prot · GX0986 · 2010-03-11 00:00:00 — Vi vet att kvinnor har högre utbildning och kompetens, och vi vet hur tokigt det kan se ut. Ett exempel är Andersindexet. Det är vanligare att en person som heter i förnamn är börs-vd än att en kvinna är det. Det kan till och med handla om namnet. Av Stockholmsbörsens 254 bolag leds 15 stycken av personer vilkas namn är . Endast fyra leds av kvinnor. Det handlar inte om kompetens, utan det handlar om att man väljer män framför kvinnor. Sambandet mellan ojämställdhet i arbetslivet och snedfördelningen av föräldraledigheten är uppenbar. Kvinnor tar ut den övervägande delen av de betalda föräldraförsäkringsdagarna. Det leder till negativa konsekvenser för kvinnor när det gäller rekrytering, befordran, löneutveckling i arbetslivet och pension. Det är något som påverkar kvinnor i hela deras liv. Vår ambition är att uttaget av föräldraledigheten ska vara mer jämställt. Enligt TCO:s senaste pappaindex tar det tills mammor och pappor kommer att dela lika om det ska gå i den takt det gör . Det är antagligen fler än jag här i kammaren som inte får uppleva det. Vi vet att kvinnor som grupp också diskrimineras på arbetsmarknaden för att de blir föräldrar, oavsett om de kommer att få barn eller ej, medan män premieras vid föräldraskap. När barnet kommer ökar lönegapet snabbt. Om regeringen menar att man vill ha jämställda arbetsvillkor måste man våga ta ställning för att kvinnor ska ha samma rättigheter som män, och då krävs det politiska beslut. Saker som kan förbättra jämställdheten i arbetslivet är heltider, bra anställningsvillkor, bra försäkringssystem, en bra välfärd som är till för alla och inte bara för dem som är rika och kvinnlig representation även i bolagsstyrelser. För att man ska orka med arbetsliv och familjeliv krävs en bra arbetsmiljö. För att underlätta arbete på obekväm arbetstid måste vi också se över möjligheterna till barnomsorg , och nätter. Avslutningsvis vill jag säga att vår vision är ett där varken kvinnor eller män begränsas av sitt kön inte på arbetsmarknaden och inte i livet i övrigt. Kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina liv. 132 (): politik genomsyras av ambitionen att åstadkomma jämställdhet mellan kvinnor och män. Vi betraktar de strukturella orättvisor som råder mellan kvinnor och män som oacceptabla inskränkningar i människors frihet och som ett demokratiskt underskott. Målet med vår jämställdhetspolitik är att kön ska upphöra att vara en faktor som begränsar individers möjlighet till makt och inflytande över det egna livet och över samhällsutvecklingen. Den verklighetsbeskrivning som görs i inledningen till regeringens skrivelse om jämställdhet i arbetsliv och näringsliv är det därför ganska lätt att i huvudsak ställa sig bakom. Här konstateras att den sneda fördelningen mellan betalt och obetalt arbete är en grundläggande orsak till kvinnors svagare ställning på arbetsmarknaden och en bidragande orsak till kvinnors sämre hälsa. Vidare beskrivs hur arbetsmiljön i kvinnodominerade yrken är eftersatt både i forskning och i praktik. Här beskrivs de tydliga könsaspekterna av deltidsarbete och otrygga visstidsanställningar liksom det faktum att det främst är kvinnor som tvingas öka sitt obetalda omsorgsarbete när den gemensamt finansierade välfärden inte räcker till. Sammanfattningsvis är det fördelningen av resurser som tid, inkomst, makt och inflytande som är det huvudsakliga och grundläggande problemet som måste åtgärdas om vi ska nå målet om jämställdhet i arbetslivet. I den delen är skrivelsen som sagt på det hela taget ganska bra. Det märkliga är att när man sedan läser vidare och kommer fram till den del i skrivelsen där regeringen beskriver sin egen strategi kan man se att den faktiskt inte innehåller några substantiella förslag som svarar mot den här beskrivningen. I stället är det uppenbart regeringens politik omfördelat resurser på ett sätt som ökat klyftorna mellan kvinnor och män. Den samlade effekten på inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män av regeringens skattesänkningar beskrivs däremot inte i den här skrivelsen. Inte heller beskrivs effekterna av försämringarna av sjukförsäkringen, föräldraförsäkringen och a-kassan. Det kan man ju förstå eftersom facit av dessa reformer blev att inkomstklyftan mellan kvinnor och män ökade med . Det har skett trots att ingenting har hänt med lönenivån. Det är regeringens reformer som har orsakat de ökade klyftorna. I skrivelsen försöker regeringen sig på att hävda att de här försämringarna, som har drabbat kvinnor hårdare än män, i själva verket innebär förbättringar eftersom de antas eller påstås leda till att fler kvinnor ska få jobb. Det är i sig självt en minst sagt egendomlig argumentation. Kvinnor ska alltså vara glada för att bli utförsäkrade ur sjukförsäkringen eller bli av med rätten till a-kassa och glädjas åt att medan män har fått tusenlappar i skattesänkningar har de åtminstone fått ett par hundra. Och ännu värre blir det när man läser den senaste arbetskraftsundersökningen från som visar att kvinnors ställning på arbetsmarknaden har försämrats betydligt mer än mäns trots att krisen, som vi alla drabbats av, framför allt har slagit mot mansdominerade sektorer. ligger arbetslösheten för kvinnor över mäns. Sysselsättningsgraden har minskat mer för kvinnor än för män. Andelen deltidsarbetslösa kvinnor har ökat något jämfört med . Antalet kvinnor som står utanför arbetsmarknaden har ökat med 45 000 medan motsvarande siffra för män är 2 000. Sammantaget är det skriande uppenbart att regeringens politik har lett till ökade, inte minskade, klyftor mellan kvinnor och män och att de resultat som de ökade klyftorna motiveras med i skrivelse, nämligen ökad relativ sysselsättning, i stället har visat sig leda till det motsatta, det vill säga minskad sysselsättning för kvinnor relativt män. Frågan om detta är ett misslyckande eller en medveten strävan får väl besvaras av de borgerliga företrädarna i den här debatten. menar att det är uppenbart att det behövs en nystart för jämställdhetspolitiken. Det behövs en nystart som innebär att jämställdhetsperspektivet genomsyrar hela politiken på alla områden där de problem som beskrivs så träffande i skrivelsens första del adresseras med konkreta och målinriktade åtgärder. Vi har en lång rad förslag på sådana åtgärder som vi har presenterat i motioner och i vårt budgetalternativ här i . Låt mig uppehålla mig vid några av dem. Tillgången till gemensamt finansierade välfärdstjänster är avgörande för att både kvinnor och män ska kunna förvärvsarbeta. Utbyggnaden av barn- och äldreomsorgen var det som gjorde det möjligt för kvinnor att på bred front ta steget ut i arbetslivet . Dessa välfärdstjänster är precis lika avgörande för kvinnors möjligheter att arbeta och starta företag på lika villkor. Därför är det ett hot mot jämställdheten att bristerna i den här välfärdssektorn blir allt tydligare. Som regeringen själv konstaterar i skrivelsen har den försämrade tillgången till äldreomsorg redan lett till att allt fler anhöriga tvingas ta över ansvaret för omsorgen om sina äldre. Det är i huvudsak kvinnor, framför allt kvinnor ur arbetarklassen och invandrade kvinnor, som axlar det här ansvaret. De betalar priset för det genom att gå ned i arbetstid eller helt och hållet sluta arbeta. Under en livstid innebär det en stor förlust i inkomster som följer med ända in i pensionen. I takt med att antalet äldre blir allt fler måste vi framöver välja om ansvaret för att erbjuda våra gamla det stöd och den hjälp som de behöver ska delas solidariskt, utföras som betalt och solidariskt finansierat arbete, eller om det är kvinnorna som ska återgå till att göra det oavlönat. För oss i är det valet helt självklart. Också barnomsorgen behöver förbättras och anpassas till hur människor faktiskt lever. jobbar allt fler , nätter och . Samhället ställer allt högre krav på dygnet-runt-service. Hälften av alla kvinnor och en tredjedel av alla män i