prot · GX09137 · 2010-06-15 00:00:00 — Övriga i betänkandet upptagna frågor Kammaren godkände utskottets anmälan. Utskottets anmälan lades till handlingarna. KU25 En ny radio- och tv-lag Punkt 1 (Avvecklande av och tv, Radio- och tv-verket och ) 1. utskottet 2. res. 1 (s, v, mp) Votering: 159 för utskottet 152 för res. 1 38 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 86 m, 27 c, 24 fp, 21 kd, 1 - För res. 1: 116 s, 18 v, 18 mp Frånvarande: 14 s, 10 m, 2 c, 4 fp, 3 kd, 4 v, 1 mp Punkt 5 (Sponsring, reklam och produktplacering) 1. utskottet 2. res. 2 (s, v, mp) Votering: 159 för utskottet 152 för res. 2 38 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 86 m, 27 c, 24 fp, 21 kd, 1 - För res. 2: 116 s, 18 v, 18 mp Frånvarande: 14 s, 10 m, 2 c, 4 fp, 3 kd, 4 v, 1 mp Punkt 6 (Konsumenters valfrihet över kabel-tv-nätet) 1. utskottet 2. res. 3 (s, v, mp) Votering: 159 för utskottet 153 för res. 3 37 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 86 m, 27 c, 24 fp, 21 kd, 1 - För res. 3: 117 s, 18 v, 18 mp Frånvarande: 13 s, 10 m, 2 c, 4 fp, 3 kd, 4 v, 1 mp Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. KU39 Indelning i utgiftsområden m.m. Punkt 1 (Obligatoriskt överskottsmål) 1. utskottet 2. res. (s, v, mp) Votering: 159 för utskottet 153 för res. 37 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 86 m, 27 c, 24 fp, 21 kd, 1 - För res. : 117 s, 18 v, 18 mp Frånvarande: 13 s, 10 m, 2 c, 4 fp, 3 kd, 4 v, 1 mp Punkt 5 (Ändringar i riksdagsordningens huvudbestämmelser) I denna punkt föreslogs ändringar i riksdagsordningens huvudbestämmelser. Av förslaget framgick att ändringarna önskades bli genomförda med ett enda beslut. För bifall därtill krävdes, i enlighet med 8 kap. 16 § andra meningen regeringsformen, att minst tre fjärdedelar av de röstande och mer än hälften av ledamöter förenade sig om beslutet. Enligt 5 kap. 4 § andra stycket riksdagsordningen skulle beslutet fattas genom omröstning med omedelbar rösträkning. Votering: 310 för bifall 2 för avslag 37 frånvarande Talmannen konstaterade att minst tre fjärdedelar av de röstande och mer än hälften av ledamöter hade röstat ja. Kammaren hade således bifallit utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För bifall: 117 s, 86 m, 27 c, 24 fp, 21 kd, 16 v, 18 mp, 1 - För avslag:2 v Frånvarande: 13 s, 10 m, 2 c, 4 fp, 3 kd, 4 v, 1 mp () anmälde att han avsett att rösta ja men markerats ha röstat nej. Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. KU41 Uppskov till 2010/med behandlingen av vissa ärenden Kammaren biföll utskottets förslag. JuU24 Uppskov till 2010/med behandlingen av vissa ärenden Kammaren biföll utskottets förslag. JuU34 Rättelse i Kammaren biföll utskottets förslag. JuU35 Ändring i Kammaren biföll utskottets förslag. 10 § Beslut om ärenden som slutdebatterats vid dagens sammanträde UbU23 En akademi i tiden ökad frihet för universitet och högskolor Punkt 1 (Högskolans interna organisation och läraranställningar) 1. utskottet 2. res. 1 (s, mp) Votering: 159 för utskottet 153 för res. 1 37 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 86 m, 27 c, 24 fp, 21 kd, 1 - För res. 1: 117 s, 18 v, 18 mp Frånvarande: 13 s, 10 m, 2 c, 4 fp, 3 kd, 4 v, 1 mp Punkt 2 (Reviderat förslag till ökad frihet för universitet och högskolor) 1. utskottet 2. res. 2 (s, mp) Votering: 159 för utskottet 151 för res. 2 39 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 86 m, 27 c, 24 fp, 21 kd, 1 - För res. 2: 115 s, 18 v, 18 mp Frånvarande: 15 s, 10 m, 2 c, 4 fp, 3 kd, 4 v, 1 mp FiU24 Utvärdering av penningpolitiken 20072009 Kammaren biföll utskottets förslag. FiU36 Vissa utredningsbehov med anledning av finanskrisen Kammaren biföll utskottets förslag. 11 § Patientsäkerhet och tillsyn Föredrogs socialutskottets betänkande 2009/10:SoU22 Patientsäkerhet och tillsyn (prop. 2009/10:210). 