ett vinnande koncept? Konst åt alla har också förändrats . Man har fått andra utgångspunkter. har man drygt två och ett halvt tusen mötesplatser överallt i landet, där inte alltid de statliga institutionerna når ut. Det är från norr till söder, från till , dansar och ler exempelvis. Som jag sade tidigare når man ut till 100 000 barn . Jag tycker att det är siffror som talar för sig själva. Från de 10 miljonerna får man avräkna det som minskar och i nästa års budget. Sedan förstår jag inte riktigt vad som händer efter 2011. Det står 0 och så skulle det vara en tillförsel 2012. Jag förstod inte riktigt den budgettekniska diskussionen där. Men vad jag förstår drabbas här en folkrörelse som bygger på , Folkets Hus och Parker och Våra Gårdar. Det ligger någonting i ideologin att man ska slå undan benen på denna verksamhet. Man stoppar alltså det oväntade mötet mellan publiken och konsten. Det drabbar både konstnärlig gestaltning och inköp av konst till tusentals samlingslokaler. Människor kommer att få svårare att möta konsten på sina egna villkor och i sin närmiljö, och det ska ju finnas olika möjligheter att möta konsten. Det kulturministern nämnde här är bra, och det finns annat också. Men det här är ett sätt som har fungerat oerhört bra, och vill man slå undan benen på det. Man säger från regeringshåll att man vill främja ett lokalt och regionalt engagemang där regionerna ska få större inflytande. Konst för alla är en verksamhet som äger rum utanför storstädernas konsthallar, men man väljer ändå att avskaffa det här stödet. Jag kan bara dra några snabba paralleller. Vi har sett minskat stöd för En bok för alla. Vi har sett minskat stöd och minskade intentioner att höja Kultur i arbetslivet och så vidare. Det här är något där man plockar små och mindre poster och gör något stort av det. Höjningen av budgeten är nog ganska marginell, för jämför vi med de höjningar som skedde de två senaste mandatperioderna ser vi att det är en markant skillnad. Regeringens politik har inte varit att stödja den här delen av konstnärslivet. Min fråga till kulturministern blir återigen: Är det här verkligen ett effektivt beslut? Har man verkligen klart för sig på departementet vad man gör på Konst åt alla och hur många samlingslokaler och människor utanför storstaden som verksamheten når ut till? 163 Kulturminister (): Vi har sagt från början att vi har haft en tydlig ambition att minska detaljregleringen, och det har också uppskattats, inte bara på utan i hela kulturlivet och på de många institutioner som är anslagsberoende. Myndigheterna måste få större möjligheter att fatta sina egna beslut, och jag måste säga att jag häpnade över den otroliga plottrighet som fanns i kulturbudgeten när jag kom in i och kulturutskottet . Det var öronmärkta medel på . Det går inte riktigt att arbeta så, utan vi måste ge myndigheterna större möjligheter att se över ett helt fält och kanske slå samman vissa anslag för att bli både effektiva och främja en utveckling. Jag har stor respekt för den ideella sektorn och har också ett antal dialoger, som det kallas, med företrädare för det civila samhället på olika platser i landet. Jag ska till för den andra av dessa dialoger. Jag kan upprepa det jag sade: finns det kanske skäl att se över ett bidrag. kan det ta än så. nämnde En bok för alla som instiftades man hade fasta bokpriser. Det fanns inte samma konkurrens, och böcker var relativt dyra. En bok för alla fyllde absolut en funktion för sin tid för att göra böcker tillgängliga. är inte situationen sådan längre. Bokmomsen har sänkts, men däremot ser vi möjligen andra bekymmer. Det kan handla om läsfrämjande och om pojkar som läser mindre. Vi behöver hitta nya metoder att finna dessa grupper. Att därmed göra en omflyttning, för att återkomma till En bok för alla, och en omprioritering av de pengarna till andra verksamheter, inte bort från kulturen utan kvar i kulturen och inom läsning, tycker jag är skäligt. Man måste våga förändra. Inget av detta hade skett om vi inte hade fått en ny regering , och jag kan konstatera att de förslag som vänner i det rödgröna blocket återkommer till handlar om återställare till det som var förr, ibland , som exempelvis En bok för alla. Jag tycker inte att det är att främja en aktiv, modern och framåtsyftande kulturpolitik. Återigen: Det ankommer på att se hur man vill använda pengarna till att stödja just kultur som når många. 