prot · GX09124 · 2010-05-24 00:00:00 — Mellan många kommuner och landsting har det tecknats avtal, och i andra är det strikta linjer i ansvarsfördelningen. Där kommer i många fall den enskilda i kläm. Här är det viktigt med en långsiktig lösning. Den nationella samordnaren behövs för att stimulera och framför allt kartlägga hinder som finns för ett kommunalt övertagande. Det har stått still och utvecklats så många olikheter mellan kommuner. I mitt hemlän är snart allt som hemsjukvården gör egenvård. Jag vet inte vad som kunna skatteväxlas där. Det är kanske så att man redan när man gjorde det kommunala övertagandet av äldreomsorgen skulle ha tänkt vidare och lite längre. En viktig nyhet finns här. Kommunen får rätt att anställa läkare. Det har jag efterlyst . Men naturligtvis menar vänsterkartellen att detta med hemsjukvården ska göras direkt utan lokal anpassning. Det är vad man inte lyckas göra själv under alla år vid makten. Slutligen ska jag ta upp frågan om meddelarskyddet. Det är en viktig del inom offentlig verksamhet men också svår att lagstifta om inom privat verksamhet. Det var en verklighet när socialdemokraterna satt i regeringen, och det är en verklighet . Det är bara i opposition som det är lätt att säga: Så här gör vi snabbt, och så går det bra. Den här propositionen är ett steg på vägen. När man har en offentligt finansierad verksamhet är det kommunen som har möjlighet att skriva in i avtalet om sådana delar. Den nya skrivningen i lex kommer också att göra det lättare för de enskilda att anmäla eftersom det bara behöver vara misstänkt missförhållande. När det gäller lagen om ett valfrihetssystem kommer det att visa sig att när man sätter kvalitetskriterierna i varje verksamhet måste man granska både den privata och den egna utförda verksamheten i regi. Jag är glad för den proposition som ligger på bordet som stärker den enskildes rätt till ett värdigt liv inom äldreomsorgen. Men jag är djupt bekymrad över vänsterkartellens förhållningssätt till propositionen. Det handlar mer om principen att säga nej till regeringens förslag, och det känns inte trovärdigt. Allt är fel. Det är för fort, , för mycket eller för lite, men det är fel. Den här propositionen innehåller betydligt mer än vad den socialdemokratiska regeringen åstadkommit för att stärka den enskilda äldres rätt. Alliansregeringen stärker den enskilda, ökar kvaliteten och sätter människan i centrum till skillnad från oppositionen som vill begränsa, hämma utvecklingen och sätta det politiska systemet i centrum. Jag blir lite förvånad när jag hör diskussionen om maten. Det är nästan så att jag tror att oppositionen har läst det moderata partiprogrammet som arbetsgruppen har arbetat fram. Där talar vi om matens betydelse, tar upp middagssällskap på recept och att man ska kunna känna doften av nylagad mat. Det de socialdemokratiskt styrda kommunerna har gått före i är cook and chill, eller cook and kill, som jag brukar kalla det. Ni ska veta att om man har ett cook and chill-kök behövs det bara ett stekbord för att det ska vara ett fullständigt kök. Det är ganska enkelt att gå vidare i den delen. Där jag kommer ifrån säger socialdemokraterna nej. När jag lyssnade på funderade jag ett tag om det var samma debatt. Jag tyckte att det mer var en allmänpolitisk debatt än en debatt om den proposition som ligger på bordet. Sänkt skatt för en undersköterska ger också mer i plånboken och inte bara heltid. När jag lyssnar på Socialdemokraterna tycker jag att det verkar som om ni aldrig har suttit i makten. Ni kan ju göra allting i opposition, men gjorde så lite i majoritet. pratar om att det sker nedskärningar i kommunerna. Det har varit en finansiell kris. Regeringen har satt av 12 miljarder extra till det, och sätter fortsättningsvis av 5 miljarder. Vi får väl avvakta och se hur krisen utvecklar sig. ser vi att sysselsättningen ökar. Ni vet att det är 70 000 fler i sysselsättning nu än det var 2006. Då kanske man inte behöver ha de där 12 miljarderna extra, utan kan lägga dem på andra kvalitetssäkringar inom många av de områden vi har. Jag yrkar återigen bifall till propositionen och till utskottets förslag i betänkandet. 