prot · GX0973 · 2010-02-11 00:00:00 — Många, inte minst anställda på Allmänna arvsfonden, skulle vilja se ett obligatoriskt förfarande med registrering av testamenten. är det de brott begicks som medierna tar upp, rapporterar och skriver om just . De brotten hade inte stoppats av en snabbare hantering av regeringen av det förslag som lades fram av 2008. Men vi vet inte. Det kan ha skett många liknande förfalskningar som hade kunnat förhindras med en snabbare hantering. Jag har full förståelse för att regeringen måste prioritera var man lägger sina resurser i . Jag tycker ändå att man inte prioriterar ekonomisk brottslighet tillräckligt mycket. Man skriver i betänkandet att det pågår ett arbete inom EU med frågan om registrering av testamenten. Man hänvisar till det. Men jag tycker inte att det borde vara ett hinder. Tvärtom borde det göra det än mer angeläget att vi försöker att utveckla och tillämpa egna lösningar i . Vi stärker vår position inför framtida förhandlingar om vi har en egen praktik att hänvisa till. Vi skulle kunna få mer gehör för de värderingar som vi tycker är viktiga när det ska göras någon form av . Jag tänker i första hand på de integritetsfrågor som jag upplever att vi i värderar högt. En integritetssäker fungerande svensk modell som har på nacken skulle säkert kunna bli en bra förebild när vi ska förhandla om det här i EU-sammanhang. När jag läser majoritetstexten tycker jag mig inte kunna se några egentliga skiljelinjer mellan majoriteten och oppositionen i själva sakfrågan. Jag tolkar majoritetstexten som att det egentligen bara är en tidsfråga innan vi kommer att få se ett förslag från regeringen. Det kanske vi kan få höra mer om från någon företrädare för majoriteten . När det gäller barnens rätt till vård när föräldrar är oense går det inte att utläsa någon ståndpunkt från majoritetspartierna. Det skulle vara bra om några företrädare för den moderatledda högerregeringen kunde ge en liten signal i dagens debatt om vart det pågående arbetet är på väg. Anser ni i de borgerliga partierna att barnets rätt till vård är viktig? Anser ni att barnets rätt till vård är så viktig att samhället bör garantera barnets rätt även när föräldrarna är oense? Jag tror att många skulle vilja veta om ni anser att föräldrarnas rätt att bråka är viktigare än barnens rätt till vård. Även här hänvisar ni från majoriteten i texterna till att beredning pågår i . Den hänvisningen ger inga signaler vad jag kan se om någon inriktning på arbetet. Det finns ingenting om när vi kan förvänta oss ett resultat och ingenting om vilka hindren är för arbetet. Jag anser att är tydlig. Vi har åtagit oss att säkerställa att barn får vård även när föräldrarna inte är överens. Tyvärr händer det att barn hamnar i kläm när föräldrar bråkar om helt andra saker som inte har något med barnets behov av vård att göra. Det går ut över barnen i sådana situationer. Naturligtvis kan det göra det i många andra situationer också. Jag tycker inte att det är rimligt att nedprioritera en så viktig fråga. Majoritetens företrädare i kammaren borde ta mod till sig och göra ett tillkännagivande. uppgift är att utöva press på regeringen, att kräva mer ibland, snabbare ibland och naturligtvis ofta bättre. Att majoriteten i inte vågar göra ett tillkännagivande i en sådan här fråga tycker jag är lite sorgligt. Naturligtvis är det en svår fråga. Självklart tar det tid, och självklart vill vi egentligen alla se en lösning på problemet. Då kan man undra varför en riksdag som egentligen är enig inte får uttrycka det. Jag tycker inte att det är en hederssak att under en hel mandatperiod nästan aldrig har någon kritik att rikta mot regeringens arbete. Enligt min uppfattning krymper majoriteten, genom sitt sätt att handskas med arbetsfördelningen mellan riksdag och regering, tydligt makt och inflytande. På det sättet menar jag att medborgarnas insyn och inflytande blir lidande. Det måste vara svårt för er som stöttat högerpolitiken att inte ha tillåtelse