prot · GY0933 · 2010-12-13 00:00:00 — Ett system som tittar på solidariteten mellan kommuner som är generösa i asylmottagandet jämfört med kommuner som tar emot få asylsökande tycker vi vore viktigt. Kanske ska kommuner som inte bidrar så mycket till asylmottagande i stället bidra ekonomiskt till de kommuner som faktisk är generösa? Det är en rätt spännande tanke, tycker vi. Klass och kön blir tydliga när man gräver djupare i integrationspolitiken. Borgerlig politik gynnar, som i övrigt, välutbildade och i många fall män. Integrationspolitiken är inget undantag: Gynna dem som redan kan och gör det svårare för dem som kanske har en längre resa att göra! Det är klassisk högerpolitik. Varför säger jag så? Jo, ett exempel på den sortens politik är bonussystemet inom sfi. Den borgerliga regeringen har ju utformat ett system som innebär att ju bättre förutsättningar du har för att lära ett nytt språk, kanske för att du redan har med dig studievanan hemifrån, desto mer gynnas du genom en extra slant i plånboken. Har du däremot svårare för språkinlärningen, ja, då får plånboken gapa tom. Borgerliga företrädare vill gärna kalla etableringslotsar för tidernas reform på integrationspolitikens område. Jag hade nog önskat att den borgerliga regeringen först hade utvärderat och kartlagt hur många jobb som övriga coacher förmedlat och skapat. sedan kostade visst coacherna 1 miljard, utan att den borgerliga regeringen har en susning om hur väl de pengarna arbetar för de arbetslösa. Systemet bygger ju lite på konceptet att gynna dem som snabbt kan få ett nytt jobb och satsa lite eller intet på dem som kanske behöver flera och mer långsiktiga insatser, till exempel nya utbildningschanser, för att på det sättet ge dem nya möjligheter till att få ett jobb, på en alltmer kunskapsintensiv arbetsmarknad. är det alltså nyanlända som ska lotsas, coachas, genom livet, förhoppningsvis till en snabbare arbetsmarknadsetablering än . Individuella etableringsplaner gjorda av Arbetsförmedlingen är bra, men det är klart att vi är många som undrar vad som händer och hur strategin ser ut för vad som ska hända efter de som Arbetsförmedlingen har ansvaret för. Vad händer sedan, då? Kommunsverige undrar och tycker nog att det vore klädsamt om den borgerliga regeringen förklarade hur dess genom tidernas största reform är tänkt att fungera när reformens tidsbegränsning har passerat. Vi rödgröna vet att vi förlorade valet, men i vår budgetmotion har vi valt att lyfta fram behoven av satsningar på kvalitativa insatser i stället för på lotsar. Vi har alltså valt att flytta en del pengar från det här utgiftsområdet till andra utgiftsområden, bland annat utbildningspolitik ni vet, yrkesutbildningar, bättre kvalitet och mer arbetsmarknadsinriktning på sfi-undervisningen, validering av redan inlärd kunskap och stöd för att starta eget företag och praktik. Det är klassisk arbetsmarknadspolitik som i utvärdering och forskning visar på goda resultat. Det tycker vi vore en bättre väg att gå, och vi röstar därför alltså på vår politik och ingen annans politik. Jag ska också, helt kort, säga några ord om reservation, som mest liknar ett virrvarr av allt och ingenting. För min del är det egentligen rätt så ologiskt att försöka debattera integrationspolitik med ett politiskt parti som inte vill ha någon integration ett parti som dessutom bygger hela sin ekonomiska politik på en 90-procentig minskning av asyl- och anhöriginvandringen. Den ska lösa allt från höjd a-kassa till att det ska forskas mer: Det ska bli mer pengar i plånboken till både pensionärer och alla oss andra, det ska ske förstärkningar i rättsväsendet, och sjukvården ska visst också få mer administrativt stöd. Det är ingen hejd på vad den minskningen ska räcka till! Men det tydligaste i särskilda yttrande är ändå deras främlingsfientliga inställning över lag, och deras övertro på enkla lösningar, som faktiskt förslagen i deras ekonomiska politik visar med all tydlighet. Jag slutar mitt anförande där jag