prot · GX0989 · 2010-03-17 00:00:00 — I dokumentet slår fast följande: Ingen djupare analys kräves för att visa, att de framställda normerna icke kunna passas ihop till ett logiskt oangripligt system. Normerna äro inbördes motstridiga. Välstånd och frihet, framsteg och trygghet kunna stå i konflikt. Än sen, skola de beskäras efter linjal? Den logiska bristen är ohjälplig. Normerna äro sådana de äro, emedan människan är sådan hon är. Så skrev 1936. Så sant, så sant. Livet är så mycket mer komplicerat och mångfasetterat än att kunna rymmas i de snäva önskemål som motionärerna framfört i dagens betänkande och som inrymdes i de tankar som låg som grund för dokumentet . Den centrala och viktiga frågan, fru talman, är därför: Vilket mål är överordnat? Vad är viktigast rättvisa, framsteg, frihet, demokrati, välstånd eller befrämjandet av de mänskliga rättigheterna? Vilket mål ska uppnås först? Det finns inget entydigt svar på detta. Svaret beror på betraktaren och på hur han eller hon bedömer de olika komponenterna. Det är där vi alla gör avvägningar, och det är därför det är så svårt. Hur ska vi se på att ett av målen kan uppnås som man inte kommer ens i närheten av att uppnå de andra målen? Låt mig ta ett näraliggande exempel, det snabbväxande . På ganska har hundratals miljoner människor lyfts ur fattigdom som andra inte får se sin välfärd förbättras. Med det har klyftorna ökat. Är det bra eller dåligt? Och hur ska vi se på saken om några hundra miljoner har fått det bättre som alla de andra i vart fall inte fått det sämre? Ja, klyftorna har ökat, men ingen har fått det sämre. Är detta rättvist eller orättvist? Svaret är att vi inte vet. Det finns inget entydigt svar. Dessutom vet vi att alla målen inte kan uppnås . Den typen av yrkanden som behandlas i dagens betänkande är därför skäligen meningslösa. Man skulle med rätta kunna tycka att borde ägna sig åt annat än önsketänkande, också för att många av de förslag som oppositionen lägger fram och de uppmaningar till regeringen som den gör rör frågor som inte längre äger ensamt. Handelsfrågor är exempelvis numera en EU-fråga och har så varit . Vi kan inte på egen hand forma en politik hur gärna vi än vill. Därmed inte sagt att inte ska verka för att uppnå de gemensamma mål som vi alla har och som ställs av oppositionen. är aktivt i dessa frågor, så även alliansregeringen. I själva verket har en rad åtgärder vidtagits för att leda utvecklingen i en riktning som också oppositionen borde gilla. Låt mig peka på några exempel. Oppositionen vill att regeringen ska bekämpa korruptionen. Det är en god målsättning, och regeringen gör det. Till skillnad från den förra regeringen har den nuvarande regeringen vidtagit en rad åtgärder för att strama upp biståndet och så långt som möjligt minska korruptionen. Men tro inte att detta går att lösa över . Korruption är som en tumör i samhällskroppen. Det är inte ett tecken på ett individfel utan på ett systemfel, åtminstone om vi ska tro , före detta rådgivare till president i dessa frågor. Oppositionen kräver att regeringen ska verka för att fattiga länder och utvecklingsländer får ett större inflytande över IMF och . Här slår man in öppna dörrar. Röststyrkan har justerats i den riktning som oppositionen kräver, och har också godkänt detta i ett tidigare betänkande. För övrigt ska man för allt i världen inte tro att saker och ting blir bättre för att inflytande flyttas från länder som tillskjuter pengar till IMF till länder som inte tillskjuter dessa pengar. Vi har många exempel, inte minst i den globala krisens kölvatten, på hur oaktsamt individer tenderar att bete sig med andra människors pengar. Motionärerna vill att samarbetet över ländergränserna ska öka vad gäller miljöfrågorna. Men var har oppositionen varit ? Har man helt missat alla möten och ansträngningar för att nå gemensamma överenskommelser på klimatsidan? Vår regering nu liksom tidigare, och liksom regeringar i andra länder, har insett att klimatfrågan är just en fråga som