att tydligt säga att barns rätt till vård när föräldrar inte är ense är en högt prioriterad fråga som regeringen bör lösa. Men det är skönt att en enad opposition kan säga det. Det är synd om barn som får betalningsanmärkningar. Det har vi hört från två tidigare talare. Det är synd om barn som hamnar i kronofogdens register, vare sig de själva är skyldiga till eländet eller inte. Visst kan man känna särskilt för barn som drabbas av att föräldrarna ställer till det för dem och där barnen själva inte har något som helst med saken att göra. Det är svårt att förstå egentligen hur föräldrar kan använda sina barn som målvakter, hur de kan skuldsätta sina barn och på andra sätt sätta sina barn i en sådan situation att de senare i livet kommer att ha svårt att få vanliga normala saker att fungera. Men de föräldrarna har det säkert inte så lätt med sitt eget vuxenliv heller. Jag tror att man får utgå ifrån att i de allra flesta fall är det föräldrar som griper efter det sista halmstrået ganska desperat. Det finns kanske andra fall, men jag tror att det är så. Vi i den rödgröna oppositionen står även här mycket enade bakom att budskap är tydligt. Vad är det egentligen som talar emot en utvärdering? Varför anser majoritetens företrädare att det inte är viktigt att få ett bättre underlag när det gäller hur de åtgärder som redan har vidtagits har fungerat och hur det faktiskt ser ut så att vi kanske kan vidta ytterligare åtgärder? Det är bara det som vi från oppositionen kräver. Slutligen vill jag när det gäller familjerätten i EU bara säga att jag tycker att regeringen har försummat att aktivt verka i EU för att vi ska få en bättre utveckling. Vi ser nu hur de familjesociala frågorna tappar i prioritet inom många av EU:s medlemsländer. Vi ser hur det tydligt går bakåt på det området. Det är ingen bra grund när de familjerättsliga frågorna i ökad utsträckning nu ska samordnas inom EU. Jag står alltså, fru talman, bakom de grönas samtliga reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall till enbart reservation 1. 5 (): I dagens betänkande behandlas drygt ett 80-tal motionsyrkanden från de senaste två allmänna motionstiderna. De rör ett ganska brett spektrum av familjepolitiska frågor, och de allra flesta har behandlats såväl i utskottet som i kammaren tidigare. Därför har utskottet varit överens om att behandla drygt 50 av dessa motionsyrkanden i förenklad ordning. Jag yrkar till att börja med bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer. Den första reservationen i vårt betänkande handlar om registrerande av testamenten. Där pågår ett arbete i EU. Det redovisas att det kommer att komma ett förslag. Vi vet att dessutom har lämnat en promemoria kallad Bouppteckningar och testamentsregler till regeringen, och regeringen bereder den här frågan. Jag kan också nämna att det har dykt upp ett företag som heter . De har lyhört agerat på de önskemål som framförts i press och medier. Det bildades och är som de själva säger en neutral förvaringsplats för testamenten. Vi sade i utskottet det var någon här som kommenterade detta tidigare att utskottsmajoriteten hade varit välvillig till ett bildande av någon sorts testamentsbank. Vi sade i utskottet, om jag ska citera ordagrant, att en rad skäl kan anföras för inrättandet av register för testamenten. Det kan möjligen också finnas skäl mot. Det vet vi inte. Därför är det bra att den här frågan utreds. Nästa ärende i betänkandet handlar om namnlagen. Jag nämner det även om det i den frågan inte finns några reservationer. Det är möjligen lite ovanligt att man nämner sådana fall, men jag kan faktiskt inte låta bli. Skälet är naturligtvis att det nu äntligen tillsätts en utredning. Här kan vi tala om långbänk, när ett enigt utskott till och med avgett tillkännagivanden utan att dåvarande regeringen kom till skott. blir det äntligen en utredning, och det är jag och många med mig glada över. Ett antal motioner handlar om beslutsfattande vid gemensam vårdnad. Man begär