164 i (s): Den här debatten kan utvidgas, och det följer fler interpellationer i kulturens tecken. Jag tycker att just de verksamheter som når ut till många, till bredden, till dem som inte har kontakt med kultur i sin vardag är viktiga, kanske de allra viktigaste. Kultur i arbetslivet, Läs för mig, pappa det är verksamheter som når ut till grupper som kanske inte hade tagit i så många böcker tidigare. Papporna läste för sina barn, och det gjorde också att bland annat pojkarna läste mer. Varför ska man minska ned en verksamhet som är alldeles utmärkt? Varför inte fortsätta med dessa intentioner och göra skrivningar som stöttar? Det är likadant med En bok för alla det är små resurser, men man stöttar en viss verksamhet. Vad vill vi på den andra sidan då? Ja, vi kan inte skruva tillbaka klockan när vi förlorade valet. Vi trodde kanske att det skulle komma en kulturpolitik som gynnade även den gruppen som inte kan ta del av kulturen. Men det blev skattesänkningar på andra områden i stället, och vi ser ju att de som har fått de minsta skattesänkningarna inte precis har haft möjlighet att tillgodogöra sig detta. De kanske är på andra mötesplatser än där man går och köper något, till exempel på alla de här 2 700 samlingsplatserna där Konst för alla når ut med möjligheten och budet att där finns konst och kultur. Därför tycker jag att det är lite trist att i det här sammanhanget säga att man går ut och har en dialog nämndes, och det ska även vara på andra platser i som man drar undan en verksamhet som verkligen uppfyller de här målen. Jag har fått ett tydligt svar. Vi har tydligt olika grupperingar. Möjligen är jag lite undrande över att alla i den borgerliga alliansen är med på den här politiken. Men vi kanske kan göra även detta till en valfråga. 165 Kulturminister (): Jag tillhör verkligen dem som hoppas att kulturen ska bli en valfråga och väntar nu ivrigt på att det äntligen ska komma några beslut, besked och visioner från det rödgröna blocket. Vi har inte sett så mycket mer än en återgång i ett par frågor till det som rådde på 1970- eller möjligen . Jag har all respekt för att också talar om att kulturen måste nå ut till fler. Den visionen har vi båda, även om vi kanske finner lite olika verktyg för detta. Det är därför som Skapande skola, som jag vet att är en varm vän av, är så otroligt viktigt för att få barn och unga ska få möta kultur och professionell kultur . Den satsning som nämnde här, Läs för mig, pappa, är alldeles utmärkt. Men det är ingenting som säger att även om det har gått ut offentliga medel till en försöksverksamhet, för det var det det handlade om, så måste den löpa på i all evighet. Det kan ju finnas andra sätt att finansiera det här. Detta var någonting som jag minns drogs i gång av bland annat fackliga organisationer och En bok för alla. Man kan finna nya former när man vet att det fungerar väl. Det måste inte alltid gå via en statlig kulturbudget. Trots allt måste jag ändå återkomma till, och det kanske jag även gör i den kommande debatt som jag och ska ha, de skattesänkningar som vi ju ständigt får pisk för från oppositionen. Jag tycker dock att de måste försvaras, för utan en borgerlig regering hade vi inte fått denna skattesänkning. kan möjligen ironisera över detta, men det är en extra månadslön . Det betyder väldigt mycket, inte minst för många som kanske vill ta större del av kulturen än man tidigare kunnat göra eftersom man inte har haft råd. har väldigt många fler råd att köpa böcker, att köpa konst, att gå på museer och gå på bio eller vad man vill göra. Det är jag väldigt stolt och glad över. Överläggningen var härmed avslutad. 25 § Svar på interpellation 2009/10:489 om inkomstgarantier för konstnärer 166 Kulturminister (): i har frågat mig hur jag ska agera för att skapa trygghet för kulturskaparna. ställer sin fråga mot bakgrund av regeringens förslag och efterföljande beslut om att de statliga inkomstgarantierna för konstnärer successivt avvecklas till förmån för långtidsstipendier. Mina och åsikter om kulturpolitiken skiljer sig ofta åt. Vi vill och tycker olika. Det är bra och ger debatten liv och aktualitet. Debatten om utformningen av olika kulturpolitiska ordningar, i det här fallet stipendieordningarna för konstnärer, förs regelmässigt i en anda av god vilja och ömsesidig respekt. Men när beskriver övergången från inkomstgarantier till långtidsstipendier som konstnärsfientlig blir jag beklämd. Några enkla fakta: har totalt 157 personer en garanti på inkomst från staten livet ut, ca . Reformen innebär en successiv övergång av medel från detta gamla och återkommande kritiserade system till långtidsstipendier . Genom det kommer betydligt fler