började. Socialdemokraterna anser att människors rörlighet är bra och att det gynnar . Därför ska vi fortsätta ta emot folk från andra länder. Allt annat vore att göra självmål när vi nu dessutom ser att vi behöver fler människor i jobb för att kunna finansiera välfärden. Vi behöver fler händer i vården, fler som startar eget, fler vuxna på skolorna och många fler som jobbar i tjänstesektorn. Vi behöver alla, och alla arbetade timmar är guld värda. Men för att de nyanlända snabbt ska hitta sin plats i vårt samhälle är det viktigt att de får ett stöd som utgår från deras individuella förutsättningar. På det sättet kan de vuxna snabbare komma i arbete och få ta del av allt det där goda som ett jobb innebär arbetskamrater, egen lön att leva av och struktur på vardagen och snabbare kunna lära sig vårt säkert krångliga språk. Barnen får en bra start i skolan och de lite äldre unga får en rimlig chans att plugga i kapp sina jämnåriga svenska skolkamrater. Jämlikhet, solidaritet och rättvisa, skatt efter bärkraft och välfärd efter behov det är klassisk socialdemokratisk välfärdspolitik, kanske mer känd och uttryckt som den svenska välfärdsmodellen. Ett samhälle som bygger på öppenhet och tolerans är det som vi socialdemokrater vill fortsätta utveckla och arbeta för. 28 (MP): Jag måste tacka föregående talare för ett starkt engagerat tal. Jag ska börja med att tala om grundfrågan hur vi ser på vårt samhälle när vi diskuterar frågor som integration och jämställdhet. Vi behandlar utgiftsområde 13, som just tar upp dessa frågor. Det är ett av två områden som vårt utskott har att arbeta med. Man brukar säga att en trasig klocka går rätt två gånger . Det skulle också kunna vara ett sätt att beskriva regeringens jämställdhetspolitik. Visst finns det insatser som är välbehövliga och riktiga. Det gäller inte minst insatser mot mäns våld mot kvinnor. Jag har jobbat väldigt mycket med det i mitt förra utskott justitieutskottet. Där har regeringen genomfört insatser som är värda att berömma. finns det dock andra insatser som man skulle kunna lyfta upp och som hade kunnat göras rätt. Jag vill säga det inledningsvis för att markera hur jag och anser att regeringens hantering av jämställdhetsfrågorna är i grunden. Om vi ser till vad man har gjort med arbetslöshetsförsäkringen är det inte bara ett problem för alla som arbetar och blir arbetslösa. Det är också en fråga om makt mellan män och kvinnor. är det så att ju större arbetslöshet som en kassa har, desto större problem är det i slutändan. Jag välkomnar förvisso utskottsidén och den förra majoritetens tankegångar i de här frågorna. Jag ser också fram emot förklaringar om hur vi ska hantera det vidare. Vi vet också att det är ett stort problem med sjukersättningen. Där har man sänkt ersättningsnivåerna. Man skulle kunna kalla det för skåpmat. Men det är värt att lyfta upp frågan. Man har urholkat anställningstryggheten för långtidssjukskrivna. Det är också ett område där kvinnor drabbas hårdare än män. När vi tittar på jämställdhetspolitiken generellt tycker vi från att det är dags för en nystart för att vrida jämställdhetspolitiken i feministisk riktning. Vi kan inte nöja oss med att bara återställa och göra det som den här regeringen har förstört bättre. Vi måste på många sätt se över hur vi kan hantera frågorna så att det inte bara blir teoretiserande utan att man också kommer fram med konkreta förslag. har bland annat lyft upp barnomsorg på obekväm arbetstid så att människor kan arbeta på de tider de förväntas vara på plats utan att känna att ansvaret för barnen gör att de kanske vägrar att arbeta eller tvingas till deltid. Här har tidigare insatser och förslag från regeringssidan tyvärr lyst med sin frånvaro. har regeringen inte haft så många månader på sig. Men vi har facit från föregående mandatperiod. Den har ökat klyftorna mellan män och kvinnor, och sedan skvätter den ut lite pengar i olika jämställdhetsprojekt för att kunna säga: Vi jobbar ju med jämställdhet, se på alla hundratals