prot · GX09145 · 2010-06-29 00:00:00 — Jag tror också att forskningen spelar en jättestor roll för att skapa ett bättre underlag för att ta lite större kliv vid sidan om det dagliga gnetandet. 121 (): Jag ställde några fler frågor, och jag ska upprepa dem så att får möjlighet att svara på dem. Jag inser att jag ibland ställer lite för många frågor så att ministern har lite svårt att svara på dem, men jag ska försöka vara tydlig. Jag poängterade att Socialdemokraterna har föreslagit att det ska utarbetas en nationell genomförandeplan för implementering av jämställd sjukvård. Centralt i en sådan plan skulle vara ökad och mer spridd kunskap om hur könsfaktorer påverkar vården. Det krävs mer forskning för att belysa vilka könsskillnader som finns och hur de uppkommer. Det krävs ökat fokus på jämställdhet och genus på vårdutbildningarna på gymnasiet och högskolan samt vid vidareutbildning för personal inom hälso- och sjukvården. Arbetet med könsuppdelad vårdstatistik ska fortsätta, och jämställd vård ska vara ett eget uppföljningsområde i de nationella jämförelserna. Detta var vad vi tyckte var viktigt. Då blir min fråga: Uppfattar socialministern att de här kraven är berättigade? Sedan kanske socialministern har valt att formulera dem på ett annat sätt. Socialministern säger att han tycker att det är viktigt att politiker, landstingspolitiker men också chefer inom sjukvården, både i den privata och i den offentliga, har ett ansvar. Då blir min fortsatta fråga på den punkten: Kommer att ställa krav på privata vårdbolag, privata vårdutförare, för att också de ska kunna få ta del av skattepengar? har ju öppnat för att skattepengar ska kunna ingå i finansieringen av den privata vården. Kommer han att ställa några krav på jämställdhet och jämlikhet? Frågan om jämlikhet hade jag med i interpellationen: Vilka åtgärder är socialministern beredd att vidta för att sjukvården i inte ska vara ojämställd och ojämlik? Jag uppfattar att den ojämlikhet som finns utifrån inkomst, vilket land man är född i och om man är gammal eller ung också är en viktig fråga att hantera. Jag möter en hel del unga tjejer som upplever att de inte blir tagna på allvar, oavsett om det är privata eller offentliga vårdcentraler de besöker. Deras olika sjukdomssymtom uppfattas inte, och de blir behandlade på ett, tycker jag, ibland förnedrande sätt. Det är jätteviktigt att den här ojämlikheten diskuteras. Jag tror att det var som försökte lyfta fram tydligt, just utifrån den politik som regeringen nu har fört, att risken är uppenbar för ojämlik sjukvård. Några får tillgång till allt för att de kan betala mycket mer medan andra får en, som uttryckte det, sjukvård light. Det är jag jättebekymrad över. Jag skulle vilja ha svar på vad socialministern gör praktiskt för att sjukvården ska bli mer jämlik och mindre ojämställd. 122 Socialminister (): Jag har i mitt inledande svar beskrivit många av de insatser som regeringen gör för att med hjälp av olika myndigheter, institut och vårdgivare driva arbetet framåt. Det arbetet är jag fast besluten att fortsätta eftersom jag tror att det spelar en jättestor roll för kvaliteten och bemötandet i vården som också hänger samman med vårdens resultat. ställer några frågor ytterligare som handlar om en nationell genomförandeplan. Det kanske inte är exakt det begrepp som jag skulle använda, men när det gäller innebörden tror jag att vi är överens om att det är ungefär det som behövs. Det är det som är en fortsättning på det arbete som vi har gjort och som vi bedriver. Är jag beredd att ställa krav på privata vårdgivare? Ja, på privata vårdgivare ska vi ställa samma krav som vi ställer på offentliga vårdgivare, till exempel öppna jämförelser och annat. Jag tycker att det är en absolut självklarhet att kraven ska vara likalydande. Det är inte acceptabelt att kvinnor, människor med annan etnisk bakgrund och personer på grund av ålder eller annat behandlas annorlunda hos en privat vårdgivare eller en ideell organisation som driver