prot · GX09112 · 2010-04-29 00:00:00 — Jag kan tänka mig att välkomnar en utveckling där svenskproducerad klimatsmart el kan exporteras till länder där exempelvis kol och olja dominerar produktionen. I så fall är det ett framtidsscenario som vi tillsammans kan välkomna. Socialdemokraterna och har däremot en reservation där man uttrycker farhågor kring avregleringen, vilket vi också har hört tidigare i debatten. Jag kan bara konstatera att även när det gäller ett sådant här förhållandevis litet betänkande det är inte många motioner, och det verkar inte vara så att vi har totalt olika avstamp eller infallsvinklar i denna fråga har oppositionen delade meningar om hur man ska handskas med framtiden. Alliansen har visat att vi även när det gäller det här har en bred överenskommelse om energipolitiken. Det är en viktig signal, inte minst till den energikrävande basindustrin. Alliansen har under den här mandatperioden visat att man tar energifrågorna på allvar. Hållbarhet och långsiktighet har varit kännetecken. Det gäller den fråga som berör dagens betänkande, det vill säga hur vi handskas med effektreserverna, men det handlar också om energipolitiken i dess helhet. Med stor respekt både för industrin och för privata konsumenter kommer vi därför att arbeta vidare med den här frågan. 13 () replik: Jag blev lite uppretad när vi blev apostroferade med orden att vi inte skulle ha en energipolitik i det rödgröna samarbetet. Det föranleder mig att fråga: Hur ser Alliansens energi- och klimatpolitik ut efter valet ? 14 () replik: Utan att vara det minsta uppretad utan väldigt lugn kan jag konstatera att vi i Alliansen har presenterat en tydlig energiöverenskommelse där vi för sedan talade om vad som är det totala innehållet och inriktningen i vår politik. Det är en bred överenskommelse som har presenterats. Jag tror inte att ens har missat den. Tiden medger inte riktigt att jag redogör för den. Det finns säkert möjlighet att återkomma till detaljerna i den överenskommelsen, men att den är presenterad kan knappast vara okänt. Där tar vi också ett helhetsgrepp kring hela energipolitiken. Min synpunkt kommer sig naturligtvis av att ni i oppositionen inte delar reservationen. Jag ser inte att det är en gemensam reservation som är underskriven av de tre oppositionspartierna. Det föranleder mig naturligtvis att undra om ni har olika syn på det här betänkandet och möjligen också på energipolitiken som helhet. 15 () replik: Jag kan återigen se att allianspartierna flyter omkring när det gäller frågan om man har en energi- och klimatpolitik. Vi kan ju se i de propositioner som har lämnats till näringsutskottet att man i vissa frågor inte är överens, utan man lägger fram enskilda motioner. Om vi är överens i De rödgröna borde inte heller vara förvånande för . 16 () replik: Naturligtvis känner vi båda två till hur arbetsgången fungerar inom där möjligheten att väcka enskilda motioner är ett redskap som vi riksdagsledamöter har. Men det är ändå de samlade slutdokumenten i form av betänkanden och propositioner som utgör de förslag vi har att ta ställning till. Där tror jag inte ens att kan upptäcka att vi har några särskilda säryttranden eller olika åsikter inom regeringen eller i utskottets majoritet. Vi är överens om långsiktighet, hållbarhet och att ta ansvar för den framtida energiförsörjningen i för småföretagarna och för svenska folket. 17 PER (): All elproduktion orsakar miljöpåverkan och medför också kostnader för samhället. Men det finns en elproduktion inom det svenska systemet som sticker ut i båda dessa aspekter, nämligen reservproduktionen. Det gäller den el som produceras i kraftverk som står still under en stor del av året och som bara tas i bruk just när efterfrågan stiger utöver vad som produceras, det vill säga för att täcka effektreserven. Miljökostnaden är enormt stor för den produktionen, och dessutom är kostnaden för samhället och för elkunderna stor. Det finns därför all anledning att se över dagens system med en statligt upphandlad effektreserv. Det är väl uppenbart för de flesta att inte delar regeringens syn i stort i energifrågan. Vi har en annan syn än regeringen när det gäller till exempel kärnkraften. Regeringen öppnar för ny kärnkraft. Vi är kritiska mot regeringens låga mål när det gäller förnybar energi i systemet och de låga målen för effektivisering av energianvändningen i . Här har vi i de rödgröna partierna en överenskommelse om energipolitiken som vi är glada och stolta över och som leder till att vi får en utfasning av kärnkraften och en övergång till ett helt förnybart energisystem. Det är bra politik för . Trots detta måste man ibland kunna göra en analys och skriva ihop sig om detaljer inom energisystemet där man är överens