46 (): I detta betänkande behandlas regeringens proposition 2009/10:210 om patientsäkerhet och tillsyn samt 17 motionsyrkanden som har väckts med anledning av propositionen. Utskottet behandlar även 11 motionsyrkanden som väckts under den allmänna motionstiden . Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag om att lagen om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område upphävs och ersätts av en ny patientsäkerhetslag. Utskottet ställer sig även i övrigt bakom de förslag till lagändring som finns i propositionen. Den nya patientsäkerhetslagen innehåller bestämmelser om att vårdgivare ska bedriva ett systematiskt patientsäkerhetsarbete som bland annat innebär att utreda händelser i verksamheten som medfört eller hade kunnat medföra en vårdskada, att ge patienter och närstående information och möjligheter att bidra till patientsäkerhetsarbetet samt att till rapportera legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal som bedöms utgöra en fara för patientsäkerheten. Disciplinpåföljderna varning och erinran ersätts av en utökad klagomålshantering hos med möjlighet att rikta kritik mot yrkesutövare. Staten får utökade möjligheter att tillgripa skyddsåtgärden prövotid. I beslut om prövotid ska det kunna fastställas en prövotidsplan som den legitimerade ska följa. Det föreslås också att bestämmelserna om återkallelse av legitimation och annan behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården förändras bland annat på så sätt att det tydliggörs att även allvarlig brottslighet utan samband med yrkesutövningen ska kunna utgöra grund för återkallelse. Jag lämnar härmed över betänkandet till debattörerna. 47 (): Sjukvårdens uppgift är att bota, lindra och trösta. När vi söker oss till vården är vi ofta sjuka, sköra och utsatta, men man ska ha klart för sig att sjukvården är en riskverksamhet. När vi söker oss till vården i hopp om att bli botade, lindrade och tröstade i vår sköra och utsatta situation händer det att vi blir felbehandlade, att vi till och med blir sämre än vi var innan vi sökte vård, och det finns de som avlider. Man har försökt göra uppskattningar av hur stort problemet med felbehandlingar på grund av dålig patientsäkerhet i vården är. Ingen vet säkert, men man talar om att 100 000 patienter felbehandlas i vården. De får inte den bot, lindring och tröst som de rimligen väntade sig när de sökte vård. Man talar om att så många som 3 000 personer avlider på grund av fel i vården. Det är oerhört allvarligt, men vi förstår alla att sjukvården måste vara en riskverksamhet. Det går inte att nå noll i risk. Vi politiker har ett oerhört stort ansvar för att skapa så goda förutsättningar som möjligt för att minimera risker och felbehandlingar i vården. Vi måste självkritiskt säga att vi inte har gjort tillräckligt. De system vi har för att säkerställa god kvalitet och bra patientsäkerhet är huvudsakligen tillsyn och anmälningar via . tillsyn är huvudsakligen driven av lex Maria-anmälningar. När någonting har gått fel eller när det fanns risk för att något kunde gå fel gör man en anmälan. Det renderar tillsynsaktiviteter från . bygger per definition på att någonting redan har gått fel, och man utreder ansvaret för det. Vi socialdemokrater har funderat mycket på hur vi ska få bättre patientsäkerhet, högre kvalitet och större likvärdighet i vården. Vår slutsats är att de nuvarande styrinstrumenten inte räcker till. Vi föreslår därför att man för över mer resurser för att säkerställa att det blir rätt från början. är de nationella statliga resurserna nästan helt och hållet inriktade på att ta reda på varför det gick fel och vilka som är syndabockarna efter det att något har gått fel. Båda de sakerna är viktiga att göra, men det är ändå viktigare att säkerställa att det blir rätt från början. Vi måste kunna svara medborgarna på frågan: Vad har ni gjort för att det skulle bli rätt från början, för att detta inte skulle drabba min anhörige eller mig? Det har resulterat i att vi föreslår en nationell kvalitetscertifiering av alla offentligt finansierade vårdgivare. Det