en översyn av gällande lagstiftning. Den senaste ändringen beslutades och trädde i kraft under . Det var alltså den socialdemokratiska regeringen som skrev direktiven. Det var den socialdemokratiska regeringen som tillsatte utredningen som föregick lagändringarna. Man måtte inte ha varit särskilt nöjd med resultatet av det arbete som initierades av de egna direktiven, för redan efter begärdes en utvärdering, och det har fortsatt . sade, och det tyckte jag var mycket förtjänstfullt, att vi inte ska skynda på en lösning utan vi ska se till att det blir en så bra och bred lösning som möjligt. Det tycker jag var positivt, för det här är svåra och besvärliga frågor och också, naturligen, mycket viktiga frågor. En sak är vi alla här överens om och det är att det som är det bästa för barnet också ska vara det centrala för de beslut som fattas. Det låter nästan lite egendomligt att man ska behöva uttrycka det, men alla vi som har sysslat med sociala frågor tidigare vet att man i väldigt stor utsträckning tog hänsyn också till föräldrarna och jag vågar nästan i talarstolen också säga till föräldrarnas behov av barn. är det uttryckligen barnens bästa som är i förgrunden. Det tycker jag är mycket positivt. Det är i och för sig inte alltid enkelt om man har varit med om destruktiva och uppslitande separationer att sedan behandla de gemensamma barnen på det för dem allra bästa sättet. Därför vill vi i alliansen ge föräldrarna bättre stöd att själva lösa konflikter så att de får med sig verktyg för att på ett konstruktivt sätt kunna hantera framtida meningsskiljaktigheter, som vi vet att det alltid uppstår i förhållandet mellan barn och föräldrar. Kvalificerad medling och förbättrade samarbetssamtal bör därför in i ett tidigare skede som ett alternativ till en påfrestande process. kan ändå inte en tvist i domstol undvikas, men då bör processreglerna vara så utformade att fokus är på barnets bästa och på samförståndslösningar i stället för att förstärka föräldrarnas konflikt. Normalt ska föräldrarna gemensamt besluta om frågor som rör barnet. En utredare har analyserat vilka nackdelar som kan uppkomma för ett barn vid gemensam vårdnad när vårdnadshavarna inte kan enas om frågor som rör barnet. Det har remissbehandlats och är under beredning i . I det sammanhanget kan jag också nämna att utskottet har varit dels i , dels, senare, i för att ta del av deras stöd och erfarenheter när det gäller de här, som jag vill poängtera, mycket svåra och komplicerade frågorna. Arbetet pågår när det gäller föräldrar och barn och delad vårdnad. Arbete pågår också när det gäller frågan om verkställighet vid beslut, som LiseLotte var inne på. Det handlade i en motion om polishämtning av barn. Där är förarbetena till de bestämmelser som vi har mycket tydliga, och hämtning med polishjälp är extremt ovanligt. Det ska inte förekomma. finns det möjligheter, men det är alltså extremt ovanligt. Enbart det förhållandet att en förälder systematiskt saboterar barnets umgänge med den andra föräldern är inte skäl nog, oavsett vem som har tilldömts enskild vårdnad. Icke förty har regeringen lämnat ett uppdrag till IMS, metoder i socialt arbete, att ta fram riskbedömningsinstrument att användas av i samband med ärenden om vårdnad, boende och umgänge. Frågor om barns skuldsättning är en problematik som inte minst gamla lagutskottet har arbetat intensivt med. Vi har bland annat haft flera seminarier med ett mycket stort antal intresserade deltagare. Vi beslutade också 2004 om förändringar som gör att är skyldig att informera överförmyndaren varje gång en omyndig registreras i KFM:s register. beslutade vi att när ett barn uppges äga ett fordon ska barnets förmyndare registreras i vägtrafikregistret. Sådant som parkeringsavgifter och annat ska alltså belasta föräldern eller förmyndaren och inte barnet. , alltså , trädde flera lagändringar i kraft som minskar risken för missbruk av barns tillgångar. i vår kommer en proposition där regeringen föreslår förändringar