miljoner vi har lagt på dessa områden! Det finns väldigt bra projekt. Det finns projekt som är värda att uppmärksamma, kopiera och försöka mainstreama så att flera områden i tar till sig de goda exemplen. Men helhetsperspektivet har alltför ofta saknats. Framför allt vägrar man utvärdera vad pengarna egentligen har använts till. Man vägrar se över om de har gjort någon nytta alls för de områden där det inte direkt går att säga. Allra mest väsentligt är att de stora strukturella förändringar som regeringen har gjort på arbetsmarknaden innebär att de ökade klyftor mellan kvinnor och män växer och takten accelererar. Det som regeringen kallar utanförskap är det andra området. Det finns en tydlig koppling mellan utanförskap och misslyckad integrationspolitik. Det vill jag också tala om. Vi kanske kommer att höra att man skyller på ett annat parti. Företrädaren för det partiet berättade vad de tycker . Vi brukar ofta få höra att det som har hänt tidigare är Socialdemokraternas fel. Om man tittar på vad som har hänt finns det en möjlighet att ta ansvar. De gånger som vi från oppositionen lyfte upp frågan om att det som görs och föreslås är fel brukade man säga: Vi har bara haft på oss. Sedan sade man: Vi har bara haft på oss, vi har bara haft på oss och vi har bara haft på oss. De ansvarsfulla uttalandena ska bli intressanta att höra när företrädare för de partier som utgör regeringsunderlag äntrar talarstolen. Kommer de att fortsätta att skylla på tidigare socialdemokratiska regeringar? Det är vi tydligt kan se att fler människor har hamnat utanför enligt den definition som regeringen har. Flera partier i den nuvarande regeringen gick till val på minskat utanförskap. Det har blivit ett av de problem som man brottas med. Vi har tittat på vad som ska hända med politiken på området. Jag hoppas verkligen att det inte bara blir läpparnas bekännelse och teoretiserande utan att man försöker göra saker inom området. Jag återvänder till området jämställdhet. Det finns ett område som vi från sida haft problem med. Det är idén om jämställdhetsplaner och handlingsplaner för jämställda löner. Vi har sedan de senaste ändringarna ett problem med att det är företag med fler än 25 anställda som behöver göra upp de planerna. Man kan naturligtvis hålla på med sifferexercis och tala om hur många anställda kvinnor och män som på grund av detta har hamnat i en situation där de hoppas att arbetsgivaren ska klara av detta ändå utan det tydliga stöd från samhället som många företagare behöver för att kunna hantera en så viktig strukturell fråga. Vi har från sida på detta område gått i motsatt riktning. Vi tycker att det vore lägligt att ta fram förslag om till exempel heltid för att se om möjligheten går att hantera. Det vore bra och ett steg i rätt riktning om personen får den sysselsättningsgrad den vill ha. Alla vill inte jobba heltid. Då ska de inte heller tvingas till det. Men i de fall där det finns möjlighet till det och där deltidsarbetande vill jobba heltid, och många av dem är kvinnor, ska möjligheten finnas. Det bästa vore förstås om arbetsmarknadens parter skötte frågan själva. Men tyvärr har vi inte nått dithän . Därför måste någon sätta en tydlig press, och det är här vi politiker kommer in. Jag vet att många kommuner, det vill säga inom den offentliga sektorn, jobbar aktivt med detta. Det har också gett resultat. Det är inte ett sisyfosuppdrag. Det går att göra förändringar inom området. Det behöver inte vara uppdelat, som det är på många områden . Det borde exempelvis finnas fri tillgång till barnomsorg, som jag talade om . Det är bara en liten detalj. När man tittar på hur jämställda löner ska kunna hanteras inom den statliga förvaltningen ligger det förvisso inte inom vårt utgiftsområde. Men om man tittar på helheten i budgeten ser vi att det vore lämpligt att staten föregick med gott exempel. Staten har makt att visa att det är möjligt för att vi ska få bort de stora löneskillnaderna mellan män och kvinnor. Jag vill avsluta med att lyfta fram den idé som det här utgiftsområdet handlar om. Det är viktigt med arbete för att stadsdelar och bostadsområden inte ska segregeras och att det ska finnas mångfald. Därför anser vi från att staten och regeringen har ett ansvar att motverka den uppdelning vi kan se. Här anser vi att ett aktivt mångfaldsarbete är en framgångsväg. Att lyfta fram varje individs erfarenhet och kunskaper och att bygga på de lokala resurser som finns ger framtidshopp och framtidstro. 