är en certifiering som man genomgår genom att professionen själv med vidareutbildning besöker och undersöker klinikerna och enheterna för att säkerställa att rutiner finns på riktigt och inte bara i en pärm någonstans. Man ska säkerställa att säkerhetsarbetet fungerar på det sätt som är avsett och att det inte bara finns som en instruktion i en lag eller förordning. Man har det systemet i . Jag tror att vi har mycket att lära av den danska kvalitetsmodellen där man har bättre fokus på kvalitets- och säkerhetsfrågor. En annan viktig fråga för oss är att säkerställa att personalen kan, vill och törs berätta om sådant som de upplever som risker. För att åstadkomma det tror jag att de förändringar som föreslås i den proposition som vi nu ska fatta beslut om är viktiga. Man minskar repressalieinslaget mot enskilda individer i lagstiftningen. Något som fattas i lagstiftningen är skydd för den som arbetar i privat driven vård. Där har man inget meddelarskydd . Det är bara den vårdpersonal som arbetar i offentligt driven sjukvård som omfattas av ett grundlagsskydd, ett meddelarskydd, som gör att man alltid kan berätta om villkoren utan att vara rädd för repressalier och utan att vara rädd för att bli eftersökt. Om man arbetar i privat driven vård har man inte det skyddet. Det finns dess värre många enskilda individer som vittnar om att det gör att man drar sig för att berätta om sådant som man upplever som risker. Regeringens proposition undviker de två viktiga frågorna: Hur ska vi säkerställa att vi gör rätt från början i vården? Hur ska vi säkerställa att alla anställda vågar berätta också om sådant som man bara misstänker kan leda till problem längre fram? Propositionen innehåller, trots dessa brister, viktiga förslag som kan förbättra patientsäkerhetsarbetet. Jag tror att det är en viktig förskjutning som sker med den nya lagstiftningen där vi lägger större ansvar på vårdgivaren att ha system som fungerar. När vi ska utreda felen tittar vi på hela händelseförloppet, inte bara på den enskilda individen. Det måste också sägas att propositionen, som har fler fördelar, har mött skarp kritik som jag menar att man måste lyssna på och ta på allvar. Det gäller framför allt den kritik som har riktats från Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnds generaldirektör som har pekat på det som fattas i propositionen, nämligen hur man ska ta emot all frustration hos människor som har blivit felbehandlade eller som har fått se en nära anhörig bli skadad för livet eller till och med förlora sitt liv i vården. Det skapar en enorm frustration hos människor, en enorm sorg och en enorm ilska en berättigad frustration, sorg och ilska. Jag tycker att det som saknas i propositionen är hur det ska tas om hand. Det handlar inte bara om att få upprättelse i form av en bestraffning eller en ändring av regler. Det handlar om att ta denna enorma sorg och frustration på allvar. Jag tror att det finns en berättigad kritik och risk för att vi får se ett ökat antal polisanmälningar, inte för att det nya systemet inte skulle klara av att hantera de fall där man behöver vidta åtgärder för att man har gjort fel i vården, utan för att systemet inte räcker till för att hantera ilskan, frustrationen och sorgen hos människor som har blivit felbehandlade eller som har sett en nära anhörig bli felbehandlad. Den frågan måste man ta på största allvar. Jag ska villigt erkänna att det inte är någon enkel fråga. Men vi har föreslagit att man måste följa upp detta oerhört noga. Det vore ett misslyckande om frustrerade och ledsna människor som har förlorat en anhörig i sjukvården ska vända sig till polisen och inte kunna bli bemött i vårdens organisation. Det andra som också är oacceptabelt i förslaget är att det inte finns ett system för överklagande av beslut. Det har regeringen själv erkänt och säger i propositionen att man snabbt ska återkomma med ett sådant förslag. Vi litar på det beskedet och hoppas att det