LO-yrkena arbetar , nätter och , och många av dem är småbarnsföräldrar. I långt fler än hälften av landets kommuner saknas emellertid tillgång till barnomsorg på dessa arbetstider. Om vi menar allvar med att det ska gå att kombinera föräldraskap och jobb måste barnomsorgen anpassas till hur arbetslivet utvecklas. Kommunernas skyldighet att erbjuda barnomsorg måste därför utvidgas till att också omfatta alla de barn vars föräldrar jobbar utanför kontorstid. Välfärdstjänsterna är inte bara en förutsättning för en jämställd arbetsmarknad. Vården, skolan och omsorgen är också arbetsplatser för hälften av landets kvinnor. Arbetsvillkoren är, skamligt nog, inte mycket bättre där än i den privata tjänstesektorn. Lönenivån är ofta låg och deltider och otrygga anställningar är vanliga. Lösningen på dessa problem ligger dock inte i att låta vinstdrivande företag ta över verksamheterna, vilket den borgerliga regeringen gör gällande. Tvärtom är personalneddragningar och ännu fler deltider och timvikariat standard då äldreboenden och förskolor tas över av privata företag. Det är i sig ganska logiskt eftersom den enda stora kostnaden i omsorgsverksamheten är just personalen, och om det ska bli några vinstmarginaler är det där man måste spara in. Därför menar vi att kommersialiseringen av välfärdstjänsterna per definition gör det svårare att uppnå bättre löner och arbetsvillkor i den skattefinansierade välfärden. Det finns inga gratisluncher. Om de anställda i vården, skolan och omsorgen ska kunna erbjudas bättre löner och bättre arbetsvillkor är det därför mer resurser och ett ansvarstagande arbetsgivarskap som krävs. Det är så vi i vill skapa bättre villkor för välfärdsarbetarna. I skrivelsen konstateras att deltidsarbete och otrygga visstidsanställningar såsom behovsanställning och timvikariat framför allt är ett problem för kvinnor. Det är ett uttryck för ett strukturellt problem som är mycket svårt för enskilda människor att lösa på egen hand. Arbetslivet är i hög grad organiserat utifrån att kvinnor jobbar deltid och kan ringas in vid behov. Det leder till att de flesta människor organiserar sitt privatliv med hänsyn till detta, vilket i sin tur förstärker arbetsgivarnas beteende, och så vidare i en ond cirkel. Regeringen menar i sin skrivelse att detta komplexa problem kan lösas med jobbskatteavdraget eftersom det gör det mer lönsamt för kvinnor att gå upp i arbetstid. Regeringen menar därmed att problemet med deltidsarbete beror på bristande ekonomiska incitament för kvinnor att gå upp till heltid. Om det verkligen vore fallet borde rimligen lika många män som kvinnor ha jobbat deltid och varit timvikarier innan jobbskatteavdraget infördes. Men så var det inte. Det beror på att orsaken till problemet inte är marginalskatteeffekterna, utan orsaken till problemet är ojämn arbetsfördelning i hemmet och arbetsgivares ovilja att erbjuda heltider och trygga jobb åt kvinnor. Om dessa problem ska lösas måste därför arbetsmarknaden omstruktureras, och det måste ske en omfördelning av ansvaret för barn och hemarbete. Vi föreslår därför en skärpning av lagstiftningen som stärker rätten till heltid och begränsar de otrygga visstidsanställningarna. Vi föreslår också att föräldraförsäkringen görs individuell så att kvinnor och män ges samma ansvar för föräldraskapet. Det skulle utjämna oddsen mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden och tvinga arbetsgivare att acceptera att vuxna människor, oavsett kön, ofta också är föräldrar, vilket man måste ta hänsyn till. har en lång rad ytterligare förslag och reservationer i detta betänkande, och jag står självfallet bakom dem alla, men för att spara tid nöjer jag mig med att yrka bifall till reservationerna 1 och 3. 