29 (SD): Låt mig börja med att yrka bifall till reservation 3 där vi sverigedemokrater delvis ställer oss bakom vår egen budgetmotion men även inom utgiftsområdet ställer oss bakom De rödgrönas budgetmotion. Vi debatterar nu utgiftsområde 13, Integration och jämställdhet. Integration, som är ett område där de senaste 30 årens insatser kan sammanfattas med ett enda ord: fiasko. Oavsett om vi har haft socialdemokratiska eller borgerliga regeringar har deras satsningar och åtgärder på integrationsområdet visat sig vara i det närmaste verkningslösa. Under dessa har hundratals miljarder satsats på meningslösa integrationsprojekt. Särlagstiftning och särrättigheter för vissa grupper i samhället samt undanträngningar och förminskning av majoritetskulturen har använts för att skapa en utopi det mångkulturella smältdegelsamhället. Åtgärderna har inte bara visat sig verkningslösa. De har inneburit en smärre katastrof för många människor i det här landet. Inte bara människor som är födda i utan även de som har kommit hit senare i livet har tvingats in i politiskt skapade utanförskapsområden. Hög kriminalitet, hög arbetslöshet, förslumning och religiös och politisk extremism har frodats som ett resultat av den misslyckade integrationspolitiken. Inte minst har man kunnat se prov på det totala misslyckandet. Genom Wikileaks har vi fått ta del av hur kommunala tjänstemän i till amerikansk ambassadpersonal fullständigt dömer ut den svenska integrationspolitiken. kunde alla och envar se den yttersta konsekvensen av den havererade integrationspolitiken genom sprängdådet på . Jag kan lugna mina motdebattörer. Jag tänker inte stå här och göra den här debatten till en debatt om självmordsbombare i den svenska julhandeln. Den debatten behöver vi sverigedemokrater inte ta. Svenska folket är kloka nog att själva avgöra vem som bär ansvaret och vem som har försatt landet i denna bedrövliga situation. Resultatet av svenska folkets uppvaknande kommer att visa sig vid nästa val. I vår budgetmotion beskriver vi sverigedemokrater vår politik inom området Integration och jämställdhet. Vi vill där spara sammanlagt 2,8 miljarder på utgiftsområde 13, jämfört med budgetpropositionen. I stort sett samtliga besparingar kan härledas till vår ambition att sänka anhörig- och asylinvandringen . Vi skulle därmed komma ned till ett mottagande av nyanlända som motsvarar nivån i våra grannländer. Integrationspolitiskt eftersträvar assimilering, vilket betyder att det i första hand är invandrarna som ska anpassa sig och förväntas anpassa sig till det svenska samhället och inte tvärtom. De invandrare som väljer att flytta till ska således även förväntas vilja bli en del av samhället, varför sfi-bonus och andra liknande integrationsåtgärder blir överflödiga. Den ansvarsfullt bedrivna invandringspolitiken medför i övrigt väsentligt lägre kostnader för att hantera denna invandring. Som ett led i strävan att stärka en gemensam identitet ska också stödet till organisationer som syftar till att stärka invandrades ursprungskulturer nekas fortsatta bidrag. Vi sverigedemokrater anser att de besparingsförslag inom området Integration som De rödgröna föreslår i stora delar motsvarar våra förslag till besparingar. Det gäller sfi-bonusen som även säger nej till. Liksom den rödgröna oppositionen vill vi heller inte anslå några medel till regeringens så kallade etableringslotsar. Därför väljer vi att tillstyrka den rödgröna motionen, även om den totalt sett innebär mindre besparingar på utgiftsområdet än vi