kommer att komma innan lagstiftningen finns på plats. vill jag ta upp risken, som man också har pekat på från kritiker, att allmänheten kan uppfatta det som att professionen håller ihop och att uppfattas som professionens myndighet i större utsträckning än vad har gjort. Jag är inte säker på att det är så. Men jag tror att det finns en risk att människor kan betrakta det på det sättet. Därför föreslår vi att det också i nya organisation ska finnas företrädare för allmänheten på samma sätt som det har funnits inom . Vi står förstås bakom alla våra reservationer, men jag yrkar bifall endast till reservationerna 4 och 6. 48 (): Jag vill börja med att säga att patientens ställning behöver förstärkas. Enligt beräkningar skadas 105 000 patienter på sjukhus i . Dessa skador genererar på sjukhus. Utöver det mänskliga lidandet tar de patienter som har skadats i vården i anspråk sjukvårdens resurser som kunde användas för andra patienter för att bota eller lindra deras sjukdomar. anser att propositionens inriktning är bra, men förslagen är inte tillräckliga för att garantera att alla patienter får en säker vård av hög kvalitet. Antagligen kommer den ena efter den andra av mina borgerliga utskottskolleger senare här i talarstolen att beskriva vilka enastående kvaliteter lagförslaget har. Jag kommer därför i mitt anförande att mest fokusera på de förbättringsförslag till regeringens patientsäkerhetslag som har i betänkandet, många tillsammans med Socialdemokraterna och . Hälso- och sjukvården är inte jämlik. Trots hälso- och sjukvårdslagens portalparagraf om god vård på lika villkor i hela landet kan vi hitta tydliga skillnader om vi granskar vården till exempel utifrån klass- och könsperspektiv. Jag har tyvärr ingen könsspecifik statistik över antalet skadade patienter, men jag vågar gissa att det också där finns skillnader som borde studeras närmare. En fråga som har uppmärksammats för inte så länge sedan är att personer med högre utbildning generellt får dyrare och färre läkemedel än personer med lägre utbildning. Med tanke på de risker många läkemedel kan innebära föreslår att orsakerna till denna skillnad utreds. Majoriteten i socialutskottet hänvisar till den kommande nationella läkemedelsstrategin och avstyrker tyvärr vårt yrkande. Läkemedel är inte vilken vara som helst. De kan orsaka allvarliga skador vid felaktigt användande. Jag tror att vi som deltog här kammaren i en aktuell debatt med anledning av läkemedelsskador, som beskrivits på ett omskakande sätt i ett tv-program, aldrig kommer att glömma . Hon fick av sitt liv förstörda, sannolikt av biverkningar från mediciner. Vi rödgröna anser att den nya lagen inte lyfter fram läkemedelsrelaterade problem tillräckligt tydligt, och därför har vi en gemensam reservation i denna fråga. tog vi här i ett beslut om en annan lag som också syftar till att förbättra patientens rättigheter propositionen med namnet Stärkt ställning för patienten vårdgaranti, fast vårdkontakt och förnyad medicinsk bedömning. Den minnesgoda kanske kommer ihåg att jag hade kritik mot förslaget för att det inte innehåller någon särskild analys av patientens rättigheter specifikt inom psykiatrin. ordförande bedyrade att lagen ska omfatta alla patientgrupper. Men återigen verkar regeringen blunda för att patientsäkerhetsproblemen inom den psykiatriska vården ser annorlunda ut än inom den övriga hälso- och sjukvården, eller varför finns inga förslag på hur säkerheten kan förbättras för patienter inom psykiatrin? I motion lyfter vi också fram våra farhågor inför ökningen av privatiseringar inom den psykiatriska vården. Vi menar att effektivitets- och lönsamhetskraven inom den privata vården riskerar att undergräva patientsäkerheten. Vad kommer att hända med patienter som behöver omfattande psykiatrisk vård, som framför allt tar mycket tid, då till exempel det nuvarande ersättningssystemet bygger på att läkaren ska hinna träffa så många patienter som möjligt? Vi i är speciellt