kräver gemensamma lösningar eftersom problemet är sant gränsöverskridande. Detta är inget mönstergillt betänkande. Här visar sig inte från sin allra bästa sida. Frågor tas upp som inte primärt hör hemma i riksdag. Målsättningar ställs som är helt omöjliga att uppnå. Krav på åtgärder och insatser reses åtgärder som redan är vidtagna. Nej, bättre kan vi. Med dessa ord, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 67 HANS () replik: Det var ett på många sätt spännande anförande av , kanske mer utifrån ett filosofiskt perspektiv än utifrån dagens betänkande. Det var mycket lite i hennes anförande som berörde de konkreta frågor vi har att diskutera. De som följer debatten och har läst betänkandet tror jag inte får några svar över huvud taget från och beträffande varför man valt att avslå en lång rad konkreta förslag från oppositionen. Jag skulle vilja lyfta fram just ett av de här konkreta förslagen i och med att vi inte fick något besked från varför man har valt att avstyrka detta konkreta förslag, som inte kan beskrivas som fluffigt eller icke förpliktigande. Från den rödgröna oppositionen har vi gemensamt krävt att ska ta fram en ny Latinamerikastrategi. Vi ser ett behov av att öka, fördjupa och bredda samarbetet, och inför det behöver vi en tydlig strategi för hur det ska gå till. Från den borgerliga sidan har man valt att avstyrka det. Jag skulle vilja veta, : Varför väljer ni att yrka avslag på det här? Innan svarar måste jag säga att jag trots allt inte är förvånad. Om vi tittar på den borgerliga utrikespolitiken under de gångna tre och ett halvt åren finns det ingen kontinent möjligtvis med undantag för som ni har prioriterat så lågt som just . Ni har lagt ned ambassaden i och avvecklat biståndet till , , , , och . Era ministrar, som knappast är kända för att vara flygrädda, har knappt satt sin fot på latinamerikansk mark. Trots allt vill jag veta, : Varför detta totala ointresse för ? Varför är man inte intresserad av att se som någonting annat än på sin höjd en marknad för svenska JAS Gripen-plan? 68 () replik: Svaret skulle kunna göras väldigt kort och väldigt enkelt. Jag kan anknyta till de tankar som förde fram. Man kan inte göra allt på en gång. Tiden räcker inte till. Resurserna räcker inte till. Det här får vi se som ett uttryck för de prioriteringar och målsättningar som regeringen har. Kom ihåg att när det gäller den här typen av utrikespolitik är detta ingen fråga för , utan det är en av de få frågor som regeringen äger på egen hand. Men icke förty räcker inte resurserna till att engagera sig till i alla hörn i världen. Regeringen har gjort en prioritering utifrån de aspekter och de kriterier som man tycker är viktiga. Det får man godta en annan regering kanske skulle ha gjort en helt annan avvägning och bedömning. 69 HANS () replik: Det är helt sant att ingen kan göra allt. Men alla kan väl göra något, , även i . Det är inte så att vi kräver några nya åtgärder av er. Det handlar i grunden om att fortsätta ett engagemang för just som vi har haft i vårt land . Det är ett engagemang och en aktivitet vi har haft i som ni har avvecklat och satt stopp för när det gäller diplomatiskt och politiskt utbyte, när det gäller utvecklingssamarbete och när det gäller relationer till på andra sätt. Jag är trots allt, får jag säga återigen, inte förvånad över att den borgerliga regeringen och så tydligt har nedprioriterat , att det tydligen inte finns resurser för denna jättekontinent. Jag förstår att och borgerligheten trots allt är bittra över att deras systerpartier i land efter land har förlorat makten och ersatts av demokratiska vänsterregeringar som har lyckats bekämpa fattigdomen och konsolidera demokratin. Trots allt måste jag fråga , som brukar vara en talesperson för ett effektivt bistånd, för att biståndet ska lyftas, för att vi ska använda varje skattekrona på bästa sätt: Är det här verkligen ett effektivt användande av svenska biståndsmedel? Vi har varit aktiva i och lagt en enorm mängd svenska skattepengar på att försöka bidra till en bättre utveckling, till att demokratin ska konsolideras, bygga upp sociala rörelser och minska klyftorna. När vi nu börjar se resultatet av bland annat våra ansträngningar i väljer man att backa tillbaka, vända ryggen till. Det sker i ett läge när vi skulle kunna vara med och vara en del i den oerhört positiva process i stora delar av hela som vi har varit med och bidragit till i genom våra folkrörelser och genom vårt bistånd. Anser att detta verkligen är en effektiv användning av svenska biståndsmedel? 