41 () replik: Jag blir alltid lika förvånad när det är privatisering och marknadsanpassning som ska stå för inflytandet för den äldre. Vi har inte kopierat regeringens text. Gå tillbaka och läs motioner så kan du se att vi har satt den äldre i centrum, ! Vi har sagt att man ska titta på individen och att alla ska ha verklig valfrihet. Det innebär dels att vi ska ha en äldreomsorg som kan se hela människan och har tillräckligt med resurser och personal, dels att man i mycket större utsträckning får besluta till vad man vill använda den biståndstid man får. Man ska få bestämma när man får hjälpen och hur den ska utföras. Vi har tydligt sagt att man ska kunna bestämma över sitt eget liv på äldreboendet och att detta kräver utveckling av organisation, av hur man jobbar och av hur personalen tänker. Men det kräver också tillräckliga resurser. Jag kan ta ett exempel Serafens äldreboende på , som jag har besökt. Det har gått mellan två privata utförare och är nu återkommunaliserat. Den borgerligt styrda stadsdelsnämnden bestämde en utförare. Man sade: Det går inte ihop med det pris vi har fått att gå ut på upphandling. Man tog i stället en utförare som begärde ett pris som var lägre än det som inte gick ihop. Det fick som resultat att man i princip sänkte sysselsättningsgraden för samtliga anställda. När man återkommunaliserade boendet hade man i stället för ca 200 anställda 70 vakanta tjänster. Detta ska då vara äldre människors valfrihet. Alla de 170 som bodde på kunde inte välja att flytta någon annanstans. Det fanns inte 170 tomma platser att flytta till. De fick i stället protestera så högljutt att man fick återkommunalisera verksamheten. Är detta den valfrihet tycker är så bra? 42 () replik: Det är en sak att säga att man sätter den äldre i centrum. Det är en annan sak att faktiskt göra det. Det handlar om att ni till exempel säger nej till lagen om ett valfrihetssystem där det inte är konkurrens mellan de stora bolagen utan där man kan titta på den enskilda utföraren. Man sätter kvalitetskriterier. De måste uppfyllas och detta till det pris som kommunen avgör är lämpligt. Det blir alltså inte priset som är avgörande. Jag gillar verkligen lagen om ett valfrihetssystem. Jag ser med spänning fram emot den dag när alla kommunalt drivna verksamheter måste kvalitetssäkras på samma sätt som man gör när det är alternativa utförare. Jag har aldrig hört talas om att när hon säger att hon sätter människan, och hela människan, i centrum verkligen låter människorna få en reell valfrihet. Vilken valfrihet har dina äldre när det alltid är kommunen och kommunalpolitikerna som ska bestämma över dem? Vi har aldrig sett att det ger någon större valfrihet. 43 () replik: Jag kan bara säga att det är flera kommuner som politiskt har beslutat att äldre ska få bestämma inom den biståndsbedömda ram som de får hjälp med. Sedan är det bara att hoppas att man också skickar med så mycket pengar att ramen blir tillräckligt stor. När jag var på besök här i visade det sig att man hade dragit ned för promenader från till därför att pengarna inte räckte till i det borgerligt styrda . Det är väl ingen vidare valfrihet att inte få komma ut och gå mer än en väldigt . Det som skiljer oss åt handlar om att se människor som medborgare med rättigheter och skyldigheter. Vi ser att man påverkar politiken och ger uttryck för hur man vill ha det. Medborgarna är inte kunder. Detta är inte att vara kund; man flyttar inte från Serafen runt till andra äldreboenden. I stället ska vi ha en bra äldreomsorg överallt med tillräckligt med personal, med långsiktiga satsningar på personalutveckling och utveckling och med tillsyn, kontroll och öppenhet. De äldre ska självfallet vara i centrum och påverka livet där. Det ska vi jobba för. Men bara för att vi har lagen om valfrihet finns det inget som säger att man därför