133 (): var det och det var också hundraårsjubileum . I princip allt har blivit bättre för kvinnorna de , men utvecklingen går sakta och har framstegen stagnerat. I vissa fall har utvecklingen till och med gått bakåt. Regeringens ekonomiska politik förstärker den konservativa synen på kvinnor och män. Gapet mellan kvinnors och mäns löner har ökat med mer än under den senaste mandatperioden. av regeringens skattesänkningar har gått till männen. Kraven på lönekartläggning hos arbetsgivare har sänkts. Listan kan göras lång, men en gemensam nämnare är att regeringens politik missgynnat kvinnorna. En uppföljning av handlingsplanen för en jämställd arbetsmarknad är efterlängtad. Det var de rödgröna partierna som tog initiativet till en sådan under den förra mandatperioden. , under den nuvarande borgerliga regeringen, tycks dock frågan ha legat i träda. Regeringen beskriver sin handlingsplan mycket väl, och statistiken från talar sitt entydiga språk. Kvinnor diskrimineras på grund av kön på alla nivåer i arbetslivet, något som dessutom får konsekvenser för kvinnor i övrigt, bland annat i form av en stor andel långtidssjukskrivningar, mindre inflytande i näringslivet och lägre pensioner. Enligt utför kvinnor mer obetalt arbete i hemmen än män. Regeringen lägger dock inte fram några skarpa förslag utan ber att få återkomma 2011. Utvecklingen går sakta men säkert i rätt riktning, men det tar tid, mycket . Det kan vi i inte acceptera. Regeringen verkar fortfarande tro att problemen som finns på en strukturell nivå kan lösas genom individuella lösningar. Det tror inte vi från sida. föreslår därför åtgärder mot de strukturella problem som gör att kvinnor diskrimineras. Först och främst gäller det kravet på jämställda löner. Egen lön, möjlighet till egen försörjning, handlar i grunden om möjlighet till självständighet och frihet. En lägre värdering av kvinnors arbete och yrkesval gör att kvinnor begränsas i löneutvecklingen och karriärmöjligheterna. Kvinnor får lägre lön och lägre pension. Kvinnors lägre lön och långsamma löneutveckling i kombination med huvudansvaret för hem och familj är påtagliga faktorer i det icke-jämställda samhället. Således är åtgärder för jämställda löner helt avgörande för att åstadkomma ett jämställt samhälle. Det finns en löneskillnad mellan kvinnor och män på som inte kan förklaras på annat sätt än att traditionellt kvinnliga yrken värderas lägre och lönesättande chefer bär på ojämställda värderingar. Såväl inom offentlig som privat sektor måste arbetsgivare ta sitt ansvar för jämställda löner. anser att regeringen ska ta initiativ till ett handslag med de fackliga organisationerna och arbetsgivarorganisationerna med målet att få bort könsrelaterade löneskillnader. Offentlig och privat sektor måste upprätta lönekartläggningar för att påvisa åtgärder och förhindra osakliga löneskillnader mellan män och kvinnor. Detta tillsammans med planer för jämställda löner och jämställdhetsarbete är några av våra viktigaste verktyg för att åtgärda ojämställda löner. Den borgerliga regeringen har emellertid starkt försämrat lagens krav på upprättande av lönekartläggning, planer för jämställda löner samt jämställdhetsarbete. Den borgerliga regeringen ändrade reglerna för lönekartläggning från att tidigare alla arbetsgivare hade skyldighet att upprätta lönekartläggning till att enbart behöva göra det . Dessutom ändrade regeringen kravet på upprättande av jämställdhetsplan samt handlingsplan för jämställda löner till att gälla enbart arbetsgivare med fler än 25 anställda och att lönekartläggning endast behöver genomföras . Före denna förändring skulle arbetsgivare med fler än tio anställda upprätta jämställdhetsplan och handlingsplan för jämställda löner. Denna försämring av jämställdhetslagens krav på jämställdhetsplan och handlingsplan för jämställda löner innebär att av arbetstagarna inte omfattas av jämställdhetsinsatserna. Det innebär att 21 000 färre företag som tillsammans har 300 000350 000 anställda inte behöver upprätta handlingsplan för jämställda löner och jämställdhetsplan. vill därför återgå till den tidigare jämställdhetslagens krav om att arbetsplatser måste upprätta lönekartläggning . Vi vill också att handlingsplan för jämställda löner och