70 () replik: När det gäller biståndsmedel brukar den frågan debatteras i ett särskilt betänkande för sig, men låt mig ändå framföra några synpunkter och kommentarer. Dagens regering har gjort mycket stora insatser på biståndsområdet. Man har sjösatt en politik som är väldigt tydlig i ansträngningarna att effektivisera biståndet, strama upp biståndet och se till att biståndet verkligen ger en långsiktig effekt för det mottagande landet. Man har gjort det på många olika vis, genom att formulera olika kriterier och liknande. Man har också gjort det genom en mycket medveten satsning på att koncentrera biståndet till ett mindre antal länder och göra större och mer genomgripande satsningar där. Det är, skulle jag vilja påstå, nästan omöjligt att ha en biståndspolitik som innebär att medlen delas ut på ett mycket stort antal länder. Det är mycket svårare att följa upp hur dessa medel används när de sprids i mindre över ett större antal länder. Dagens regering har alltså gjort den motsvarande prioriteringen på ett mindre antal länder, på länder som har ännu större behov av medel. Det är en uppstramning av processerna och en ambition att följa upp hur skattebetalarnas pengar används så att de kommer till rätt användning och inte slösas bort på projekt som är felaktiga eller, förbjude, korruption och liknande aktiviteter. 71 () replik: Det var ett intressant anförande, men jag tyckte att det var väldigt defensivt. Det stämmer naturligtvis att man inte kan göra allt på en gång överallt. Men man måste väl ha en vision. Efter att skrev detta om det nu var 1930 eller 1936 har väl världen förändrats ganska radikalt. Jag nämnde att vi ser allt fler demokratier i och att fler har lyfts ur fattigdom. Det är naturligtvis mycket bra, men det vi nu vill är att fler ska komma i åtnjutande av detta. Är det inte kloka, framsynta politiska beslut som gör att världen förändras? Det vore väl bra om åtminstone kunde yrka bifall till någon åtgärd. Om man nu ska koncentrera sig på en kunde det vara intressant att veta vilken åtgärd som bedömer som den mest angelägna. Jag ska återkomma om biståndet, för det är lite magstarkt att kalla de åtgärder som har vidtagits kraftfulla. 72 () replik: Världen har förändrats . Ja, det har den gjort. Men de grundläggande problemen kvarstår. Vad gäller synen på rättvisa är den inte bara 50, 60 eller det är svårigheter att definiera begrepp som har tusentals år på nacken. är det så att världen inte alls förändras. Vad jag försöker peka på här är att det är väldigt lätt att stå och prata om att vi vill ha rättvisa, vill ha demokrati, vill ha frihet, vill ha välfärd och vill ha både det ena och det andra. Det vill vi alla ha! Det är fullständigt orimligt att hävda någonting annat. Vi vill alla ha det. Det är lätt att säga detta. Det som är så oändligt svårt är att säga: Hur ska vi paketera detta? Hur ska vi kombinera det? Vilka målsättningar är det centrala? Kan vi tolerera att någon målsättning får ett sämre utrymme eller kanske till och med försämras mot det att någon annan målsättning lyfts fram och blir viktigare? Detta bygger förstås på moraliska överväganden. Någon kanske också skulle säga politiska, men det är nog framför allt moraliska överväganden det handlar om. När vi läser detta betänkande ser vi att det är fullt av denna typ av ganska lösliga formuleringar. Det hade varit en annan sak om man från oppositionens sida sagt så här: Vi vill att korruptionen ska minskas genom att man vidtar exakt dessa konkreta åtgärder med allt vad det innebär. Då finns det en möjlighet att säga att det är en bra eller en dålig åtgärd. Att bara önska att man ska vidta åtgärder mot korruption är att slå in öppna dörrar. 