vårdverksamhet än vad man skulle göra på andra håll. Det som jag tycker är ett allvarligt hot även mot en jämlik vård är långa köer och bristande kvalitet, för då blir det de som kan tala för sig, de som har de stora resurserna för att kunna resa, övernatta eller betala för sig som kommer att kunna efterfråga eller åtminstone tillgodogöra sig den vård som går att köpa. Därför är det en oerhört viktig uppgift att det offentliga förmår att leverera i enlighet med sitt åtagande. Därför är arbetet med kvalitet, patientsäkerhet och tillgänglighet av allra störa betydelse. Jag tycker att vi har gjort något väldigt betydelsefullt just när det gäller att erbjuda en vård där den enskilda personen står i centrum och som är bättre på att anpassa sig till den enskildes önskemål och behov, att man inte behöver vänta orimligt länge eller riskera att drabbas av vård som är illa fungerande. Tillsyn och öppna jämförelser är otroligt viktigt i det här sammanhanget. 123 (): blev jag lite bekymrad över slutet på inlägg, därför att han pratar om patientens önskemål. Det är viktigt att man lyssnar på människor som uppsöker sjukvården, men för mig är det alltid viktigast att det är behovet som ska styra. Det kommer alltid att finnas människor som har önskemål om massor av saker när det gäller sjukvården, och jag är inte helt säker på att vi alltid kommer att tycka att det är viktigt att prioritera allt som människor kommer att ha önskemål om, därför att det kommer att finnas önskemål om sådant som inte är prioriterat, behovsanpassat. Man kan fundera på hur man ska hantera det. Jag tycker inte att vi ska ha köer i , men jag inser att vi kommer att ha köer så länge som vi har en väl fungerande sjukvård, därför att det kommer att finnas de som behöver prioriteras i första hand, de som har det största behovet. Några kanske får vänta lite längre. Frågan är hur lång väntan som är acceptabel. Jag tycker att det är viktigt att se till att kön är så kort som möjligt. Jag tror inte att någon klarar av att utradera kön utan att det alltid kommer att finnas köer. Så pass länge har jag varit med i livet att jag inser att allt inte går att lösa på en gång. Men jag har, precis som , alla ambitioner att vi ska korta köerna så mycket som det någonsin går. Jag tycker fortfarande att jag inte får ett tydligt svar på hur man minskar den ojämlika sjukvården. Jag kanske lyssnade dåligt. Men jag har försökt att lyfta fram ett antal frågor. Vi vet också att psykiskt sjuka det finns det rapporter om får ett sämre bemötande i sjukvården utifrån att de redan har en diagnos. Vi vet att människor med olika typer av funktionshinder bemöts sämre. Det är jätteviktigt att hantera. I min frågeställning handlar det om hur sjukvården inte ska vara ojämställd och ojämlik, och det handlar om alla, både kvinnor och män men också människor med olika bakgrund och människor med funktionshinder. 124 Socialminister (): När det gäller patienters önskemål har det visat sig att delaktighet från patientens sida är av största vikt för behandlingens resultat. Sedan kan man självfallet inte som patient önska sig vad som helst av behandlingen. Vi har betydande restriktioner till exempel när det gäller vilka ingrepp vi gör och vilka läkemedel vi förskriver. Det kommer att finnas också fortsättningsvis; det är självklart. Men det handlar om delaktigheten och att patienter ska ha en möjlighet att till exempel välja en vårdgivare, vilket jag tycker är viktigt. Vi är överens om att det är behoven som styr och att vi finansierar gemensamt. Det är det som är grunderna för svensk hälso- och sjukvård. När det gäller arbetet med att korta köerna instämmer i att de ska kortas så gott det går. Jag tycker att det är synd att ni då går till val på att avskaffa kömiljarden, som har visat sig vara ett verksamt instrument för att åstadkomma just detta som vi har misslyckats med . Med detta, fru talman, vill jag avsluta min insats i kammaren för den här mandatperioden förhoppningsvis. Jag vill rikta ett stort tack till talmannen och talmanskollegiet för insatserna, till kammarkansliets personal, till alla glada debattörer och till folkmassorna på läktaren. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2009/10:381 om jobb- och utvecklingsgarantin 125 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att fler ska få jobb och för att jobb- utvecklingsgarantin ska bli en garanti för att få jobb eller utbildning. Självklart har inte gått oberört genom den djupaste och mest utbredda lågkonjunkturen sedan 1930-talskrisen. Från det att den internationella finanskrisen slog har regeringen agerat för att överbrygga krisen samt mildra dess långsiktiga effekter. Inom arbetsmarknadspolitiken har regeringen gjort kraftfulla satsningar bland annat på arbetspraktik, praktisk kompetensutveckling, lyft och jobbcoacher. Regeringen har också tillfört stora resurser för att Arbetsförmedlingen ska kunna erbjuda alla personer som varit arbetslösa ett individuellt utformat stöd inom ramen för jobb- och utvecklingsgarantin. fördubblades dessutom kompensationen till arbetsgivare som anställer en person på ett nystartsjobb. En deltagarundersökning som Arbetsförmedlingen genomförde indikerar att många av deltagarna i jobb- och utvecklingsgarantin erbjöds aktiviteter i alltför ringa omfattning. Mot bakgrund av bland annat detta har Arbetsförmedlingen påbörjat ett utvecklingsarbete i syfte att förbättra det stöd som ges inom garantin. Jag anser att detta är ett bra initiativ och har fullt förtroende för att Arbetsförmedlingen genomför det på bästa sätt. Jag kan konstatera att antalet deltagare i garantin som övergår till arbete har ökat . Även antalet deltagare som erbjuds arbetsplatsförlagda aktivteter har ökat . Då , som framställt interpellationen, anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav andre vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 126 (): Jag tackar ministern för svaret. Frågan gällde jobb- och utvecklingsgarantin och om den är en garanti för jobb eller utbildning. I svaret tar arbetsmarknadsministern naturligtvis upp att det har varit en lågkonjunktur . Arbetsmarknadsministern brukar använda ett annat ord när han beskriver lågkonjunkturen. Det ska inte jag göra i kammaren här. Så är det ju. Men frågan det handlar om gäller inte vilken konjunkturcykel vi befinner oss i utan vilka verktyg som arbetsmarknadsministern använder sig av för att hantera den. Är då jobb- och utvecklingsgarantin ett bra verktyg för att hantera det faktum att vi befinner oss i en lågkonjunktur? I slutet av svaret kan man konstatera att arbetsmarknadsministern är nöjd med rådande ordning. Det står att arbetsmarknadsministern konstaterar att antalet deltagare i garantin som övergår till arbete har ökat . Sedan är allting frid och fröjd. Det är här debatten startar, för verkligheten är inte frid och fröjd. Arbetsmarknadspolitiken är regeringens stora och gigantiska misslyckande. Det kunde man till och med läsa i regeringsorganet i går. Där konstaterade man att det är på det viset. Alla arbetslösa konstaterar det, och alla som följer svensk politisk debatt konstaterar att arbetsmarknadsministern har misslyckats på varje punkt. Jag återkommer till någonting som jag brukar säga, nämligen att det inte bara är jag som konstaterar detta. I Svensk finanspolitik Finanspolitiska rådets rapport konstaterar man apropå att arbetsmarknadsministern säger att vi befinner oss i en lågkonjunktur: Jobbsökaraktiviteter och coachning har expanderat för mycket i lågkonjunkturen, medan arbetsmarknadsutbildningen har blivit alltför liten. Så säger det av arbetsmarknadsministern utsedda . Det finns fler som har gått igenom arbetsmarknadspolitiken och bland annat jobb- och utvecklingsgarantin. har gjort det. För att vara en statlig myndighet är ganska rolig. Det brukar man inte kunna anklaga myndigheter för i vanliga fall, kanske. Men som rubrik för sin rapport har satt: Jobb- och utvecklingsgarantin en garanti för jobb? Jag tycker att det är på gränsen till