prot · GY0930 · 2010-12-08 00:00:00 — Det kommer att öka kostnaderna för konsumenten, och då slår det väldigt brett. Det slår definitivt mot barnfamiljer, som använder sig av mycket livsmedelsråvaror, men även mot äldre. Det undgår ingen, oavsett vilken inkomst man har. 72 (MP) replik: Eftersom kilometerskatten slår ganska brett har vi förslag även på andra skatteförändringar med en bättre fördelningspolitisk profil. Och eftersom vi vet att lastbilstransporter kommer att behövas också har vi inget förslag på förbud eller något sådant, utan vi föreslår helt enkelt ekonomiska styrmedel som ska göra det mer lönsamt att använda alternativ där sådana är möjliga. Man kan differentiera kilometerskatten geografiskt så att man i de delar av landet där det inte finns några vettiga alternativ, till exempel det som vi pratat mycket om, nämligen där skogen finns, skulle kunna ha lägre avgifter för att i stället ha högre avgifter på motorvägsnätet där vägen går parallellt med järnvägen eller utefter kusten där transporterna kan ske på sjön. På så sätt kan vi försöka undvika oönskade effekter. När jag var ute och talade med ett av de stora skogsbolagen, jag tror att det var , sade de att de gärna skulle vilja transportera mer av sina produkter på järnväg. Deras problem var att det var svårt att få tider på spåren eftersom de var så överbelastade. Vi behöver bygga ut spårkapaciteten så att det blir möjligt att transportera på järnväg, och för det behövs det pengar. I stället för att höja banavgifterna, som regeringen föreslår, och göra det dyrare för dem som transporterar sina varor på järnväg, och i stället för skattehöjningar på vanliga inkomster föreslår vi en kilometerskatt som kan bidra till att vi får pengar för att exempelvis bygga ut järnvägen. får vi då en miljöstyrning så att det lönar sig bättre att göra de miljösmarta valen. 73 (C) replik: Att bygga ut spårkapaciteten tycker jag givetvis är eftersträvansvärt. Där är vi överens. Det håller man också på med på många håll. Man försöker bygga bort flaskhalsar. Man jobbar intensivt med det eftersatta underhållet på vägar och järnvägar. Här finns oerhört mycket att göra. ser vi dessutom hur väderleken påverkar situationen när man både ska sköta underhållet och fixa till kapaciteten. Jag har inte något emot att det görs satsningar på järnväg. arbetar dessutom en utredning med frågan om höghastighetståg. Jag vet att ett av era förslag, , var att lägga bitar av spårkapaciteten i budget. Jag tycker nog inte att vi ska plocka pengarna från de transporter som sker på väg. Oavsett om vi förbättrar dagens spårkapacitet eller bygger ett nytt spår kommer vi aldrig i livet att klara av att täcka upp hela landet. Jag bor själv i en kommun där det är åtskilliga mil till en järnväg. Det handlar alltså inte bara om och skogarna där uppe. Vi har skogar även i . Vi har också andra råvaror som måste fram. Många bor utspridda och är därför beroende av transporter. Vi kommer aldrig att få ett järnvägsnät över hela landet, och det ena ska inte slå ut det andra. Däremot måste vi givetvis titta på möjligheterna att framföra fordonen på andra sätt. Det gäller såväl järnvägar som lastbilar och andra transportslag. 74 (KD): blir debatten något perifer. Vi har haft en finansdebatt och har en skattedebatt. Det har handlat om allt från små teknikaliteter till övergripande påståenden som egentligen inte är verifierade i faktisk vetenskap. Det kan bli lite besvärligt när man lyssnar. Jag ska därför koncentrera mig på det som jag bestämt mig för att tala om. Den ekonomiska krisen är över, i alla fall för tillfället, i vårt land. Vi har en rekordhög tillväxt, sjunkande arbetslöshet och urstarka statsfinanser. Vi kan se att regeringens politik för att värna statsfinanserna har gett resultat. I stället för att som exempelvis och tala om massiva nedskärningar i de sociala trygghetssystemen talar vi om de satsningar på välfärden som vi ska göra framöver. I stället för att tala om skattehöjningar