oroliga över patientsäkerheten när det gäller personer med självmordstankar och personer som har drabbats av psykos. Regeringen har tagit ställning till en nollvision beträffande självmord. Om hade granskat problematiken inom psykiatrin speciellt hade man antagligen sett att det finns många patienter som begår självmord då de har kontakt med psykiatrin eller vårdas inom psykiatrin. Handlar inte dessa fall, om några, om allvarliga misstag inom vården? talar regeringen om nollvisionen när det gäller självmord, kanske inte hela regeringen, men säger det. borde stödja sin kollega i denna vision, eller hur? Tyvärr kan jag inte fråga socialministern om han tror att denna lag kommer att bidra till att personer med självmordstankar och de som drabbats av psykos får säkrare vård. Sin vana trogen har regeringen inte heller några konsekvensanalyser i propositionen. Jag har så här mot slutet av mandatperioden funderat en hel del på hur det kommer sig att så många av regeringens lagar känns ofärdiga eller ogenomtänkta. Kan det vara för att regeringen konsekvent undviker alla typer av konsekvensanalyser? Hur blir konsekvenserna för kvinnor respektive män, för dem som har låga inkomster eller har sitt ursprung i ett annat land och saknar anhöriga, eller för personer som har psykiatriska problem och missbruksproblem? Kan det vara så att den moderatledda regeringen glömmer bort dessa människor? Enligt min mening har socialministern genomfört alldeles för många lagändringar och lagar som har utretts endast av tjänstemän. När det gäller var visserligen representanter för professionen med som sakkunniga men inte representanter för allmänheten. Utredningen tog fram sitt betänkande på bara så förankringsprocessen kan inte ha varit speciellt grundlig. När jag förberedde mig inför denna debatt och läste kommentarer och artiklar både i medier och i brev som vi ledamöter i socialutskottet fått blev jag mer och mer övertygad om att åtminstone denna proposition borde ha föregåtts av en parlamentarisk utredning. menar att det minsta man kan göra nu är att utvärdera patientsäkerhetslagen för att se vilka konsekvenserna har blivit för personer som behandlas inom den psykiatriska vården. Jag nämnde tidigare farhågor kring konsekvenserna av privatiseringar inom psykiatrisk vård. En mycket viktig del i kvalitets- och säkerhetsarbete är enligt min mening personalens rätt och möjligheter att yttra sig om verksamheten. Anställda i privata vårdföretag har sämre meddelarskydd än anställda inom offentlig verksamhet. De kan inte anonymt lämna ut uppgifter om missförhållanden utan att riskera påföljd från arbetsgivaren. lyfte i sitt anförande fram den här problematiken. Tillsammans med Socialdemokraterna och har vi en reservation där vi säger att vi vill att det lagstiftas om meddelarskydd för personal inom all offentligt finansierad vård och omsorg. Jag står bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservationerna 4 och 9. 49 (): I betänkandet Patientsäkerhet och tillsyn har åtta reservationer, vilka vi naturligtvis står bakom. Men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 3 som handlar om lex . Patientsäkerhet och tillsyn i vården är mycket viktiga frågor. Enskilda och anhöriga måste kunna känna sig trygga i mötet med vården. Felbehandlingar och så kallade undvikbara vårdskador måste radikalt minska. menar att det är bra att regeringen lägger fram denna proposition som innehåller många bra förslag till förbättringar. Dock skulle vi vilja göra ett antal förändringar på patientsäkerhetsområdet förändringar som skulle få stor betydelse för såväl enskilda som samhället i stort. Frågan om disciplinansvar och ansvarssystemets utformning för hälso- och sjukvårdspersonal är en av de viktigaste och kanske känsligaste frågorna i propositionen. Regeringens förslag är att disciplinpåföljderna varning och erinran ersätts av bland annat en utökad möjlighet att besluta om prövotid. Möjligheten att dra in