professionellt verksamma konstnärer än vad som sker att få möjlighet till av konstnärligt skapande och utveckling. Förändringen införs gradvis, vilket innebär att de 157 konstnärer som har inkomstgaranti kommer att behålla densamma enligt tidigare beslut. Att ha mod att pröva och ompröva nya idéer och gamla ordningar är helt avgörande för att upprätthålla trovärdighet och tillämplighet i kulturpolitiken. I det här fallet ersätts nu en gammal ordning med ett flexiblare och modernare stipendiesystem som dessutom ger fler konstnärer från olika konstområden möjlighet att utveckla sitt skapande. Det kan aldrig vara konstnärsfientligt. Men vi måste även gå vidare och söka nya möjligheter och lösningar för att öka tryggheten för kulturskaparna. Vägen till ökad trygghet har sin grund i ökade möjligheter att leva av det konstnärliga arbetet. Att arbeta för större efterfrågan på konstnärliga verk och prestationer är därför helt avgörande för att skapa trygghet för kulturskaparna. Till detta ska läggas stabila bidrags- och ersättningssystem, offentligrättsliga såväl som upphovsrättsliga, samt tydliga och balanserade trygghetssystem. Slutligen anser jag att kulturskaparnas kraft och kunskaper kan tas till vara på fler platser i samhället än vad som är fallet; kulturen och kulturskaparna har redan närmat sig skolan och näringslivet, och fler områden prövas. Sammantaget vill regeringen ta till vara och utveckla kulturskaparnas villkor på ett sätt som värnar den konstnärliga friheten och skapar förutsättningar för ett rikt och nyskapande kulturliv. Det innebär också att vi kommer att våga pröva gamla sanningar för att kunna förnya och förbättra. Detta är inriktningen på en kulturpolitik som vilar på övertygelsen om kulturskaparnas betydelse för ett starkt och mångfasetterat kulturliv i ett öppet och demokratiskt samhälle. 167 i (s): Jag tackar för svaret. Återigen kanske vi har samma mål med vår politik men olika sätt att nå fram till detta mål. Denna fråga om inkomstgarantier har diskuterats här i kammaren med anledning av ett betänkande från kulturutskottet. Kulturministern var inte med i debatten, men företrädarna i utskottet debatterade detta. Detta är en fråga som har följt med . Det har också gjorts en utredning som är omkring . Den verkar lite för ålderstigen för att man ska dra konsekvenser av den. Jag är också medveten om att man behöver göra en översyn av detta system. Men man stryker något som har funnits , och man gör inte riktigt en analys av om detta är bra eller dåligt. Jag kan hålla med om att vi kanske behöver något nytt i fråga om detta. Men varför ska man stryka detta? Det ena behöver inte utesluta det andra. Återigen handlar det om samsyn. Varför skulle det inte kunna vara möjligt att göra som vi skrev i vår reservation? Vi skrev att det var viktigt att det gjordes en översyn men att vi kanske skulle göra den tillsammans. Jag ser det som viktigt att vi sätter oss ned tillsammans och gör en analys och försöker komma fram till hur vi vill ha det. Jag kan göra en jämförelse. Man gjorde en översyn av ett liknande system som finns i . Där kom man fram till att man skulle ha kvar detta. Det är inte säkert att vi hade kommit fram till exakt samma slutsats. Men där kunde man se att förhållandena kanske inte är sådana som man önskar att de ska vara i verkligheten, utan detta fick vara kvar. Jag tror att vi skulle ha kunnat göra detsamma även om vi hade haft några nya intentioner. Då hade vi kunnat behålla det som vi tycker är bra i det gamla. Jag förstår inte att man ska ha inställningen att man kör sitt eget race i stället för att gå över blockgränsen, för i så fall tror jag att vi hade gynnat kulturpolitiken. Vissa saker ska diskuteras och tas upp utifrån vad olika väljargrupper, människor, kulturskapare och vanliga medborgare i samhället tycker och tänker. Sedan kan vi ha någon form av gemensam diskussion innan vi har kommit till ett resultat och innan någonting har blivit skrivet i sten. Min fråga till kulturministern är: Varför har man hållningen att det bara finns ett spår? 168 Kulturminister (): Denna fråga har levt länge, precis som säger. Jag kan konstatera att han intar två ståndpunkter . Han säger att det kan vara bra att göra en översyn av system och möjligen förändra. Jag noterade att han sade att det kan behövas något nytt. vet jag att i den förra valrörelsen var ett av de två så kallade löftena som fanns på det kulturpolitiska området från Socialdemokraterna att man skulle fördubbla antalet inkomstgarantier. Då fanns det uppenbarligen