får påverka de insatser man får. Jag har varit nere i , och funderade då på det här med maten. Carema hade infört vakuumförpackade mat. ska titta över sin matsituation. Om de också skulle bestämma sig för vakuumförpackade storförpackningar som man värmer upp vart ska jag då flytta om jag bor på ett äldreboende i och vill flytta in på ett boende där de lagar maten själva? Jag bara undrar. Det är helt andra saker som måste till för äldres valfrihet. Det är inte vi politiker som ska bestämma. Vi ska ge förutsättningar för människor att påverka sitt vardagsliv. Det handlar inte om företagen. Det är de stora företagen som har av äldreboendena. Det är inte efter deras intresse äldreomsorgen och sjukvården ska organiseras; det är efter människors behov. 44 () replik: Merparten av de äldre lever inte på ett äldreboende, utan de har hemtjänst. Om man bara får bestämma om innehållet i biståndet men inte om vem som utföra det var är då valfriheten? Om jag inte är nöjd med utföraren vilka möjligheter har jag då att påverka den situation som jag befinner mig i? Det finns många exempel på dem som inte får promenader alls. För inte så länge sedan läste jag i tidningen om ett kommunalt demensboende där man inte hade fått duscha . Då kan man fundera. På vilket sätt är det en bättre kvalitet än när man får möjligheter att påverka genom att välja utförare? Återigen kommer tillbaka till maten. Jag säger samma sak som jag har sagt tidigare: Det är den socialdemokratiska ledningen i kommuner och landsting som har drivit fram mycket av det som kallas för cook and chill, där man snabbkyler mat och levererar den i lådor. Jag skulle vilja se hur många av de kommunalt styrda verksamheterna som verkligen lagar mat själva och som ger de äldre de promenader som de har rätt till. Det är det propositionen lägger grunden för. har inte förstått att vi lägger fram en proposition om ett värdigt liv i äldreomsorgen där man faktiskt ska kunna påverka detta. Vi lägger fram det i lagstiftning och i föreskrifter. Men ni vill inte göra någonting av det här. Ni säger nej till det och menar att det är för lite och att det är fel. Ni borde i stället säga: Halleluja, det här är jättebra och det här stöder vi verkligen! Varför säger ni inte det? Egentligen kanske ni stöder det, men ni måste ju säga nej av principskäl. När ska ni lägga principerna åt sidan och se hela människan och de äldre? Det är det som vi gör. Välkommen till verkligheten! 45 () replik: Det här var en kraftfull, bitter och nedvärderande kritik av det kallar för vänsterkartellen. När hon talar om regeringens förslag finns inte ordet regering med, utan det är jag, jag och jag. Jag vill, jag har erfarenhet och jag tycker så säger . Jag tycker att det är en konstig kontrast och ett dåligt sätt att sköta en debatt. Det som har hänt på mammas boende, som väl måste vara offentligt eftersom det är så oerhört dåligt, har jag svårt att koppla ihop med att man på det boendet hade fått en utbildning. Jag tror att det finns lika bra och dålig vård oberoende av om det är privat eller offentlig omsorg. Det viktiga är att man har rätt kompetens och rätt utbildning och att det finns en insyn. Det måste finnas en kontroll om det skulle vara så att det är fel person på fel plats. Det kan väl ändå inte vara så att och regeringen tycker att utbildning och kompetens är det som ger det som anförandet började med. I så fall är det bedrövligt. Är det verkligen så, ? 