73 () replik: Jo, men vi har hört här av att det finns konkreta förslag som man hade kunnat yrka bifall till. Jag som politiker kan ibland ägna mig åt filosofiska resonemang om vad som är rättvisa och orättvisa sådana resonemang finns ju i alla religioner. Men det är ingenting som jag vill ägna min huvudsakliga sysselsättning åt här i riksdag, utan här vill jag få saker att hända. säger att man måste ha en struktur, och det kunde regeringen ha visat i en strategi för . Det hade varit ett alldeles utmärkt sätt för regeringen att visa oss i oppositionen hur man gör en funktionell och bra strategi. När det gäller biståndet är det ingen i denna kammare som är emot att man bekämpar korruption, om det sedan är i biståndet, i handeln eller vad det är. Det får dock fel fokus när säger att hon har stramat upp kampen mot korruption eftersom hon när hon var i utrikesutskottet på besök blev svaret skyldig om hur stor korruptionen är. Ska man arbeta effektivt med en fråga behöver man ett underlag för att kunna angripa den på rätt sätt. Vi måste dock självklart bekämpa all sorts korruption. 74 () replik: Jag tänker ställa en motfråga till även om jag vet att hon inte har fler repliker. Givet att man ska satsa mer på och att man har begränsade resurser, vad vill man då från oppositionen göra mindre av? Det är här avvägningarna kommer in, och det är först då frågan blir politisk. Det är lätt att säga att man ska mer av detta, men vad ska vad man då ha mindre av? Vad tycker ni är mindre viktigt som ni vill göra avkall på för att öka satsningarna på verksamheten i ? Det finns inga lediga resurser att ta av och sätta in, utan detta är en avvägning av olika intressen. Detta säger inte oppositionen något om. Därför blir denna typ av önskemål ganska fluffiga och ett önsketänkande. Hade man varit tydlig och sagt att man vill ha mer satsning på och mindre satsning på det eller det området kunde man ha gjort en bedömning av hur man ser på dessa olika satsningar ställda mot varandra. Då blir det en tydligare och mer trovärd politik och inte bara ett önsketänkande. 75 (): Vi debatterar utrikesutskottets betänkande nr 13 Vissa frågor om globalisering m.m. Det handlar om en rad olika motioner som ledamöterna i har skrivit rörande frihandel, globalisering, handelsavtal och mycket annat. har alltid varit en vän av frihandel. Vi har varit det av två skäl. Vi vet hur viktig frihandeln är för vårt eget välstånd. Vi är ett litet land som är mycket beroende av vår exportindustri. Vi är ett land som är beroende av att våra företag på olika sätt lyckas i andra länder. Vi vet också att frihandel är bra för alla. Det stärks av den ekonomiska teorin med och många andra, det stärks av empirin och det stärks inte minst av att vi ser hur länder har kunnat höja sig ur fattigdom genom att bli en del av den globala ekonomin. Vi vet att frihandel är bra för och för många andra. Vi har en rad olika verktyg till vårt förfogande för att fortsätta påverka för en ökad frihandel. I betänkandet nämns mängder av exempel på hur inom ramen för EU, WTO och andra institutioner verkar för olika typer av handelsavtal och för att röja undan regleringar och annat för att få en friare handel. Vi kan också på egen hand i våra bilaterala förbindelser med andra länder verka för ett ökat ekonomiskt utbyte. Det gäller inte minst där har öppnat ambassaden i igen och ett konsulat i och är på plats. Det är klart att vi har mer att exportera till än vad har att exportera till oss. I det långa perspektivet kommer dock all handel att gynna alla parter. kan också fungera som en opinionsbildande kraft. Vi kan på olika sätt markera i den globala debatten när frågor kommer upp på dagordningen hur viktigt det är med globalisering, hur viktigt det är med frihandel