kan vi tala om framtida skattesänkningar för pensionärer, låginkomsttagare och företag. Det kan vara värt att påpeka, vilket en tidigare talare också gjorde, att skatten på pensioner minskar med 7 ½ miljarder . Sammantaget har skatten för pensionärer sänkts med 13 miljarder om vi inkluderar nästa års skattesänkning, vilket är historiskt. Då kan man tala om att värna de grupper som har det sämst ställt i samhället. Det är en betydligt ljusare bild än vad många andra länder kan visa upp. Oppositionens gemensamma skattepolitik är i praktiken numera ett minne blott. Den budgetmotion som De rödgröna lämnade till är därför inte längre aktuell. Mot denna bakgrund tänker jag fokusera mitt anförande på ett par områden som ligger mig och varmt om hjärtat. Det första handlar om att kunna leva på sin egen lön och vem som faktiskt har rätt till sin inkomst. Det kan låta paradoxalt, men faktum är att det ofta framförs förslag som innehåller en grundsyn där medborgarnas inkomster är något som staten har rätt att godtyckligt disponera. Den synen delar inte jag. Staten äger inte medborgarnas löner. Varje skatteuttag som görs ska vara väl motiverat och visa på respekt för medborgarnas pengar, antingen det gäller inkomst från lön eller inkomst från kapital. En annan grundläggande inställning är att skatt ska betalas efter bärkraft. Vi ska gemensamt och solidariskt bära den börda som vår gemensamma välfärd kräver. Men alla ska inte betala lika mycket. Högavlönade ska betala mer än lågavlönade, vilket de också gör. Det brukar kallas för skatt efter bärkraft. Därför är jag glad att Alliansen genomdrev jobbskatteavdraget med den profil det fick, ett avdrag först och främst inriktat på låg- och medelinkomsttagare. får nu dessa inkomstgrupper ett extra tillskott i plånboken av de pengar som de slitit hårt för och som rättmätigt tillhör dem själva. Detta ökar också konsumtionsutrymmet. Alltför höga skattenivåer inkräktar på den enskilda människans och familjens rätt och ansvar att förverkliga grundläggande värden och livsmål. Att höja skatten betyder inte nödvändigtvis att mer pengar flödar in i statskassan. Det har vi kunnat se då vi haft höga inkomster och kommunsektorn efter många årtionden kommit i balans och till och med fått ett överskott. Höga skattenivåer innebär dessutom effektivitetsförluster i ekonomin. Detta är oerhört allvarligt med tanke på det konjunkturläge som råder. Det sista företagen nu behöver är ytterligare pålagor som gör det svårare att överleva. För den enskilda individen och för familjen skulle det naturligtvis medföra en välfärdsförlust, särskilt för dem som lever på marginalen. Genom att hushålla med statens medel, upprätthålla budgetdisciplin och värna överskottsmålet under de goda åren står vi nu väl rustade att möta den globala långkonjunktur som drabbat världen och som också träffat men, och jag vill betona men, utan att behöva chockhöja skatterna. Detta står i stark kontrast till oppositionens iver att spendera varje krona staten har sparat och se medborgarna som en obegränsad skattkammare. Historien har visat att Alliansens politik på skatteområdet varit rätt sätt att få en uthållig och stabil ekonomi. Vi kristdemokrater vill ytterligare förbättra villkoren för grupper som vill finnas kvar på arbetsmarknaden, exempelvis genom att utöka jobbskatteavdraget till att även omfatta de pensionärer som haft inkomster under det år de fyller 65. Här finns, som ni kanske känner till, ett litet glapp. Låt mig nu gå över till förutsättningarna för den ideella sektorn. Ett vitalt samhälle är av största vikt för en levande demokrati och ett mänskligt samhälle. Därför måste stat och kommun främja det engagemang som finns i olika medborgarsammanslutningar. Det civila samhället utgörs av naturliga gemenskaper som familjer, släkt, grannskap, intresseföreningar, idrottsföreningar, fackföreningar, hjälporganisationer och trossamfund. För att stärka den ideella sektorn och främja människors ansvarstagande för varandra