över blockgränserna. Det här är ett sådant fall för . Vi ställer oss bakom regeringens proposition just när det gäller synen på hur vi ska hantera effektreserven i . Anledningen till att vi gör det är att vi anser att det absolut effektivaste sättet att få tillgång och efterfrågan på elmarknaden att gå ihop är att försöka styra efterfrågan. Genom att göra det lönsamt för kunderna att dra ned sin konsumtion under just de tider när det är stor efterfrågan kan man minska miljöbelastningen kraftigt genom att inte ha fossileldade kraftverk i gång. kan man också minska kostnaderna för både samhället och den enskilda elkunden. Det är ett system som alla vinner på. Vi tror att övergång till timvis mätning, som är på gång i det svenska elsystemet och som vi gärna ser skyndas på, kan göra det här möjligt i stor skala och leda till ett effektivare energisystem. Där kan till exempel personer som har en elpatron i sin villapanna låta bli att använda den under just timmar med hög konsumtion och när produktionen på elmarknaden inte klarar av att följa med. Det kan handla om sådana enkla åtgärder för elkonsumenterna som att man sätter på tvättmaskinen eller diskmaskinen än vad man skulle ha gjort i vanliga fall. När ett hushåll gör det blir skillnaden liten, men när tusentals eller tiotusentals hushåll gör det för att de får information från marknaden om att kostnaden för att producera el är hög vid det tillfället kan det få dramatiska effekter för hela elsystemet. Det är det som kan göra att vi inte behöver sätta i gång oljekraft i det svenska elsystemet till stora kostnader eller importera kolel från kontinenten när det är brister i det svenska systemet. Det är ett sådant system som föreslås i propositionen, och det är vad vi anser krävs för att marknaden ska bli mer effektiv och fungera bättre . Vi anser att elbolagen måste ta ansvar för effektreserven. Det är de som tjänar pengar på att leverera el till kunderna, och det är de som borde se till att de har möjlighet att leverera el vid alla tillfällen. Vi ser problem med att så länge staten tar huvudansvaret för effektreserven kommer elbolagen att smita undan ansvaret och slippa ta ansvar för att skapa en så effektiv elmarknad som bara är möjligt. Det tror vi inte är bra för någon, för vare sig elkunderna, elbolagen eller samhället i stort. De underlag som myndigheterna har tagit fram inför propositionen styrker hållningen. skriver att konsekvenserna av en upphandlad effektreserv blir att konsumenternas incitament att minska sin förbrukning vid knapphet inte slår igenom på marknaden. De får inte signalerna om att det nu är dyrt att producera el och att det nu finns anledning att dra ned på elförbrukningen. Det är ett system som inte skapar en effektiv elanvändning. skriver också att det på finns risk för att en centralt upphandlad effektreserv till och med ökar sannolikheten för att utbud och efterfrågan inte kommer att mötas på marknaden, just för att elproducenterna inte har trycket på sig att se till att det finns en balans i systemet. Man kan knuffa över ansvaret på staten. Det här tror vi inte är något som gagnar svenska elkonsumenter, elproducenter eller samhället i stort. Vi kan från sida inte se någon anledning att vänta med övergången till ett effektivt system på marknadens villkor. Propositionen föreslår en stegvis övergång från ett upphandlat till ett marknadsbaserat system. Övergången ska ske över en dryg tioårsperiod. Vi kan se att det finns möjlighet att ha stor kontroll under övergången. Som framgår i betänkandet är det möjligt, om problem uppstår under processens gång, att sakta ned takten eller till och med backa. Jag tror att det är den rätta vägen att gå och att det egentligen i grunden finns en stor enighet om detta i riksdag. är det bättre att ha ett marknadsbaserat system. Jag yrkar därför bifall till propositionen och avslag på motionen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 7 §.) 3 § Ändrade regler om ersättning vid sjukdom och ökad flexibilitet för anställning av sjömän Föredrogs trafikutskottets betänkande 2009/10:TU17 Ändrade regler om ersättning vid sjukdom och ökad flexibilitet för anställning av sjömän (prop. 2009/10:161). 