och hur viktigt det är att vi tar bort handelshinder och röjer bort olika typer av regleringar lokalt, regionalt och globalt. Vi kan också på olika sätt försöka involvera näringslivet mer i det svenska biståndet även om oppositionen har en viss beröringsskräck för detta. har också ett specifikt ansvar inom Europeiska unionen. Vi är en av de mest frihandelsvänliga medlemsstaterna i EU. Vi har ett viktigt ansvar i debatten med andra EU-länder att poängtera hur viktigt det är att EU:s jordbrukspolitik fasas ut och hur viktigt det är att EU på olika sätt släpper in fattiga länder i den globala ekonomin och gör det enklare för dem att handla med oss. Inom Medelhavsunionen kan vi på olika sätt verka för att EU:s relationer med grannländerna runt förstärks så att handelsutbytet kan öka. Det finns två partier i som inte ställer upp på principen om frihandel. Det är och . grundläggande uppfattning i de globala handelsfrågorna är att tillväxt hotar miljön. Det är det bärande elementet i syn på global handel. förespråkar ett annat system än marknadsekonomi och kapitalism. Det är något oklart hur detta system ska se ut, men man är likväl anhängare av ett annat ekonomiskt system. Den här politiken är u-landsfientlig. Det blir betydligt svårare för ett land att höja sig ur fattigdom om man inte kan handla med andra länder och inte är en del av frihandeln. kräver exempelvis att livsmedel ska vara närproducerade. Det ska vara småskaligt. Det låter förstås bra, men i praktiken är det en omskrivning för att inte importera från . Det blir konsekvensen av detta. Attityden tycks vara att bönder i fattiga länder gärna får producera för sin egen lokala marknad. Där är dock kapitalbildningen lägre och möjligheterna att expandera mindre. Men fattiga länder ska tydligen inte exportera till , för i vårt land ska det handlas lokalt. Det ska vara närproducerat och småskaligt. Det finns inget land som har kunnat höja sig ur fattigdom med en sådan politik. Att utestänga fattiga länder från handeln genom omskrivningar om närodlat och småskaligt och annat innebär dessutom att den rika världen kommer att ha fortsatt kontroll över den mer avancerade produktionen. Det innebär att den rika världen även fortsättningsvis kommer att ha högre vinster och större utvecklingspotential till sitt förfogande. När politiker säger tänk globalt och handla lokalt betyder det i praktiken: Handla inte med men tänk gärna på dem. Det är oklart om Socialdemokraterna tänker ställa upp på och politik. Det vet vi ännu inte. Jag hoppas dock att det inte blir så. Det räcker att två partier vill driva en politik som i praktiken skulle tvinga bort fattiga länder från vår livsmedelsmarknad genom ökade skatter på transporter, avgifter och regleringar, olika typer av klausuler i globala handelsavtal och så vidare. Socialdemokraterna och LO har genom historien haft en mycket frihandelsvänlig attityd och politik. Det har varit gott och viktigt för . Jag hoppas verkligen att Socialdemokraterna inte kompromissar bort detta i sin iver att komma överens med och . Utrikespolitiken är en av varje regerings viktigaste uppgifter. Det var också en huvudorsak till att aldrig släppte in och i regeringen. är det annorlunda i det rödgröna samarbetet. Det var till och med som presenterade den gemensamma utrikespolitiska överenskommelsen här i kammare . Tydligare än så blir inte den socialdemokratiska kapitulationen för i utrikespolitiken. En av de frågor där Socialdemokraterna och borde vara på total kollisionskurs är attityden till den västra hemisfärens sista totalitära kommunistiska diktatur, . På sitter Socialdemokraternas partivänner i fängelse medan skickar delegationer till den regim som har fängslat dem. Det finns ingen regim i världen som har omhuldats så av som styre på . Jag noterar att oppositionen har en gemensam reservation om i betänkandet. Där står: På är brotten mot de mänskliga rättigheterna omfattande, som destruktiva blockad fortsätter. Därefter kommer en lång harang riktad