anser vi kristdemokrater att i likhet med alla andra industrialiserade länder ska införa skatteavdrag för gåvor till ideella organisationer. Jag vet att detta diskuteras. Det är nu hög tid att regeringen agerar och lever upp till sitt vallöfte att förbättra villkoren för den ideella sektorn och stärka det civila samhället. Att införa ett avdrag för gåvor till ideella organisationer skulle vara ett viktigt steg i en sådan ambition. står dessutom nästan helt ensamt om att inte ha ett avdrag, vilket ju gör frågan än mer angelägen. Detta krävs för att vi ska bygga ett varmt och omtänksamt samhälle. Om ska få en växande ideell sektor måste det skapas möjligheter till ett ökat engagemang och ökat givande. är detta inte något perifert tal. Vi vet ju att det i omsorgssektorn är av arbetet som utförs av enskilda, inte av det offentliga. Vi glömmer ofta bort det. kan ett litet stöd i en kommun, till anhöriga och så vidare, vara en mycket stor hjälp och en viktig faktor när man räknar budgetar. Hur ett svenskt system för avdragsrätt ska se ut håller delvis på att utredas, och jag hoppas att man snart kommer fram med ett förslag. Det finns ju gott om exempel i omvärlden som man kan hämta inspiration från. I exempelvis har man ett system som tillåter att man gör avdrag för gåvor till olika typer av ideella föreningar och kyrkor, och i ges möjlighet för enskilda personer att göra avdrag för gåvor till frivilligorganisationer. I har Frivilligorganisationernas insamlingsråd föreslagit att ideella gåvor och bidrag till deras konton görs avdragsgilla i privatpersoners och företags självdeklarationer. Givetvis finns det begränsningar för hur mycket detta kan vara. Vi menar att staten inte ska detaljstyra föreningslivet. Den ska inte detaljstyra hjälporganisationer, fackföreningar, kyrkor och samfund lika lite som enskilda människors liv, trots vad vi har hört här i debatten. Staten ska nöja sig med att sätta upp spelregler och ramar som gynnar sektorns utveckling. Tyvärr är ett av de länder i Europeiska unionen där det inte finns något skatteavdrag för detta. Vi tycker inte att ska eftersträva att för framtiden utmärka sig på denna punkt. Det ska inte vara en merit för att vara annorlunda på just den punkten. Jobb, jobb, jobb! Nya jobb kan inte kommenderas fram av politiker i kommunfullmäktige, eller regeringen. De skapas när enskilda människor finner det mödan värt att starta eller utveckla ett företag, förverkliga en idé eller riskera ett sparkapital. De arbetstillfällen som privat sektor kan skapa utgör basen för finansiering av de offentliga välfärdstjänsterna. Detta glöms ofta bort. För att skapa arbetstillfällen, stärka skattebasen och undvika behovet av drastiska skattehöjningar i takt med de ökande kostnaderna för den demografiska utvecklingen och en åldrande befolkning måste den privata sektorns andel av den totala produktionen bli större. Företag är i sig sociala skapelser, där människor genom ekonomiska och sociala utbyten skapar mervärde för sig själva och därmed för samhällsekonomin i stort, också genom att skapa nya arbetstillfällen. Genom ett livskraftigt företagande ökar människors ekonomiska frihet som fler bereds möjlighet att skapa en trygghet som är större än den staten kan bidra med. Vi tror att statens huvuduppgift är att stödja människor att bli starka själva, men vi ska ha ett socialt nätverk som ska finnas där för dem som verkligen behöver det. Vi vill att fler ska finna det mödan värt att bli företagare, starta verksamheter och skapa arbete för sig själva, sina närmaste och för samhället de verkar i, alltså även för omgivningen. Vi anser därför att de små och medelstora företagen, som ofta är familjeföretag, ska stå i centrum för utformningen av näringslivets framtida skattepolitik. sänkte alliansregeringen arbetsgivaravgifterna . För omfattar arbetsgivaravgiften för de flesta anställda. Vid sidan av detta har regeringen även halverat arbetsgivaravgiften för unga upp till och genom nystartsjobben