i hälso- och sjukvårdslagen samt tandvårdslagen som innebär att en avgift ska belasta föräldrarna, inte barnen. Jag tycker kanske att skrivningarna kring just denna ärendeproblematik har varit lite förvirrande. Barnet betalar nämligen i de allra flesta fall inte för sjukvård eller tandvård, och inte deras föräldrar heller, för den delen. Det som det är frågan om här är i stället de avgifter som sjukvården och tandvården tar ut när barnet inte har dykt upp det skulle. Då får man en straffavgift, och det är denna som har belastat barnen. Denna möjlighet för föräldrarna om man nu ska kalla det en möjlighet tar vi nu bort. Förståndiga landsting kan retroaktivt skriva av de skulder som finns från barn, och jag vet flera landsting som har gjort det. Jag kan rekommendera oss allihop att gå hem och prata med våra landsting och se om detta inte är en möjlighet när vi nu inte vill ha retroaktiv lagstiftning. Till slut: När det gäller frågan om 18-årsgräns för ingående av äktenskap pågår också där ett arbete i regeringen. Även har lämnat en rapport, som heter Gift mot sin vilja. I denna rapport kan vi läsa en ganska förfärande siffra. Det står att så många som 70 000 ungdomar och det är dubbelt så många som ryms i min hemkommun, det vill säga två gånger upplever att de inte kan välja vem de ska gifta sig med. Det handlar om 70 000 ungdomar. Regeringen ska tillsätta en utredning med uppdrag att analysera civilrättslig och straffrättslig lagstiftning för att förebygga och förhindra barnäktenskap och tvångsäktenskap. Dessa direktiv utarbetas på , och jag ser fram emot den kommande utredningen och lagstiftningen. Jag yrkar återigen bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 6 () replik: När det gäller frågan om ett obligatoriskt register för testamenten sade att frågan är under utredning. Utredningen är dock redan klar, och därför tycker vi från oppositionen att det är dags att komma till skott och till beslut. Även om utskottet har någon invändning och det vet jag inte, för det har inte redovisats har utskottet vid denna behandling och vid tidigare behandlingar i sitt betänkande ställt sig positivt till tanken. Utredningen som har gjort har inte heller visat att det finns något hinder för att införa ett obligatoriskt register för testamenten. Därför tycker jag att det inte finns någon anledning att vänta, och det är faktiskt en enkel fråga att fatta beslut om. Vi behöver inte vänta på EU. Det finns ingen anledning; vi vet inte när detta kommer från EU. Jag tycker också att vi över huvud taget ska vara mer drivande i EU och inte bara vänta in. När det sedan gäller oenighet och föräldrar är vi helt överens om att vårdnad om barn är en väldigt viktig fråga. I alla de frågor vi varit inne på, såsom sjukvård för barn, är det klart att man inte ska hasta igenom ett beslut, men måste vi göra någonting. Vi kan inte vänta, för det är också ett beslut. Ett ickebeslut är också ett beslut, eftersom det är barn som far illa. Även om de inte är många är varje barn ett barn för mycket. Utredningen är klar och har remissbehandlats, och det har presenterats utmärkta förslag både från utredningen, som föreslagit att den ena föräldern ska kunna besluta när det gäller till exempel vård för barnet, och remissinstanser, som föreslagit en annan modell, nämligen att föräldrarna kan fatta beslut var för sig. Det viktiga är dock att nu komma till skott och se till att barnen får den vård och det stöd de behöver, och det är därför jag hoppas att regeringen kommer med ett förslag på detta område. 