ingen önskan att se över detta. Det är bara more of the same. Detta var ett system som man uppenbarligen tyckte var bra. Jag tror att man ska vara lite försiktig när man jämför med andra länder för man får aldrig en hel bild. Det är möjligt att man i har valt system. Men å andra sidan kanske det är någonting annat som man inte har som vi har. Det kan handla om allianser eller någonting annat. Drygt 328 miljoner går till konstnärer i olika statliga bidrag och ersättningar, och det är summor som har ökat. Jag hoppas att inte står fast vid uttrycket konstnärsfientligt som det står i interpellationen, för det kan knappast anses fientligt att man använder dessa medel för att fler ska få ta del av denna ersättning i form av längre arbetsstipendier som dessutom blir pensionsgrundande. Det skulle väl välkomnas. Men jag vore tacksam om jag kan få ett återtagande av just ordet konstnärsfientligt. Det är möjligt att tycker att detta system fungerar väl och att vi skulle ha haft en dialog. Jag är inte säker på att det ens i detta fall hade varit till så stor nytta med en dialog. När vi bjöd in företrädare från bland annat parti men även från de andra två partierna på den rödgröna sidan under och i samverkan med ville man inte yppa någonting. Då fanns goda möjligheter att diskutera olika frågor. Men det ville man inte göra. Vad skälet var vet jag inte. Men man höll inne med de eventuella förslag som man hade, och någon form av öppning eller diskussion fanns tyvärr inte. Jag kan, som sagt, bara beklaga detta. Jag tycker absolut att det är att man ser över flera av dessa system. Detta är ett sådant. Och har, precis som sade, både debatterat och fattat beslut i denna fråga. Det är inte ett system som alla har varit nöjda med. Jag har träffat företrädare för denna sektor som har vittnat om att det ibland har varit problem. har man kanske inte velat ta på sig uppdrag som skulle göra att denna ersättning minskar. Det är inte ett optimalt sätt om man vill driva arbetslinjen, och det vill jag göra. 169 i (s): Jag ser inte hur denna arbetslinje har lett till fler jobb för våra kulturskapare inte heller på detta område. Detta har funnits , och visst är det motiverat att göra en översyn av stödformen och också revidera den på några punkter. Exempelvis bör fördelningen mellan män och kvinnor ses över. Det gäller även den ojämna fördelningen av garantirum och fördelningen mellan olika konstarter. Översynen bör också ta hänsyn till hur konstnärer driver sin verksamhet i olika former, som anställda med A-skatt, som enskild näringsverksamhet, i aktiebolag eller i handelsbolag. Det finns en hel del att se över. har det gått , och vi har varit i opposition och har inte haft möjlighet att ta hand om våra gemensamma medel. Om vi hade haft det hade vi kanske haft lite mer medel just till kulturlivet och till kultursektorn. har det inte fungerat så, utan det har varit skattesänkningar, och de har definitivt inte gått till kulturlivet. Vi vet vilka som har fått ta del av skattesänkningarna. Det är säkert inte de som har minst möjlighet att ta del av kulturen. Om vi tittar på dem som är arbetslösa, sjukskrivna, studenter med flera är det inte där som skattesänkningarna har sett sin dag. Jag vill säga något om konstnärsfientlighet. Man ska skilja på politik och person. Det är absolut inte kulturministern som visar fientlighet utan det är politiken. Det är viktigt att påpeka nyanserna. Jag tror också att det har framgått. När , , gör ett uttalande framför kulturministern i sin kritik att det organisationen gör är tramsigt. Har kulturministern lyssnat på vad de har sagt? Hon bara konstaterar att det är tramsigt. Kulturministern har sagt att kulturpolitiken är intressant och att debatten om konstnärslönen har påmint henne om hur inskränkt alltför många inom kulturlivet tänker. Dessa uttalanden gör mig undrande. Dessutom har kulturministern sagt att arbetslinjen gäller. Varför ska då kulturlivet vara ett undantag? Vi känner till att regeringens politik med skattesänkningar på arbete gynnar vissa människor, men jag säger inte att man i den delen tillskansar just kulturlivet någon större del. Det ser vi inte heller i kulturbudgeten. Det är helt klart att det behövs en översyn och att yngre och andra skulle få en större del. Viss verksamhet skulle vara på sin plats. Det är fortfarande på sin plats med en viss samsyn. Vi kan inte skruva tillbaka år. Vi kan inte säga vad vi skulle göra . skulle vi ha haft en annan politik. får vi utgå från det som finns med andra förutsättningar. 