humoristiskt för att komma från en myndighet. Det är naturligtvis detta som är frågan. Ger garantin några jobb? Här är arbetsmarknadsministern svaret skyldig. När man går igenom rapporten kan man läsa att konstaterar att ett skäl till att man avskaffade den tidigare åtgärden aktivitetsgarantin var att den uppvisade brister i kvalitet och effektivitet. Jag ska erkänna att den åtgärden absolut inte var problemfri. Detta är svårt; det ska man också erkänna och säga. Frågan är om arbetsmarknadsministern ser och förstår svårigheterna. Det är jag mycket tveksam till. Den stora skillnaden mellan aktivitetsgarantin och jobb- och utvecklingsgarantin är framför allt att deltagarna har blivit många fler och mycket fattigare. Men annars konstaterar att det är fler likheter än skillnader. Det finns en mängd olika punkter där är kritisk, och jag hoppas att vi hinner återkomma till dem. Jobb- och utvecklingsgarantin är inte anpassad för stora volymer. Det är risk för rundgång och inlåsning. Lågkonjunkturen påverkar garantins effektivitet. Jobbsökaraktivitet och coachning är effektiva i begränsad omfattning. Regeringens styrning av jobb- och utvecklingsgarantin är bristfällig. Det är otydliga och sena direktiv. Införandet av kompletterande aktörer skedde för snabbt och utifrån oklara antaganden. På punkt efter punkt visar genomgång att denna åtgärd som arbetsmarknadsministern är ansvarig för inte har fungerat. 127 Arbetsmarknadsminister (): hade av deltagarna i jobb- och utvecklingsgarantin någon form av aktivitet. I en undersökning som genomfördes sade av deltagarna att de var mycket eller ganska nöjda med programmets innehåll. Den stora frågan är om jobb- och utvecklingsgarantin ger några jobb. Svaret är naturligtvis nej. Arbetsförmedlingen anställer inte, åtminstone inte i några stora volymer. Det är företag, organisationer och andra som står för anställningarna. Men en vettig arbetsmarknadspolitik syftar till att förbättra förutsättningarna att få anställning. Det är hela syftet. Det är klart att man kan göra sig lustig över , eller låta bli att göra sig lustig över den och gå igenom den och titta på den. Det man ska komma ihåg är att det var en webbaserad undersökning som genomfördes där man bedömde läget för ganska länge sedan, vid det här laget. Det var när jobb- och utvecklingsgarantin var ganska ny i sin utformning. Det är klart att varje ny insats man inför tål att förbättras, att granskas, att tittas på och att göras lite bättre än man har gjort tidigare. Jag skulle kunna parafrasera en gammal socialdemokrat och säga: Stolt men inte nöjd. Nöjd blir man inte. 128 (): Jag är den siste att göra mig lustig över arbetsmarknadspolitiken . Den orsakar mer tårar än skratt. Jag gör mig definitivt inte lustig över . Det är en gedigen rapport där man efter sina förutsättningar försöker ta del av de åtgärder som arbetsmarknadsministern har ställt sig bakom och utvärdera dem. Det är någonting som arbetsmarknadsministern inte själv har vinnlagt sig om att göra. av deltagarna har aktivitet. Om det inte var mer än aktivitet det handlade om kunde man ha behållit aktivitetsgarantin. Men man spände ju bågen när man bytte namn till jobbgaranti. Det är det antyder i sin rubrik; det finns inget innehåll som stärker namnändringen. Det är ingen garanti för jobb, och det konstaterar . Det är det frågan i interpellationen handlar om. I den här genomgången som har gjort står det: Den slutsats kan dra av forskningsgenomgången är att jobbsökaraktiviteter och coachning bör begränsas i omfattning och endast riktas till de grupper av arbetssökande som har störst behov. I annat fall finns risken att kvaliteten i insatserna blir för låg. Det är en genomgång av den här aktiviteten, som för övrigt har ett annat namn. Det är inte bara som ifrågasätter det här. Personalen på kallade den för Ljugen när den kom eftersom innehållet inte motsvarade namnet. Det må vara hänt om arbetsmarknadsministern har svårt att hantera och den kritiken. Det kanske är så att det