helt tagit bort arbetsgivaravgifterna för dem som anställer unga, långtidsarbetslösa, sjukskrivna samt nyanlända invandrare. För egenföretagare har även en nedsättning av arbetsgivaravgiften på och maximalt föreslagits. Låt mig ta upp den här tråden eftersom detta har diskuterats tidigare. Det talas om vad ett arbete kostar. I en utvärdering i om hur mycket den kontinuerliga driften och underhållet av ett vindkraftverk skulle vara kom man fram till att varje arbetstillfälle kostade . Det är ganska dyrt jämfört med 900 000. Jag tror också att vi glömmer bort att tala om hur många ungdomar som har fått behålla jobbet för att vi har kvar den ersättningen i den svåra tiden. Det talar vi inte om. Jag tycker inte att det är någon nackdel att det finns företag som gynnas av detta och andra för det arbete man får där är sedan en plattform för att gå vidare i livet till en ny anställning. Man glömmer bort detta, och därför är detta mer en social insats för att hjälpa grupper som har det lite svårare. Det får vi också vara beredda att göra avsteg för i den skattetekniska politiken som inte alla ekonomiprofessorer gillar. Vi är beredda att göra det. Detta är givetvis mycket bra, men arbetsgivaravgifterna är trots detta höga ur ett internationellt perspektiv. Som jämförelse kan man framhålla att den lagstadgade avgiften i är av lönen och i . I betalar löntagarna den största delen av de sociala avgifterna själva, vilka uppgår till . Det är ett lite annorlunda system. Jag anser att fokus i debatten om skattesänkningar ibland alltför mycket har varit på utbudet av arbetskraft och för lite på efterfrågesidan. Det är trots allt företag som ska anställa och jobb som ska finnas. Då måste vi vara ödmjuka och lyssna på de önskemål som de olika organisationerna har, allt med respekt för den ekonomiska situationen. Organisationen Företagarna presenterade en undersökning bland sina medlemsföretag där ett av de två viktigaste reformbehoven var sänkta arbetsgivaravgifter. vill därför att arbetsgivaravgifterna successivt ska sänkas till en lönesumma om högst per årsanställd, eller högst 3 miljoner för ett företag med fler än tio anställda. Givetvis måste detta genomföras på ett ekonomiskt ansvarsfullt sätt. Det är viktigt att fortsätta reformeringen av skatter som motverkar ökat företagande och arbete. Min och inriktning har varit och kommer också fortsättningsvis att vara en skattepolitik som ger fler människor möjlighet att omsätta sina förhoppningar om att kunna försörja sig på arbete och företagande som detta är den enda och bästa grunden för välfärd. 75 (M): Det kanske chockerar en och annan i denna kammare, men det är inte vi som skapar välstånd. Välstånd skapas av människor som arbetar, driver företag, investerar och konsumerar. De som vill ge sken av att skapa välstånd och välfärd genom att införa och höja skatter ska veta att de leker jultomte med andras pengar, för pengarna tillhör i grunden dem som har arbetat ihop dem, och vi ska bara ta upp skatt när det verkligen behövs. De människor som arbetar, driver företag och investerar skapar det välstånd vi lever av. De människorna behöver frihet för att kunna utföra detta skapande av välstånd och välfärd frihet att handla, frihet att byta jobb, frihet att konkurrera, frihet att starta företag och friheten att bestämma över de pengar de själva arbetar ihop. visade en liten bok av . kan man tro att debatten här har varit likadan . I själva verket har världen förändrats fantastiskt mycket , och de ekonomiska friheterna har ökat dramatiskt. Runt om i världen har vi sett länder där man har ökat den ekonomiska friheten. Det har lett till större välstånd där. Det är egentligen bara , , , och några andra länder som inte har ökat den ekonomiska friheten, och det har inte gått bra för dem. Den ekonomiska friheten har ökat runt om i världen. Det kallas bland annat globalisering, och det har lett till en kraftig ökning av inkomsten för människor i världen och den snabbaste