46 () replik: Först och främst: Jag läste talet innantill och nämnde regeringen ett antal gånger. Det här var inte min mammas äldreboende. Det är en anmälan som har gått till . Jag kommenterade bara därför att ni i era anföranden framhöll kompetensstegen som det viktiga ledet för att man skulle ha en kvalitetssäker äldreomsorg. Därför lade jag till den delen i mitt anförande. Trots att den här personalen hade gått de här utbildningarna kan detta hända. Kompetensstegen var minsann ingen garanti för att det skulle bli bättre. Det behövs mer. Vi måste vara tydliga och visa att det här är en viktig prioritering. Det gör vi genom den här lagstiftningen. Vi säger att vi kräver en värdighet inom äldreomsorgen. Och det är ju det som vi står upp för i hela den här propositionen. Vi försöker inte att prata bort vare sig meddelarfrihet, kompetensutveckling eller någonting annat. Det finns många vägar att nå en värdighet inom äldreomsorgen. Det vi säger här är att målet ska vara tydligt. Varje äldre människa ska känna att han eller hon har ett värdigt liv som man själv kan påverka i. Det är det som är det viktiga här. Vi ska inte lägga in någonting annat. Det här var bara ett exempel på vad som händer i vårt land. Trots att det är kommunalt styrt, trots att man har gått utbildning har det inte räckt. Vi måste göra mer, och det är det vi gör. 47 () replik: Jag håller till fullo med om att det inte har räckt. Vi har aldrig sagt att det har räckt. Men regeringspartierna slår ju till bromsen och stoppar utbildningen. Ingen har heller sagt att det inte ska finnas någon värdighet när vi tar hand om våra äldre. Jag tror ingen kan ställa sig upp och säga att det ska vara ett ovärdigt omhändertagande. Men det handlar om att man behöver stärka upp och få en utbildning av den personal som tar hand om våra äldre. Vi vill ha mer resurser till kompetensutveckling och utbildning av personalen som tar hand om våra äldre. Hur den ska se ut om regeringen utformar den må så vara, men det finns inte något initiativ. I utskottets ställningstagande rapar man upp att man lämnar uppdrag till . Det är olika uppdrag hit och dit att se över, men det finns ingenting som gör att det blir någon verklighet i det här. Hur ska äldre multisjuka och kanske dementa personer kunna välja? Hur ska de kunna veta att de får ett värdigt liv om det inte finns någon som kan tala om om det råder missförhållanden? Varför, får det inte vara samma spelregler för privata och offentliga aktörer? Vi har sagt att det är helt okej från vår sida att det finns privata aktörer på det här området, men samma spelregler ska gälla, samma insyn och samma meddelarskydd. Varför är det så känsligt för regeringspartierna? 48 () replik: Känsligt var det tydligen också för den gamla regeringen eftersom ni inte klarade att leverera något beslut om meddelarskyddet. I lagen om ett valfrihetssystem ska det också finnas ett icke-valssystem om man inte kan eller vill välja. Det ingår i den delen. Vi har outbildad personal och det tror jag till stora delar beror på att det är timanställda som blir inlasade utan att ha en utbildning. När jag har diskuterat det i olika sammanhang har det sagts att har man jobbat har man säkert kompetens. Som vårdlärare tycker inte jag det. Jag tycker att man ska ha en utbildning. Och den frågan jobbar vi med. Om man nu ger i uppdrag att se över hur kompetensen fortsatt ska se ut inom äldreomsorgen, tror ni att vi gör det och sedan struntar i vad de säger? Det är alldeles självklart att det finns en plan framåt. Den plan ni hade var kompetensstegen . Vi genomförde allt det som ni hade satsat, men ni hade ingen plan längre än till 2008. Det var den tid ni satte av till den. Det var ju väldigt många timmar. Jag var med på de där timmarna när alla satt i olika grupparbeten och använda massor av kompetensstegspengar till det som inte gav någon mer kompetens. Det som ger ett värdigt liv i äldreomsorgen har vi startat i och med den här propositionen. Vi sätter den äldre i centrum. Vi sätter kompetensen som en viktig del. Vi har gett i uppdrag att utreda. Det är alltid människan och inte systemen som är det viktiga i regeringens politik. 