mot det amerikanska embargot mot , som oppositionen felaktigt benämner blockaden för övrigt. Det är uppenbart att oppositionens uppfattning är att det amerikanska embargot mot är huvudproblemet, men så är det inte. Det grundläggande problemet för är att den kubanska regimen, som har styrt landet , förvägrar den kubanska befolkningen rätten till demokrati och mänskliga rättigheter. Jag är också motståndare till embargot mot , vill jag påpeka. Jag ser hellre frihandel med än ett embargo. Embargot slår mot en rad olika varor och tjänster, men embargot mot är också förknippat med massor av olika undantag. har fått ett mycket stort bistånd . En rad företag gör business med . Det finns massor av områden där den kubanska regimen när den vill kan importera saker och ting till landet eller exportera saker och ting. Inom informationsområdet exempelvis finns knappt några begränsningar alls. Det finns ändå en hake. Den kubanska regimen vill inte detta. Om den kubanska regimen skulle importera en rad saker som man får importera skulle det i praktiken innebära att man underkände embargots funktion. Det skulle också innebära att man importerade sådant som kunde användas mot den kubanska diktaturen. Socialdemokraterna har uppenbart gått i den fälla som gick . Det är fälla att definiera de grundläggande problemen på som det amerikanska embargot och att inte förstå att det grundläggande problemet på är den kubanska diktaturen. Samma attityd som man visar i detta betänkande i fallet visar oppositionen i sin överenskommelse när det gäller . Där stod det så här: I har sociala framsteg skett. sker en oroande maktkoncentration och inskränkningar av pressfriheten. Utgångspunkten tycks vara att satsningar på välfärd är att likställa med demokrati. Jag kan berätta en sanning för oppositionen när det gäller detta. är en välfärdsstat. är en välfärdsstat. Men dessa stater är inga demokratier för det. Att de har bidragssystem, inglasade gallerior, låg analfabetism, marmorgolv och en hygglig levnadsstandard är inget som helst försvar för de inskränkningar i mänskliga rättigheter och demokrati som präglar dessa stater. Samma sak måste även gälla attityden till och . Att oppositionen inte förmår att konsekvent och utan några brasklappar klargöra att är en diktatur och att är på väg att bli en är därför mycket oroväckande. Detta förstärks givetvis också i detta betänkande av en reservation från och som handlar om när det inte med ett enda ord tas avstånd från det våld och den terror som den ökända knarkkartellen och står för, vilket i sin tur förstärks av nyheten vi fick om att skickar statliga biståndspengar till ett icke-reformerat marxist-leninistiskt kommunistparti i . Med dessa ord vill jag yrka bifall till förslagen i utrikesutskottets betänkande och avslag på motionerna. 76 (): Globaliseringen ger världen nya möjligheter till frihet och välstånd. En anledning till det är att världshandeln växer och blir friare, vilket skapar positiva relationer mellan människor. utgjorde handel med varor och tjänster 13 ½ procent av världens bnp. Fyra decennier senare har siffran mer än fördubblats. har hundratals miljoner människor, inte minst i , lyft sig ur fattigdom och förtryck till välstånd och demokrati. har länder som ställt sig vid sidan om eller av någon anledning inte fått ta del av globaliseringen halkat efter i välståndsutvecklingen. Människor som skärmas av från globaliseringen tvingas djupare ned i fattigdom och ofrihet. När 1800-talets industriella revolution ägde rum i västvärlden omfattades en tredjedel av världens befolkning. dubblade då sin bnp . var utvecklingsländernas andel av världsekonomin större än de utvecklade ländernas. Detta visar globaliseringens möjligheter och att den utveckling som pågår är lika genomgripande som den industriella revolutionen. Tillväxten fram till finanskrisen var högre än någon annan period, inklusive den industriella revolutionen. Efter finanskrisen står världen sannolikt inför en ny fas av globalisering.