170 Kulturminister (): Jag får väl tacka för den halva pudeln att jag inte ska ta åt mig personligen vad gäller begreppet konstnärsfientlighet. nämnde ordet tramsig. Jag tror aldrig att jag har använt det. Det är inte ett uttryck jag brukar använda. Om jag har använt ordet tramsig ber jag verkligen om ursäkt eftersom det inte är ett uttryck jag tycker om. är vi tillbaka i det gamla spåret. frågar om det här har givit mer jobb. Om vi håller oss till inkomstgarantin är förhoppningen att det här kommer att ge fler uppdrag och möjligheter att leva på sitt konstnärskap. Det är precis i början av sin karriär, när man är nyutbildad, som man kan behöva stödet för att komma i gång. Det är det vi har sett. Det är inte så att någon berövas garantin. Det är inte så att någon av de 157 som har beviljats inkomstgaranti blir av med den. Däremot ska vi successivt använda de nya medel som finns för att ge fler möjlighet till längre arbetsstipendier. Det kan inte vara konstnärsfientligt eller något som egentligen är emot. Vi kan också glädja oss åt att fler och fler väljer att utbilda sig inom de kulturella och kreativa näringarna. talade tidigare om det stora intresset för jazzmusiken. Så ser det ut på många områden. Då kan vi naturligtvis titta på hur vi finansierar kulturlivet. Jo, två tredjedelar finansierar vi själva. Det är en tredjedel offentliga bidrag. De finansierar vi förvisso via skatten, men två tredjedelar är ett resultat av att vi själva väljer att satsa på att lyssna på musik, kanske gå en kurs, köpa konstverk, läsa böcker, se filmer och så vidare. Det är naturligtvis betydelsefullt. Det är det som också ger jobb åt konstnärerna. talade om att vrida klockan tillbaka. Om vi hade gjort det, och det hade varit så illa att det inte blev en alliansregering, hade svenska folket inte fått en extra månadslön vardera att investera i kultur. De hade suttit fast i det höga skattesystem som vi hade då. Det var ett av världens absolut högsta skattesystem. Då måste jag kunna säga att det här är de extra medel vi får kvar, varav många väljer att satsa på kultur. väljer fler att utbilda sig inom kultursektorn. Det är också en tro , på de egna möjligheterna. Allt detta gynnar hela den kulturella sektorn. Det är jag också glad över. 171 i (s): När man diskuterar kulturpolitik kommer man ofrånkomligen in på skatter och dylikt. Det är där frågan kommer om vilka våra värderingar är i samhället. Vem har fått månadslönen? Det är definitivt inte alla. Man ska också räkna in vem som har fått betala höga till a-kassa och dylikt. Det finns vissa grupper i samhället som är utan jobb, men de vill ha tillgång till kulturen. Det är inte minst fråga om hur kulturskaparna ska kunna försörja sig. Jag har inget emot människor som väljer att köra taxi eller vara lokalvårdare. De är handelsanställda som gör ett förträffligt jobb. Men om man vill jobba som kulturskapare i kulturlivet är det först och främst vad man ska få syssla med. Det är bättre att säga att vi ska stödja de många kommande konstnärerna och se till att även de andra fortsättningsvis ska få ersättning. Jag är medveten om att de som redan har garanti får den framöver. Men det ena utesluter inte det andra. Jag tror att diskussionen kommer att fortsätta. Vi får se vad som händer framöver. Jag ger kulturministern ett löfte att det kommer ett besked vad gäller den rödgröna kulturpolitiken. 172 Kulturminister (): Visst finns det skiljelinjer, . Konstigt vore det annars. Det är det som väljarna såg när de 2006 röstade fram en ny regering. Vi skäms inte för att vi har tyckt att sänkt skatt är en viktig fråga. Människor ska få större möjlighet att råda över sina egna intjänade pengar. Vi skäms inte heller för att det på många områden är dags att förnya, förändra och omprioritera. Det här är ett sådant område som vi uppfattar som tämligen omodernt. Vi vill ge fler konstnärer möjlighet att komma in i systemet. Vi väntar fortfarande på den socialdemokratiska visionen och konkreta förslag. Vi har hört att det har bildats arbetsgrupper och att det snart kommer ett förslag. är kvar till valet, och vi har fortfarande inte sett något. Vi har inte sett den stora satsningen i era skuggbudgetar, vare sig det har handlat om museer eller något annat som jag har kunnat utläsa från det säger att han gärna hade velat se. Vi har fortfarande inte sett det. börjar tiden rinna ut. Jag tror det var redan 20072008 som det talades om att det snart skulle komma. Det har fortfarande inte kommit. fick vi besked om på en presskonferens att man nu hade bildat en grupp.