jämställdhetsplan ska upprättas på arbetsplatser med fler än tio arbetstagare. Ofrivilligt deltidsarbete är en kvinnofälla. Det slår fast i utredningen att forma samhället och sitt liv. Det är också uppfattning. Det är orimligt att den samhälleliga för anställningsform utgår från kön. I många branscher är det fullständigt självklart att erbjuda heltidsanställning till män medan det är mycket vanligt att kvinnor är hänvisade till deltidsanställning. Att står bakom kravet om allas rätt till heltid betyder inte att vi vill avveckla allt deltidsarbete, men vår grundinställning är att det i mycket högre grad än ska finnas en heltidsanställning i botten. Att det sedan finns många som av olika anledningar vill eller behöver arbeta deltid är en helt annan sak. Vår inställning kan således formuleras: rätt till heltid med möjlighet till deltid. föreslår en utbyggd föräldraförsäkring. Den ska vara tredelad så att en tredjedel disponeras av vardera föräldern och en tredjedel är överlåtbar mellan föräldrar eller till annan nära vuxen. Det ger verkliga förutsättningar för män att ta ett jämställt helhetsansvar för ett liv med både hem, anhöriga och arbete. Det finns också ett behov av barnomsorg , nätter och . Alltför länge har politiken utgått från att alla familjer är klassiska så kallade kärnfamiljer. Det finns därför en lång rad lagar och regler som måste moderniseras. Många ensamstående föräldrar behöver ökat stöd och förbättrad tillgänglighet till barnomsorg. När förskolan stänger förväntas den förälder som arbetar ha en partner hemma som kan ta hand om barnen. Så ser inte verkligheten ut för många . Dels finns det många ensamstående, dels kan båda föräldrarna ha arbetspass , nätter eller . vill därför att det införs en rättighet till barnomsorg , nätter och . Tvärtemot regeringens bedömning anser att tiden är kommen för åtgärder mot underrepresentationen av kvinnor i bolagsstyrelser. fanns det kvinnor i börsbolagsstyrelser. Motsvarande siffra var . ligger nivån fortfarande . I infördes en lag om kvotering till börsbolagens styrelser där krav ställdes på kvinnliga styrelseledamöter, annars skulle bolaget tvångsupplösas. Det är inget bolag som har tvångsupplösts i , utan där har man nu kvinnor i styrelserna. Det saknas inte kompetens bland kvinnor i , utan problemet är att de inte blir invalda i bolagsstyrelser. Kvotering är ett instrument som används när alla andra medel är uttömda. har länge krävt kvotering till bolagsstyrelser, men har inget hänt. anser att så länge bolagsstyrelserna inte själva tar sitt ansvar måste lagstiftaren arbeta för jämställdhet. bör således införa en lag om kvotering som kräver att av styrelseplatserna i bolagsstyrelser ska vara fördelade till underrepresenterat kön. Det är hög tid att mer aktivt diskutera mannens del och ansvar i jämställdhetsarbetet. Det stora problemet med att aktivt driva jämställdhetspolitiken vidare är alla de tysta männen, de som inte är beredda att resa sig upp och tala för ökad jämställdhet. Ju fler män som aktivt engagerar sig, desto mindre blir motståndet. Därför anser att det är viktigt att män på alla nivåer involveras i jämställdhetsarbetet och att regeringen stimulerar en sådan utveckling. Män bör även i högre grad involveras i kampen mot prostitution och slaveri, och särskilda insatser bör göras för att få män att på bred front ta avstånd från denna maktutövning. Jag står givetvis bakom samtliga reservationer från och de gemensamma vi har tillsammans med Socialdemokraterna och Vänstern, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 1 och 3. 