alltid är svårt att ta till sig kritik från någon annan. Men det av arbetsmarknadsministern själv tillsatta drar i princip samma slutsats som . Man kan misstänka att de troligen baserar sig på samma forskning. De säger att jobbsökaraktiviteter och coachning har expanderat för mycket i lågkonjunkturen medan arbetsmarknadsutbildningen har blivit alltför liten. Det är det vi socialdemokrater har kritiserat arbetsmarknadsministern för. I lågkonjunktur har man en lägre andel i arbetsmarknadsutbildning och vuxenutbildning än vi hade i högkonjunktur. Där skulle man naturligtvis ha kunnat sätta in åtgärder. Man skulle ha kunnat avlasta den här garantin och haft en aktivitet som kunde ha lett till jobb. Man konstaterar att jobbsökaraktiviteterna och coachningen är missriktade. Man konstaterar också att regeringens styrning är bristfällig. Man konstaterar att införandet av kompletterande aktörer skedde för snabbt och utifrån oklara antaganden om deras bidrag till garantins effektivitet. Man konstaterar också att regeringen har valt att fullt ut införa kompletterande aktörer inom jobb- och utvecklingsgarantin utan att invänta pågående utvärdering. Man konstaterar också att regeringen yttrar sig om effektiviteten utan att ha någon som helst grund för detta. Regeringen tror, tycker och hoppas att jobb- och utvecklingsgarantin är effektiv. Men när försöker ta reda på vilka grunder man bygger den tron eller förhoppningen på hittar man inte dem av det enkla skälet att de inte finns. Det här är naturligtvis en mycket allvarlig kritik i ett allvarligt läge som drabbar många enskilda människor, och jag är den siste att göra mig lustig över det. Jag skulle vilja ha några svar från ministern. Tar inte ministern den här kritiken alls på allvar? Om ministern är stolt men inte nöjd förstår jag inte vad det är ministern är stolt över. Kan ministern förklara det för mig? 129 Arbetsmarknadsminister (): Verktygslådan finns där. Det är Arbetsförmedlingen och deras medarbetare som utifrån en individuell utgångspunkt avgör vilken typ av insats som ska erbjudas och utföras. Jag konstaterar att i just den här rapporten från säger av handläggarna på Arbetsförmedlingen att de anser att jobb- och utvecklingsgarantin i hög eller viss grad har stärkt deltagarnas ställning på arbetsmarknaden. Anledningen till detta är främst att deltagarnas chanser att få en anställning har ökat och att deltagarna kan tänka sig att söka jobb inom fler yrken . Det är naturligtvis viktigt. av deltagarna själva säger att de är nöjda eller mycket nöjda med jobb- och utvecklingsgarantin. ställer naturligtvis en kraftig volymtillväxt i krisens spår krav på kvaliteten som vi måste följa upp. Det är självklart. Vi tar på allvar, noterar, studerar och för en dialog med Arbetsförmedlingen om hur man kan förbättra insatserna och kvaliteten. 130 (): Jag vill återigen hänvisa till rapporten. Där säger man så här: Avsaknaden av ett effektivt uppföljningssystem innebär att det inte går att bedöma resultatet av garantin vare sig när det gäller garantins aktiviteter eller kompletterande aktörers bidrag. Trots bristen på utvärderingar drar regeringen slutsatsen att garantin är effektiv. Jag tycker att det är ett väldigt starkt yttrande från . Med utgångspunkt i den här debatten verkar det inte som om arbetsmarknadsministern har tagit till sig någonting alls av den kritiken. Arbetsmarknadsministern säger att man har drabbats av en kraftig volymökning och att det kom plötsligt som en blixt från klar himmel. Men i inledningen av svaret hänvisar arbetsmarknadsministern till att vi befann oss i en lågkonjunktur. Man brukar ju anklaga oss för att inte ha noterat att vi befinner oss i en kraftig lågkonjunktur. Om inte arbetsmarknadsministern har noterat det kan jag, men risk för att bli tjatig, konstatera att forskningen säger att i den här kraftiga lågkonjunkturen är inte ökade satsningar på jobbsökaraktiviteter och coachning någon effektiv metod. Om arbetsmarknadsministern befinner sig i den här