sverigedemokrater föreslog i vår ursprungliga motion. När nu väljer att tillstyrka De rödgrönas motion skulle en majoritet ha kunnat uppstå för de besparingar som dessa partier har föreslagit, vilket skulle ha gjort det möjligt att satsa på andra områden. Jag kan dess värre konstatera att Socialdemokraterna, och hellre avstår från att stödja sin egen politik än att åstadkomma konkreta resultat med hjälp. Jag är medveten om att till exempel Socialdemokraterna hävdar att dessa besparingar skulle användas till satsningar inom andra utgiftsområden, satsningar man då inte skulle kunna få igenom med hjälp. Hur vet ni det? Har ni frågat? Likt tjuriga småbarn har man satt sig i sandlådan i hörnet och tagit med sig alla spadar och hinkar och vägrar att låta den nya killen i klassen vara med och leka. De har egentligen ingen aning om vilka resultat eventuella förhandlingar skulle kunna resultera i. Man har vägrat att förhandla. Det här duger inte, S, V och MP! Ska ni kunna erbjuda ett alternativ till Alliansen 2014 måste ni inte bara ha en egen politik. Ni måste också ha en vilja och modet att genomföra den. Men det kanske är där problemet ligger. Det verkar ju inte bättre än att Socialdemokraterna inte bara gick till val på en politik som väljarna inte trodde på. Ni trodde inte på den själva. Alliansens budgetproposition skulle ha kunnat innebära den integrationspolitik så väl behöver. Jag säger skulle ha kunnat. Lovvärd är ambitionen att slussa nyanlända inte till men väl till Arbetsförmedlingen. Men lovvärda ambitioner drunknar i meningslösa och diskriminerande integrationsåtgärder. Alliansens invandrings- och integrationspolitik innebär i allt väsentligt mer av samma vara, mer av samma politik som har skapat dagens utanförskap. Man vägrar se verkligheten. Man vägrar att ta tag i de grundläggande problemen. Den integrationspolitiska båten fortsätter att ta in vatten. Hålen i skrovet är alltför stora. Det spelar ingen roll hur många och hur stora öskar ni utrustar de svenska skattebetalarna med. De kommer ändå aldrig att hinna med att ösa tillräckligt snabbt för att undvika att båten sjunker. Till slut kommer dessa skattebetalare att byta båt och överge ert sjunkande skepp. Det finns grundläggande förutsättningar för att kunna lösa framtidens integrationsproblem. Invandringen får inte vara större än att det går att motivera den samhällsekonomiskt, arbetsmarknadsmässigt, socialt eller humanistiskt. I samtliga dessa fyra delar är just nu invandringen för stor. Som ett första steg mot ett mer jämställt och tryggare samhälle för kvinnor vill vi ge ett utökat stöd till utsatta invandrarkvinnor genom en offensiv mot tvångsgifte och hedersrelaterat och religiöst förtryck. Vi kräver också en kraftig straffskärpning för kvinnofridskränkningar i form av människohandel, våldtäkter och kvinnomisshandel. Detta kombineras med förebyggande insatser och ökade resurser för ett värdigt omhändertagande av offren för dessa brott. Vi ville i vår ursprungsmotion anslå 200 miljoner mer än regeringen på dessa områden. Bland annat vill vi höja stödet till kvinnojourer, stödet till organisationer som motverkar hedersrelaterat våld och stödet till organisationer som motverkar våld mot kvinnor. Vi måste i jämställdhetsdebatten sluta sila mygg och svälja kameler. 30 (S) replik: Som jag sade i mitt anförande är det egentligen rätt ologiskt att försöka debattera någon form av integrationspolitik med ett politiskt parti som inte anser att någon integration över huvud taget är nödvändig, men jag kunde liksom inte riktigt låta bli. Jag sade också i mitt anförande att när vi röstar på vår politik menar vi precis det vi säger. Det bygger inte bara på ett anslag i en budgetpost utan det handlar om så mycket mer. Politik handlar ju om värderingar, ideologier, inställning till samhället och vad man har för inställning till andra människor, inte till en budgetpost i en budget. När på sitt manér gör en stor sak av att vi på något vis inte skulle vilja leka med den nya killen i klassen vill jag säga att politik för mig är mycket, mycket allvarligare än så, och därför undrar jag: Om nu har en ekonomisk politik som håller i alla lägen, av vilken anledning skulle då vilja rösta på en rödgrön reservation när uppenbarligen tycker så väldigt illa, inte bara om socialdemokratin utan även om den borgerliga regeringen? 