49 (): fick jag ett mejl som lyder så här: Vi som är omvårdnadspersonal ställs inför etiska dilemman. Vi har flera fall där vi i personalen är oense om vad som är etiskt rätt. Till exempel: Får man bända upp munnen på en av de boende för att ge medicin och mat? Finns det några allmänna riktlinjer som vi kan använda oss av? Var hittar man i så fall dem? Det här kom , och det är ju förfärligt att det inte skulle vara självklart att bejaka den äldres självbestämmande så som det här uttrycks kroppsligen. Det är ju därför som vi behöver den här propositionen, Värdigt liv i äldreomsorgen. Jag tyckte länge att det väl måste räcka med socialtjänstlagens allmänt hållna välvilliga mål och likadant i hälso- och sjukvårdslagen. Men det här och många andra exempel är tydliga bevis på att vi behöver ett förtydligande och att vi behöver den här propositionen som lyfter fram att man intill livets sista dag har rätt att få leva ett värdigt liv, ett liv med självbestämmande, med valfrihet och att man blir bemött på ett bra sätt. Den här propositionen vill jag också påminna om är en av många saker som vi har gjort under den här mandatperioden inom äldreområden. redovisade det så jag kommer inte att gå in närmare på det och upprepa vad han sade. En sak som tas upp här är hur man gör värdegrundsmärkningen. Det har givits ett uppdrag till att utreda hur det ska ske. Som jag ser det, med erfarenhet från andra områden, ska man visa hur man lokalt kan utforma en bra värdegrund att arbeta vidare från. Om man lokalt i boendena får ta fram att så här ska vi se till att våra äldre får leva ett värdigt liv är det en lärandeprocess som är väldigt viktig för att man sedan ska följa det som är skrivet på papper. Kommer det uppifrån tas det inte emot på samma sätt som när man själv har varit med och utvecklat det. Det behövs också ett bra ledarskap i äldreomsorgen där man ger utrymme för begrundan, att i hela personalgruppen fundera över vad vi har gjort bra och vad vi har gjort mindre bra , tvåveckorsperioden eller något sådant. Man ska göra det i en förlåtande miljö: Vi kan alla göra fel, men om vi diskuterar vad felen berodde på och hur vi kan arbeta på ett bättre sätt blir det bra för alla. Det blir bra för de äldre i boendena, men det blir också bättre för personalen som känner en arbetstillfredsställelse när de har fått diskutera vad som gick bra och vad som gick dåligt och hur man kan bli bättre. Det här är en lärandeprocess som är väl så viktig som att gå på kurser och studera vidare. Jag ska inte förringa det heller, men det behövs ett både och. Jag är väldigt stolt och glad över att just självbestämmandet, att se människor som individer, är så tydligt här. Det är ju en viktig liberal, folkpartistisk grund som vi står på inom alla politikområden. Flera har nämnt parboendet. Det är bra att alla nu ställer upp på detta. gjorde en undersökning av hur det ser ut i kommunerna. 44 kommuner sade ja, självklart, 45 kommuner sade nej och 118 kommuner sade ja, i vissa fall. Vilka argument hade de som sade nej? För dyrt, det går inte att hitta bostad och vad gör vi med den friska äldre när den sjuka har gått bort? Ja-kommunerna sade: Marginella kostnader. Det går att hitta boenden om man vill. Situationen med den kvarlevande maken eller makan går också att ordna om man diskuterar det i förväg och ser till att det finns en annan bostad att flytta till. Det går att både hitta boenden och få råd med att lösa situationen för den som överlever. Det har också talats lite grann om boenden. Jag vill lyfta fram att här står tydligt att vi ska satsa vidare på trygghetsboenden. Vi ska satsa på att öka antalet platser i vård- och omsorgsboenden, särskilda boenden som det heter i lagtexten, med investeringsstöd. Jag har åkt till alla möjliga olika ändar av landet och besökt många boenden och konferenser om äldreboenden. Jag ser att här finns ett mycket stort intresse att skapa ett varierat utbud av boenden. Här kommer maten in i bilden vid både de stora konferenserna och besöken i äldreboenden. Den första fråga vi diskuterar är hur det är med maten. och har tydliggjort att man får laga mat i boendena om man iakttar en god kökshygien. Det ska inte behöva vara så att det ska finnas restaurangkök på de små enheterna. Det är ett budskap som måste gå ut överallt. Vi upplever att i andra beslutsfattande organ, miljö-, hälso- och skyddsnämnder, och allt vad de heter, finns