minskning av extrem fattigdom i världen som vi någonsin har sett. Globaliseringen påverkar också förutsättningarna för att ta ut skatter. Runt om i har vi sett att den genomsnittliga bolagsskatten har sänkts från till . Marginalskatten på inkomster har sänkts från till . Detta är stora förändringar, men man ska komma ihåg att intäkterna från dessa skattekällor har ökat i de länder där man sänkt skatterna. När man sänkte skattesatserna ökade intäkterna, för man fick en så mycket större ekonomisk dynamik, mer företagande och mer arbete att intäkterna ökade. Den som lovar högre skatter kan ibland få lägre intäkter till den välfärd som man tycker är så viktig. Den ekonomiska friheten har också ökat i . Vi tillhörde ett av minst ekonomiskt fria länder . är vi på plats 21 av 179 länder i världen. är ett av världens mest ekonomiskt fria länder. Det är fantastiskt. Det har också gjort att är ett rikare land än vad vi någonsin har varit tidigare. Vi har högre inkomster än vad vi någonsin har haft. Vi har bättre välstånd än vad vi någonsin har haft. Det här är en stor framgång. Det var detta som en gång gjorde rikt när finansminister genomdrev ett antal liberaliseringar. Det handlade om liberalisering av finansmarknader. Det handlade om liberalisering av frihandel. Det handlade om att avskaffa tullarna inom landet. Det var massor av liberaliseringar som gjorde att , som då var ett av fattigaste länder, plötsligt började skapa välstånd. Så har man gjort , tack vare ekonomiska friheter. Sedan har nivån på den ekonomiska friheten varierat, men är den hög i . Under den förra mandatperioden hade vi en regering som fortsatte på den inslagna vägen, som har skapat framgång här och i så många andra länder när det gäller ökad ekonomisk frihet. Och det var en prioritering framför allt, att arbete ska löna sig snarare än bidrag. Det har talats om att det bara skapades 100 000 nya jobb . Men har på mitt uppdrag tittat på hur många jobb som verkligen skapades totalt sett i svensk ekonomi. har ungefär tre miljoner nya jobb skapats i , lågt räknat. Sedan tillträddes många av de här jobben av personer som tidigare hade ett jobb. Men det var också ungefär 300 000350 000 personer som inte hade jobb som fick ett jobb, och det är en stor framgång. Sedan försvann många jobb för att människor gick i pension. Så nettot var plus 100 000. Och det är inte dåligt om man ser till den finanskris som var. Men man ska inte glömma den totala dynamiken som finns i ekonomin när det gäller jobbskapande. Om vi bara ökar jobbskapandet med en tiondel har vi åstadkommit succé. För då handlar det inte om plus 100 000 jobb utan om ett par hundratusen netto. Vi har fortsatt att öka den ekonomiska friheten i . Vi kan ta globaliseringen, som är ett tecken på detta globalt. är ett av de länder som tjänar mest på globaliseringen. Då kan man fråga sig: Är det så här tack vare att vi inte har reformerat och att vi har stannat kvar situation eller, för den delen, 1950-talets? Nej, det är så här för att har reformerat. Vi har gått framåt. Vi har ökat den ekonomiska friheten som vi har haft ordning och reda, självklart, när det gäller offentliga finanser. Faktum är att under den förra mandatperioden har kommit närmare ett skatteparadis för låginkomsttagare än vad man varit sedan . har en låginkomsttagare i haft så låg inkomstskatt som . Det här gör att drivkrafterna för arbete för den låginkomsttagaren ökar kraftigt. Det är naturligtvis mycket bra. Men det är väl också en social och moralisk fråga att människor med låga inkomster ska ha pengar kvar att leva av. Jag ser det också som en fråga av social karaktär och en fråga som handlar om egenmakt för vanligt folk. Det ska vara mindre makt åt politiker, mindre makt åt myndigheter, mindre makt åt den här kammaren och mer makt åt den enskilda människan över det egna livet. Det tycker jag är en mycket viktig anledning till att vi ska se till att hålla skatterna låga. I tror jag att man väldigt starkt stöder idén om att