konjunkturen och det är allmänt fastslaget av och att forskningen säger att detta inte är en effektiv metod, vilka verktyg i sin så kallade verktygslåda är det då arbetsmarknadsministern vill använda? Forskningen har konstaterat att den metod som arbetsmarknadsministern stöder sig på, den åtgärd som nästan alla befinner sig i, inte fungerar. Även om jag säger det och arbetsmarknadsministern inte lyssnar på mig, säger ju forskningen samma sak. Då borde arbetsmarknadsministern åtminstone lyssna på forskningen och svara på frågan: Om det nu är så att jobb- och utvecklingsgarantin inte fungerar, vilket verktyg är det då arbetsmarknadsministern tänker använda sig av som arbetsmarknadsministern har någon möjlighet att påverka arbetsmarknadspolitiken? 131 Arbetsmarknadsminister (): Finanspolitiska rådets rapport kom när prognosen för arbetslösheten låg på . ser det ut som om den peakar på 9 ½ procent. Det sker 1,2 miljoner jobbyten under det här året. Coachning är en effektiv metod för att se till att människor har möjlighet att hitta och få arbeten. Men det är inte det enda som finns i jobb- och utvecklingsgarantin. Det finns en uppsjö av verktyg. Det är arbetsförmedlarna som tillsammans med den arbetssökande och utifrån individuella behov komponerar den meny av insatser som bäst svarar mot de behov som den enskilda personen har. Jag konstaterar också att i regleringsbrevet för Arbetsförmedlingen har Arbetsförmedlingen ett uppdrag att inkomma med en fördjupad analys av garantin. Jag tror att det är ett värdefullt bidrag för att behålla och öka kvaliteten i de insatser som vi gör. Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellation 2009/10:409 om regeringens utlovade nya jobb 132 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag kan redovisa hur många av de 150 000 utlovade nya jobben i , och som har kommit till stånd. Han har vidare frågat mig hur den utlovade jobbgarantin i har utfallit och om jag kan ge besked om alla arbetslösa fått jobb enligt den utlovade garantin. ställer ett antal frågor till mig som avser vallöften rörande , och . Jag anser att det vore lämpligare att i stället vänder sig till berörda företrädare i dessa kommuner med frågorna. Men jag vill passa på att framhålla att regeringen välkomnar alla initiativ och insatser som syftar till minskat utanförskap och ökad sysselsättning. 133 (): Tack, arbetsmarknadsministern, för det engagerade och älskvärda svaret! Svaret framfördes med en sådan inlevelse av arbetsmarknadsministern att man kan tro att han är på väg ut både från och från politiken efter den här mandatperioden. Det kan kanske ligga någonting i det. Arbetsmarknadsministern vill inte kännas vid de löften som hans partikolleger har gett i , och . Det förstår jag. Om jag hade varit moderat i , eller och ställt ut sådana löften som gjordes i förra valrörelsen hade jag hoppats att svenska folket velat glömma dem så fort som möjligt. Jag förstår att arbetsmarknadsministern inte heller vill bli påmind om sina partikollegers löften i , och . Då lämnade arbetsmarknadsministerns parti, Nya , en rapport som ser ut så här, arbetsmarknadsministern. Om arbetsmarknadsministern ser så långt som ser rapporten ut så här. Den heter 150 000 nya jobb i , och . Där står: Vi moderater har förslagen i riket och lokalt för att återupprätta arbetslinjen. Då är min fråga: Vart tog de här 150 000 nya jobben vägen som ni moderater skulle ordna i riket och lokalt? I gick man steget längre och sade att man skulle ha arbete i stället för bidrag. Stockholmsmoderaterna lade fram skarpa förslag. Här är ett annat dokument som arbetsmarknadsministern inte heller vill se förstår jag. Han vill gärna titta bort och undvika att se förslaget, för det är graverande för arbetsmarknadsministern och hans parti. Där står nämligen, för att återge en del av Stockholmsmoderaternas löfte i valrörelsen , följande: En jobbgaranti ska införas i hela som innebär att en person som blir arbetslös och söker socialbidrag ska börja jobba igen .