7 () replik: Tack, , för frågorna! Om jag börjar med testamenten tror jag att sade att det är en enkel fråga. Vi har båda suttit i utredningar i flera olika sammanhang, och vi vet att ryms i detaljerna, som vi säger. Det finns nästan inga frågor vi hanterar som kan rubriceras som enkla frågor. Jag vet inte om man ska kalla för en utredning, men det är ett förslag. Vi vet dock, som sade, att man också på Europanivå arbetar med dessa frågor. Vi vet även att livet blir mer och mer komplicerat eftersom vi går över gränserna, gifter oss med andra, bildar bo i ett tredje land och får barn i ett fjärde. Livets rättsliga förhållanden ser inte så enkla ut som de möjligen gör om man bor kvar i samma land. Jag tycker därför att det är positivt att man ser vad EU kommer fram till när det gäller dessa frågor. Sedan kan de här i huset som sitter i EU kanske försöka att på olika sätt skynda på frågorna så att också den rapporten påskyndas i möjligaste mån. Det är klart att det vore lyckligt om frågan fick en lösning, även om jag ser att man kan göra privata lösningar. Man kan som sagt även vända sig till det nya företaget om man tycker att man känner sig säkrare på det sättet. När det gäller frågan om delad vårdnad var vi, precis som jag nämnde, dels i , dels i . Kanske påminner det förslag som föreligger mest om det finländska, men efter att ha varit där och tittat närmare på detta har vi sett att inte heller dessa frågor är lättlösta utan mer komplicerade än man kanske kan ana från början. Jag tror att vi ska vara försiktiga med att ändra lagstiftning med alltför täta mellanrum. Det vållar oro, och jag är säker på att också får telefonsamtal från oroliga medborgare som har svårt att veta vad det är som gäller. 8 () replik: Självklart ska vi inte ändra lagstiftningen lättvindigt, men i dessa fall rör det konkreta problem som drabbar människor här i . Då tycker jag faktiskt att det är befogat att ändra lagstiftningen, speciellt nu när vi har utredningar som är färdiga både när det gäller delad vårdnad om barn och beslutsrätt över barn och när det gäller testamentsregister. Det är utredningen om testamentsregister blev klar, och det är utredningen om vårdnad om barn blev klar. Det är därför vi från oppositionen tycker att det är viktigt att regeringen kommer till skott. Man har haft för att bereda detta, så det finns möjlighet att komma till skott utan att det blir lättvindiga förslag. Jag skulle vilja göra en liknelse mellan testamentsregister och äktenskapsförord. Även när det gäller äktenskapsförord kan det nämligen förekomma att man gifter sig med någon från ett annat land, till exempel ett EU-land, och det är klart att det då kan bli en konflikt om hur det blir med äktenskapsförord. Hur ska det se ut? Vilket lands lagstiftning är det som ska gälla? Var ska äktenskapsförordet registreras? Detta har man kunnat lösa. Det har i alla fall inte varit så stora problem att man har sagt att vi inte ska ha ett äktenskapsförordsregister, vilket vi nu de facto har. Det är faktiskt myndigheter som hanterar detta. berättade om Testamentsbanken, det vill säga att det nu finns ett företag som registrerar testamenten, och det är positivt. Det visar dock på problemen. Vi borde i stället ha ett register i samhällets regi som folk kan känna sig säkra på. Man ska veta att testamentet finns där efter att man själv eller en anhörig har dött och att det automatiskt registreras och uppmärksammas. Vi ska inte behöva förlita oss på privata företag eller anhöriga som hittar testamenten hemma hos folk. 9 () replik: Jag börjar i änden med testamenten. Jag tror nog att man med samma trygghet kan luta sig mot ett privat företag som har hand om testamenten som till exempel mot eller någon annan historia i samhällets regi. Jag tror alltså inte att det ska behöva göra någon skillnad. har varit i gång . De lämnar naturligtvis inte ut hur många som har använt sig av dem, men vad jag förstår har det vuxit ganska snabbt. Det kan alltså också vara en möjlighet. När det gäller den andra frågan, det vill säga utredningen om vårdnad om barn, fick vi ett lagförslag 2006. Det gick inte mer än innan detta förslag började ifrågasättas. Det är inte en positiv utveckling. Det är bättre om man har tid att göra en ordentlig utredning och komma med ett ordentligt förslag så att inte minst föräldrar vet vad som gäller. Jag tycker att det är särskilt viktigt eftersom det handlar om konflikt mellan föräldrar. Samhället ska göra allt för att se till att inte underblåsa dessa konflikter. Då är det ett grannlaga arbete att se till att både den ena och den andra parten blir så nöjd och glad som möjligt. Det kommer också barnet till del. Jag förordar att vi gör ett gediget bra arbete som vi kan stå för och som är bra för föräldrar i denna, som jag sade, både ömtåliga och bekymmersamma situation. 