31 (SD) replik: Frågan är väldigt enkel att svara på. Det vet mycket väl. Vi hade totala besparingar på 2,8 miljarder på budgetområdet. Era besparingar gentemot budgetpropositionen på 544 miljoner överensstämde på öret med liknande besparingar i vår egen budgetmotion. Vi såg naturligtvis tillfället att få till stånd, inte hela vår besparing på 2,8 miljarder, det såg vi som orealistiskt vi trodde egentligen inte på att vare sig regeringen eller den samlade oppositionen, förutom , skulle ställa sig bakom budgetmotion men en viss del av våra besparingar såg vi en möjlighet att få igenom genom att ställa oss bakom er reservation. Sedan väljer ni att inte rösta på era egna förslag, er egen politik. Det motiverar ni med att vi i och för sig föreslår samma besparingar men att vi inte ska satsa pengarna på samma sak och därför kan ni inte stödja er egen politik. Men hur vet ni det? Ni har ju inte pratat med oss. Ni har inte pratat vare sig med mig i utskottet eller med oss när det gäller budgetpolitiken totalt sett. Ni har ingen aning om vilka satsningar vi hade varit beredda att gå med på. Hur kan du stå här och påstå att vi inte ville göra de besparingarna på ett utgiftsområde därför att vi inte visste att vi skulle få igenom satsningar på ett annat? Ni vet inte. Det är hela svaret. Sedan pratar du om värderingar, ideologier och så vidare. Ni håller alltså era höga principer som viktigare än politiskt resultat. Det är det svar som jag har fått från . 32 (S) replik: För mig handlar politik, ideologi och synen på människor och samhället om någonting så mycket mer än en budgetpost i en budget. Varför lägger man fram politiska förslag? Varför vill man förändra i en borgerlig regerings budget? Det handlar ju om att vi har en helt annan politisk syn än vad har. Vi har en helt annan syn på invandring, på människors lika värde och på kvinnors rätt. Det handlar inte om att ni bara skulle rösta på en reservation som vi hade till budgetförslaget. Det handlar också om vilket samhälle det är vi vill se. Vi tycker att människor från andra länder har bidragit till utveckling och tillväxt. Det är alldeles övertydligt i särskilda yttrande att er främlingsfientlighet och övertro på framför allt enkla politiska lösningar på något vis skulle göra att vi skulle tycka att det vore bra om ni röstade på vår reservation. Det handlar ju om helt andra saker och om vad vi skulle vilja använda pengarna till. Det är där vi skiljer oss så mycket åt. Vi har inte samma syn på mänskligheten. Vi har inte samma syn på invandrare. Vi har inte samma syn på andra människor. Vad ska vi prata om, om vi inte ser samhället och problemen som finns i samhället med samma ögon? Ni har ju helt andra glasögon än vi har. Vad skulle vi ha att prata om när vi inte har samma politiska värdering av vad som händer i samhället och därmed heller inte har lösningar på de problemen? Jag förstår liksom inte varför man i ett anförande tar upp och gör stor sak av att inte vi skulle rösta på vår egen politik. Det är ju det vi gör, men den sammanfaller helt enkelt inte med politik. 33 (SD) replik: Jag skulle vilja inleda med att säga att tar överord i sin mun, främlingsfientlighet och annat. Det är beklagligt. Du vet över huvud taget inte vilken människosyn jag har. Jag har aldrig träffat dig eller pratat med dig personligen. Den här debatten är första gången. Du kan inte bedöma mig. Du vet inte vilka åsikter jag har om människor. Gör inte det misstaget! Nog sagt om detta. Ska ni springa och gömma er varje gång ställer sig bakom ett av era förslag kommer ni att få gömma er väldigt ofta de kommande fyra åren. Det är så det ser ut i praktiken.