18 (): betänkande nr 17 behandlar en proposition från regeringen med den krångliga titeln regler om ersättning vid sjukdom och ökad flexibilitet för anställning av sjömän. En följdmotion har väckts med anledning av propositionen. Betänkandet handlar om ersättning vid sjukdom för sjömän, speciellt för sjömän som arbetar på fartyg i inre fart det vill säga sjötrafik inom och utanför våra kuster, dock högst 1 nautisk mil från en hamn. Dessa sjömän ska inte längre omfattas av sjömanslagen när det är sjuka eller skadade, utan i stället ska rätten till ersättning gälla enligt samma regler som för landanställda. För sjömän på fartyg som huvudsakligen går i när- och fjärrfart föreslås i betänkandet att rätten till lön och ersättning är lika som och behålls så länge man är ombord. För annan tid införs i stället rätt till ersättning enligt lagen om sjuklön och socialförsäkringsbalken. För dessa sjömän som går på närfart och inrikes sjöfart införs inte någon karensdag. Betänkandet föreslår vidare ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om att personal som ingår i säkerhetsbesättningen och tillhör däcks- eller maskinpersonal ska kunna vara anställda av någon annan än redaren eller ägaren till fartyget. Detta innebär att man kan använda bemanningsföretag för bemanning av all fartygspersonal även de som arbetar i säkerhetsbesättningen och arbetar på däck eller i maskin. Avsikten är att i första hand utnyttja bemyndigandet för personal som arbetar på fartyg i inre fart. Förslaget om ändrade ersättningsregler vid sjukdom föreslås träda i kraft . Förslaget om ändrade anställningsregler föreslås träda i kraft . Med dessa inledande ord, fru talman, överlämnar jag betänkandet till kammaren för vidare debatt av mina kolleger i trafikutskottet. 19 (): Propositionen Ändrade regler om ersättning vid sjukdom och ökad flexibilitet för anställning av sjömän ligger nu på bord för behandling. Bland annat föreslås i denna proposition att sjömanslagens bestämmelser om sjuklön ska försämras. De sjöfackliga organisationerna har räknat ut att en som tjänar kommer att förlora netto i jämförelse med dagens system. Detta förslag ligger väl i linje med alliansregeringens övriga politik att slå mot löntagare och sjuka. Både de sjöfackliga organisationerna och arbetsgivarna i form av SARF, , avstyrkte förslaget i remissrundan som föregick propositionen. De fackliga organisationernas avståndstagande är lättförståeligt de vill skydda sina sjuka medlemmar mot försämringar. Vad arbetsgivarsidan var rädda för var dock att förslaget också skulle inskränka den så kallade regressrätten, det vill säga de pengar redarna får tillbaka från när de betalar ut sjuklön för en sjuk , och att rätten till sjuklön är reglerad inte bara i lag utan också i kollektivavtal. Om regeringen ändrar i lagen finns bestämmelserna med andra ord fortfarande kvar i avtalen. Redarna kommer fortsättningsvis att tvingas betala ut sjuklön men får minskad ersättning. SARF skriver i sitt remissvar att detta kommer att bli synnerligen kostsamt för de svenska rederierna, och regeringen skriver själv i propositionen att ersättningen till redarna minskar mot nuvarande ordning. Detta är den sjöfartspolitiska aktivitet som sysselsätter regeringen i en historisk kris för svensk sjöfart, då utflaggningen når rekordhöjder. Detta är vad regeringen kan leverera förutom att utreda frågan om införande av ett svenskt fiffelregister, förstås. Till detta kommer fumlandet med tonnageskatten, som man lovade införa när man satt i opposition. Svensk sjöfart behöver sannerligen en annan regering för att få tillbaka sin framtidstro igen. Det är inte nog med detta, utan alliansregeringen har dessutom levererat sprängstoff till den kommande avtalsrörelsen på sjöområdet. När arbetsgivarna får minskad ersättning vill de naturligtvis mönstra ut bestämmelserna eller kraftigt försämra reglerna om sjuklön ur avtalen, och de fackliga organisationerna kan väl knappast stillatigande acceptera att deras sjuka medlemmar drabbas av ett så stort ekonomiskt avbräck. Regeringen är så storsint i sin proposition att man föreslår att de nya reglerna ska träda i kraft , dagen efter de sista nu gällande sjöavtalen löper ut. Detta är för att ge parterna möjlighet att anpassa avtalen till de nya förutsättningarna hur nu det ska gå till. Tala om statligt ingripande i en avtalsrörelse! Regeringen lämpar över effekterna av sitt illa genomtänkta förslag i knäet på parterna på sjöarbetsmarknaden och bäddar därmed för en konflikt på området som svensk sjöfart och svensk industri sannerligen inte behöver i det rådande läget. Som lök på laxen har dessutom en annan statlig utredning, den så kallade , lagt fram sitt betänkande. , Internationella arbetsorganisationen i , har nämligen samlat och moderniserat de internationella konventioner som gäller på sjöfartens område i ett dokument, sjöarbetskonventionen, som ministerrådet har uppmanat alla EU:s medlemsstater att ansluta sig till och som den svenska har rekommenderat. Utredaren , tidigare sjösäkerhetsdirektör, slår i utredningen fast att en av de lagförändringar som är nödvändiga för anslutning till konventionen är just bestämmelserna om sjuklön i sjömanslagen, men inte alls på det sätt som regeringen föreslår. Tvärtom anser han det