legitimationen för en yrkesutövare kommer att kvarstå. Det kan dock inte uteslutas att förändringarna i ansvarssystemets utformning när det gäller disciplinpåföljd kan leda till att missnöjda patienter eller anhöriga vill att enskilda personer ska ställas till svars. Det kan i så fall leda till att många i större utsträckning än vänder sig till åklagare för att få sin sak prövad i allmän domstol och då med krav på straff eller skadestånd. Men därmed finns risken att ett parallellt straffrättsligt system byggs upp, att ett system byggs upp vid sidan av det ordinarie ansvarssystemet, och att detta får stor omfattning. Vi anser att skälen för en förändring av disciplinpåföljderna i enlighet med propositionen är starka. Men utvecklingen måste följas mycket noga. Det här måste följas upp och återrapporteras till . Om det skulle visa sig att det nya systemet leder till en stor ökning av antalet anmälningar till polis och åklagare måste det här ansvarssystemet kunna omprövas eller ses över. får i det nya ansvarssystemet uppdraget att efter anmälan pröva klagomål mot hälso- och sjukvården och dess personal. beslut om kritik i klagomålsärenden och andra tillsynsärenden ska i det nya systemet inte kunna överklagas. Flera remissinstanser har framfört att patienter och anmälare bör få möjlighet att överklaga beslut om kritik i klagomålsärenden. Vi delar bedömningen att frågan om möjlighet till överklagande måste lösas. Därför är det en stor brist att överklagandefrågan inte är löst i den proposition och det betänkande som är föremål för beslut. Regeringen redovisar i propositionen att en översyn ska göras av rätten att överklaga beslut såväl i klagomålsärenden som i egeninitierad tillsyn. Vi är ense med regeringen om att en sådan översyn bör innefatta vem som ska kunna överklaga beslut, under vilka förutsättningar beslut får överklagas, vilken instans som ska pröva överklaganden samt vilka resurser som denna instans ska ha för denna hantering. Allmänhetens förtroende för klagomålshantering kommer att vara en avgörande fråga i det nya ansvarssystemet. Därför är det viktigt att hanteringen av klagomål från patienter och närstående av de klagande upplevs som tillräcklig, rättvis och rättssäker. Förslaget till hantering av patientklagomålen innebär att den nuvarande öppenheten och möjligheterna till insyn vid den domstolsliknande prövningen genom medverkan av företrädare för allmänheten kommer att försvinna. I princip får bara patient och yrkesutövare full insyn i handläggningen hos . Insyn och kontroll i prövningsprocessen genom medverkan av representanter för allmänheten är i grunden en förtroendefråga. Vi säger därför att representanter för allmänheten även i det nya systemet för hantering av anmälningar och klagomål ska vara med i beslutsfattandet. Jag vill också ta upp den viktiga patientsäkerhetsfråga som de två närmast föregående talarna tagit upp, nämligen frågan om att alla vårdanställda inte har rätt till meddelarfrihet och meddelarskydd. Grundlagen ger offentliganställda ett unikt skydd i form av meddelarfrihet och meddelarskydd. Det innebär att man inte bara har rätt att offentligt uppmärksamma missförhållanden utan också kan göra det anonymt utan att arbetsgivaren får efterforska vem i personalen som framfört uppgifter om verksamheten exempelvis till en journalist. Inom den del av den offentliga vården och omsorgsverksamheten där privata företag är utförare gäller inte meddelarskyddet. Där gäller aktiebolagslagen och andra lagar, till skydd för företaget och dess affärshemligheter. Privatanställda kan inte anonymt lämna ut uppgifter om missförhållanden utan att riskera disciplinpåföljd från arbetsgivarens sida. De riskerar till och med skadestånd eller att förlora jobbet för att ha avslöjat företagshemligheter. och vi rödgröna ser detta som en patientsäkerhetsrisk. Därför är det viktigt att personal även i den privata sektorn ska kunna anmäla missförhållanden som man ser inom verksamheten.