134 (): Sedan alliansen vann valet har en historisk kraftsamling skett för ökad jämställdhet i . Jämställdhetspolitiken har genomgått en avsevärd ambitionshöjning och tillförts resurser som dramatiskt skiljer sig från tidigare regeringars satsningar på området. Ett nytt departement har inrättats med uppdrag att samordna och leda regeringens ambitiösa arbete för ökad och förbättrad jämställdhet inom alla politikområden. Tiodubblingen av anslaget från ca under den tidigare socialdemokratiska regeringen till nu har gjort det möjligt att ta ett samlat grepp inom flera områden. Regeringen har beslutat om en ny strategi för jämställdhet på arbetsmarknaden och i näringslivet. Strategin, som är anledningen till dagens debatt, beskriver hur regeringens samlade politik stärker jämställdheten. Den innehåller dessutom särskilda åtgärder på som finansieras av jämställdhetsanslaget. I strategin finns 68 konkreta åtgärder som alla har till syfte att leda mot målen som är: 1.att motverka könsuppdelningen på arbetsmarknaden 2.att främja jämställda villkor för entreprenörskap 3.att främja jämställt deltagande i arbetslivet och 4.jämställda arbetsvillkor. Följande är ett axplock ur dessa 68 åtgärder. Det har inrättats en delegation för jämställdhet i skolan. Det har inletts satsningar på kvinnors företagande. Det har också inletts satsningar mot våld på arbetsplatsen. Som exempel har fått i uppdrag att genomföra en särskild satsning på våldsutsatthet på arbetsplatser. Satsningar sker också för att minska kvinnors sjukfrånvaro och arbetsrelaterade sjukdomar. Vi har infört en utökad rätt till tillfällig föräldrapenning som framför allt gynnar ensamstående föräldrar. Det innebär att man kan låta sitt barn vårdas av någon annan person när barnet är sjukt. Skattelättnader för hushållsarbete, det så kallade RUT-avdraget, är ytterligare en åtgärd, likaså jämställdhetsbonusen. Det finns också åtgärder för jämnare könsfördelning på lärarutbildningen. I strategin nämns också en analys av män och jämställdhet. Där förväntar vi oss utredningsdirektiv . Regeringens satsning är stor både materiellt och ekonomiskt. Därför är det nödvändigt att regeringen noga följer och återkommer till 2011 som utlovat med en redovisning av resultaten. Det finns fortfarande betydande problem inom detta område i ett av världens mest jämställda länder. Ett av de grövsta exemplen på vårt ojämställda samhälle är det våld och de hot och trakasserier som många kvinnor faller offer för. Jag menar det våld som sker på den plats där kvinnor borde känna sig särskilt trygga och säkra, det vill säga i hemmet, och där den som borde skydda och ge kärlek till kvinnan i stället blir en våldsförövare. När hemmet blir en brottsplats och kvinnor blir utsatta för våld krävs det ännu mer av samhället. Dessa frågor tar vi i alliansen på stort allvar. Vi har bland annat genomfört en ambitiös handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Just nu pågår 56 aktiva åtgärder. har till uppgift att gå igenom och återkomma med resultat för dessa åtgärder, men redan nu kan vi se i en delrapport från Brå att åtgärderna har gett positiva resultat. Det finns även andra frågor som bekymrar mig. Jag tänkte framför allt lyfta fram ojämställdheten i arbetslivet när det gäller deltidsanställningar. Inom kommuner och landsting, där vi politiker har arbetsgivaransvaret, sysselsätts ungefär 1,1 miljon människor. av de anställda i kommuner och landsting är kvinnor. Där vi politiker är ansvariga är vi inte speciellt bra på arbetsgivarrollen, och det är något som vi måste förbättra och erbjuda framför allt kvinnor heltidstjänstgöring om de önskar det. har vi hört, och jag kan understryka, att ofrivillig deltid är något negativt ur en mängd olika aspekter. Det är också en viktig fråga i årets avtalsförhandlingar mellan arbetsmarknadens parter. Jag och förväntar oss att man tar den här frågan på stort allvar. Även kvinnor måste kunna försörja sig på sin egen lön och inte vara beroende av vare sig samhället eller sin partner för att klara vardagen. För att man ska klara vardagen och få en bättre ekonomi är jobbskatteavdraget viktigt speciellt för dem med mindre inkomster. Det är sant som sägs att skillnaden i inkomst mellan män och kvinnor har ökat. Det finns en anledning till det. Det handlar om kvinnors lägre förvärvsfrekvens och större frånvaro från arbetsmarknaden. Kvinnor har varit sjukskrivna mer än män.