10 (): Familjerättsliga frågor berör och engagerar de flesta av oss oavsett om vi sitter i eller inte. Det har skrivits fler än 80 motioner i ämnet. De allra flesta är behjärtansvärda. Jag kan dock med en viss förtjusning konstatera att de flesta bekymmer som tas upp behandlas i någon utredning; vi har börjat ta itu med dessa frågor. Det finns motioner som tar upp förändringar i namnlagen, så att människor ska ges rätt att ändra förnamn oavsett könsidentitet. Jag har själv skrivit en motion i denna fråga . Regeringen beslutade om direktiv till en parlamentarisk kommitté som ska se över namnlagen och ta ställning till behovet av ändringar i densamma. Den kommer att föreslå åtgärder som främjar en mer enhetlig rättstillämpning. Uppdraget ska redovisas . Jag kan hålla med om att det är , men precis som sades i förra replikskiftet kan det hända att tiden behövs för att det ska bli bra. För transsexuella personer är det viktigt att få byta namn så tidigt i könsbytesprocessen som möjligt. Att behöva presentera sig som om man ser ut som kan i många situationer vara svårt. Man kan tänka sig sådana sammanhang som pass, legitimation, yrke, vad som helst. Det är ett stort problem för de här personerna. Regeringsrätten har meddelat en dom i målet om tillägg av ett förnamn där en vuxen man till sitt förnamn ville lägga . Domstolen ansåg att namnet i sig varken väcker anstöt eller antas leda till obehag för mannen i fråga och att valet av förnamn är, anförde domstolen, en så personlig angelägenhet att en omfattande valfrihet måste tillämpas och tillerkännas den enskilde. Det låter bra, för varför ska man göra livet mer komplicerat än nödvändigt? Flera motionärer tar upp det viktiga i att barn får tillgång till hälso- och sjukvård, tandvård, insatser enligt socialtjänstlagen med mera, precis som sade i början av den här kammardebatten. Det är viktigt även i fall där vårdnadshavare inte är överens, självklart. Det finns hur många historier som helst att berätta om det. överlämnade utredaren, som fått i uppdrag att bland annat analysera vilka nackdelar som kan uppkomma för ett barn vid gemensam vårdnad när vårdnadshavarna inte kan enas om vad som gäller barnet, sitt betänkande. I det föreslås att en av vårdnadshavarna ska kunna tilldelas rätten att fatta beslut på egen hand när det gäller barnets tillgång till hälso- och sjukvård samt tandvård och barnets tillgång till insatser enligt socialtjänstlagen skola, barnomsorg med mera. Det är sagt att barnets andra vårdnadshavare inte ska kunna motsätta sig de beslut som fattas av vårdnadshavaren med självständig beslutsrätt. Enligt förslaget ska vårdnadshavarna i övrigt vara likställda. Då det gäller verkställighet av beslut om vårdnad har regeringen, precis som sade , lämnat ett uppdrag till IMS som går ut på att ta fram ett instrument för riskbedömning som ska kunna använda i ärenden om vårdnad, boende och umgänge. Det pågår en revidering av allmänna råd om handläggning av vissa frågor om vårdnad, boende och umgänge. Vidare kan konstateras att arbetet även pågår med att förbättra arbete över lag. Barnperspektivet kommer att genomsyra och vara en viktig del i det här nya arbetet. Det är inte bara att säga ordet barnperspektiv. Det handlar också om att ska få kunskap om och ha möjlighet att tillämpa barnperspektivet, att kunna se och höra vad barnet säger. Barn i alla ärenden som berör dem själva ska få tala. Då krävs det utbildning av dem som är med och påverkar barnets liv och framtid. Det finns många skrämmande vittnesmål i de här frågorna. Jag och välkomnar verkligen det här förändringsarbetet.