inte kunskapen. Det här måste alla trumma in: man får laga mat. Det ska också göras möjligt. Här är en sak som jag också tycker man ska lyfta fram. Vi ger ofta en eländesbild av hur det är i framför allt vård- och omsorgsboenden och för dem som bor kvar hemma. Det finns mycket som vi måste förbättra, men vi måste också bli bättre på att lyfta fram de goda exemplen. Det kan inte vara så roligt för vare sig boende eller personal i de bra boendena att det alltid beskrivs hur eländigt det är. Vi måste lyfta fram de bra boendena. De kan sedan dra utvecklingen vidare. Det är möjligt att som i för per dag per person laga fantastiskt bra mat. Jag känner mig just , när klockan är , jättehungrig på den maten. Då måste väl andra kunna göra det också. Jag är stolt över allt som Alliansen har gjort så här långt när det gäller att förbättra situationen för äldre, att människor ska våga bli gamla. Men det finns en hel del kvar att göra. På landsmöte fattade vi beslut om att äldre inte får diskrimineras, att äldre inte ska utsättas för våld och övergrepp, att utveckla de hushållsnära tjänsterna så att de blir ännu billigare för mycket gamla personer. Där har jag fått reaktionen tillbaka att det är bra om det kan bli så låga kostnader, för då behöver man inte besvära biståndshandläggaren om hemtjänst eftersom man kan klara det själv. Med detta vill jag avrunda med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. 50 () replik: Det är alltid roligt att lyssna på . Vi håller med varandra i mycket, om än inte i allt. Vi har ätit samma mat på i . Jag har varit på ett annat ställe som jag ska skicka dig till, , nämligen Lyckåsens demenscentrum utanför . Kocken och vårdhundar låter som något för dig. Jag är glad över att vi är överens om parboendet. Jag frågade i samband med att man fattade beslut där. Man säger att man numera inte har de ledsna äldre människorna som ska skiljas åt. Det är inte fråga om många, omkring tio i en stor stad i . Det är fråga om att tänka till och vara humanist. Jag håller med dig om lärandeprocesserna. Vi har aldrig sagt nej till de värdegarantierna. Däremot har vi undrat om de kommer att göra så stor skillnad om de inte kopplas ihop med annat med tillräckligt med personal, långsiktig satsning på kompetenshöjning och tydligare kvalitetskriterier. Det jag har sett vid de äldreboenden jag har besökt är att man har jobbat fram värdegrunder. Det handlar mycket om det finns en pågående utvecklingsprocess där värdegrunden hålls levande, till exempel den lärandeprocess som du pratade om. Kompetensstegen handlade mycket om verksamhetsutveckling. Man jobbade med genombrottsmetoden, tänkte till och reflekterade över hur verksamheten skulle förbättras för dem man jobbar med. Det handlar också om närvarande chefer. Hur ser du, , på frågan om att lyfta fram en långsiktig kompetenssatsning för dem som jobbar i äldreomsorgen? Den frågan ser vi inte i propositionen. 51 () replik: Det är flera saker som behöver göras. I utbildningarna av sjuksköterskor, sjukgymnaster, läkare och så vidare måste vi ge större utrymme åt geriatriken. Vi måste ge högre status till området. Det för över till forskning inom området. I primärvården är det fråga om att arbeta i team med multisjuka patienter med alla yrkesgrupper tillsammans. Det ska vara läkare, sjuksköterskor, apotekare, sjukgymnaster, undersköterskor och så vidare. Då blir det lärande i vardagen, som jag ser som väsentligt. Det har vi inte . var jag lobbyist. Jag är glad att som före detta lobbyist kunna se allt som har hänt. Vi tog fram ett manifest där vi sade att det finns resurser i äldreomsorgen men de används inte tillräckligt väl eftersom det inte finns en dirigent. Det behövs en dirigent som samordnar insatserna runt den äldre. Vem ska denna dirigent vara? Det kan vara en sjukgymnast, kurator, sjuksköterska eller en läkare. Det beror på omständigheterna. I det här kommer en lärandeprocess in. 52 () replik: Jag håller med vad säger om att teamarbete och lärandeprocess är viktigt.