människor ska kunna gå från koja till slott, att vi ska kunna börja med enkla förhållanden, vilken bakgrund som helst, och sedan arbeta oss framåt genom utbildning, arbete och investeringar och kunna bli någonting helt annat. Ska det kunna vara verklighet måste vi fortsätta att riva hinder på den vägen. För låginkomsttagare som har låg skatt stiger skatten ganska snabbt när de ökar sin inkomst genom utbildning och extra arbete. Det är någonting vi måste titta på . Man kan fråga sig en sak. har blivit ekonomiskt mycket friare. har blivit ekonomiskt mycket friare. Världen har blivit ekonomiskt mycket friare. Detta har lett till en stor välståndsökning. Skulle då plötsligt vända om och bedriva en motsatt politik där vi minskar den ekonomiska friheten genom att bland annat introducera en skattechock, införa nya kilometerskatter och bensinskatter, höja västvärldens redan högsta marginalskatter, höja kommunalskatter och höja landstingsskatter, såsom föreslogs från oppositionen före valet? Nej, sade svenska folket, det ska vi inte göra. Vi ska inte gå på tvärs mot det som har varit bra för och det som har varit bra för , utan vi ska fortsätta med inriktningen och fortsätta att reformera. Det svaret var tydligt. Det som är roligt nu är att Socialdemokraterna uppenbarligen också har börjat instämma i det här. Först var det som började begrava den politik man gick till val på så djupt det gick. Förmögenhetsskatten var dålig och mycket annat. instämde och sade att den politik man gick till val på egentligen var en mycket dålig politik. Det sade hon och kastade mer jord på det här förslaget, som man hade begravt. Och så sade hon så här: Vi vill att människor ska utbilda sig, arbeta hårt, sträva framåt och uppåt, göra karriär, starta företag, bygga hus och skapa nytt. Då måste vi visa det också genom vår skattepolitik. Vi får inte blunda för att skatterna påverkar människors och företags drivkrafter. Jobbskatteavdraget är inget orimligt sätt att sänka skatten på. Jag instämmer till . Det var väldigt bra sagt. Mer effektivt kan man inte heller begrava en politik, tycker jag, som man tidigare så energiskt försvarade. Men det som har hänt nu är att man har grävt upp den här politiken igen och lagt den på bord, och det är den vi ska besluta om. Valet står mellan regeringens budgetproposition och den uppgrävda politiken, med skattechocken och alltihop. Om det vill sig så illa att bifaller den här motionen från De rödgröna undrar jag: Finns det någon hos er som skulle vilja ta ansvar för det som blir följden? Ni har ju tävlat om att ta avstånd från den. Jag tycker att det är mycket bättre om vi fortsätter att fördjupa reformlinjen, som handlar mycket om ekonomisk frihet för vanligt folk, för det är då vi skapar jobb och välstånd. I detta anförande instämde (M). 76 (S): Jag lyssnade med intresse på lovsång till friheten. För finns det bara en frihet. Den ligger i reducering av skatt. Det finns också andra friheter. Tänk på det lilla barnet, som om morgonen kommer till dagiset! Vi vet att platsen kostar 100 000, men föräldrarna erlägger bara en del. Resten betalar vi gemensamt. Tänk vilken frihet det är för tusentals barn att ha den möjligheten! Tänk på den lilla tjejen, som går till plugget! Hon har svårt att lära sig läsa. Hon kämpar med detta och får extraresurser tills det äntligen tar fart. Kanske kostar det 150 000 för den där tjejen. Skolmaten är fri. Resurserna sätts in efter behov. Tänk vilken enorm frihet vi ger detta barn! Tänk på den unge begåvade, vars framtid förr alltid släcktes därför att den var klassbestämd, som går till en av våra högskolor eller ett av våra universitet och kommer att kunna infria en del av sin längtan i livet! Tänk vilken frihet vi har skaffat denne genom att ta fram resurser! Om infarkten slår till ute på gatan gräver ingen i din plånbok efter krediter för att kunna lösa det på sjukhuset, utan alla, oavsett vad man heter och vad man har för inkomst, har rätten till vården och omsorgen.