nödvändigt att utöka sjömanslagens regler och göra ett tillägg om att lön ska utgå under minst för sjömän som är ombord. Det innebär att om vi nu fattar beslut om att anta regeringens proposition ändå får ändra lagen igen. Eller tänker sig månne regeringen att skulle skämma ut sig genom att inte ansluta sig till sjöarbetskonventionen? En kommande rödgrön regering måste se som en av sina uppgifter att reda upp i den röra som den borgerliga regeringen har åstadkommit på detta område. Alliansregeringens hafsiga hantering av frågan måste rättas till och rättas till på ett sätt som inte går ut över sjuka sjömän eller svensk sjöfart. Detta kommer att ske om vi får en rödgrön regering . Detta är förmodligen min sista ärendedebatt i trafikutskottet. Jag vill passa på att tacka trafikutskottets personal för ett engagerat och skickligt arbete som har gjort att vi ledamöter har fått bra propositioner och bra betänkanden och därmed förhoppningsvis har kunnat fatta bra beslut. Det kan vi alltid diskutera. Jag har varit 16 fantastiska år i trafikutskottet och . Jag vill också passa på att tacka alla mina utskottskamrater för ett gott kamratskap och många roliga minnen som jag bär med mig i livet. Jag kommer säkert att sakna Rådhströms och Mejerns helt obegripliga dialekt. Tack ska ni ha, mina vänner! I detta anförande instämde , , och (alla s). 20 (): Propositionen Ändrade regler om ersättning vid sjukdom och ökad flexibilitet för anställning av sjömän består av två delar. För det första handlar den om möjligheten för rederier och fartygsägare att lättare kunna använda sig av bemanningsföretag för bemanning av fartyg. För det andra handlar den om ändrade regler om ersättning vid sjukdom för sjömän en viss likställighet avseende sjukersättningsnivån på den svenska arbetsmarknaden. När det gäller del 1, ökad flexibilitet vid anställning, är det så att personalen i den så kallade säkerhetsbesättningen det vill säga den minimibesättning som har beslutats av Transportstyrelsen för att fartyget ska kunna framföras säkert måste anställas av redare eller ägare till fartyget. Dispens kan dock ges i enskilda fall. I propositionen föreslås ett bemyndigande att meddela föreskrifter om att personal som ingår i säkerhetsbesättningen och tillhör däcks- eller maskinpersonalen ska kunna vara anställda även av någon annan än redaren eller ägaren, vilket kommer att innebära att dispens inte behöver sökas. Lagändringen underlättar bland annat användningen av bemanningsföretag för bemanning av fartyg och är mycket efterfrågad av framför allt mindre redare. I oppositionens reservation framförs att det inte finns några argument för att ändra dagens bestämmelser med hänvisning till värnandet av sjösäkerheten, och man kräver därför att dagens bestämmelser ska vara kvar. Avsikten med detta förslag är dock att regeringen i förordningen ska besluta att bemanningsföretag ska kunna användas för fartyg i inre fart. För fartyg i annan fart ska dagens bestämmelser, inklusive dispensmöjligheterna för fartyg i särskilda fall, finnas kvar. Ett ytterligare påpekande i denna del tycker jag dessutom är på sin plats. Värnandet av sjösäkerheten, som oppositionen hänvisar till sjösäkerhetsfrågorna tas om hand genom ISM-koden. Denna antogs av IMO 1993 och infördes i svensk rätt . Den var och är av avgörande betydelse för sjösäkerheten. Det är också något Transportstyrelsen påpekar i sitt yttrande. I och med denna kods införande i svensk rätt finns ingen friskrivning för ägare eller redare när det gäller att tillse att alla sjösäkerhetskrav är uppfyllda. Det är alltså inte så att sjösäkerheten hotas av detta förslag. Det är helt ogrundat. Därmed menar jag att reservationens invändningar i detta avseende i sin helhet är bemötta. När det gäller del 2, förändring av sjuklöneregler för sjömän, och då framför allt sjömän i inre fart, är det så här: Sjömän i inre fart, bland annat i skärgårdstrafik, har lagreglerad rätt till full lön vid sjukdom ombord samt under minst i land. Sjömän i närfart och fjärrfart har lagreglerad rätt till 100 procents lön under ombordtid samt under minst i land. I propositionen, som trafikutskottet föreslår att anta, föreslås att sjömän i inre fart ska ingå i det allmänna ersättningssystemet, det vill säga att arbetsgivaren ska betala sjuklön dag 114 enligt lagen om sjuklön, det ska vara en karensdag, 80 procents ersättning och så vidare, och sjukpenning utgår från dag 15. Sjömän i närfart och fjärrfart ska behålla rätten till full lön de är ombord på fartyget. Under tid i land ska även dessa sjömän föras över till det allmänna systemet för sjuklön och sjukpenning, men det ska inte vara någon karensdag. Skälen till förändringsförslagen är bland annat att det är en principiellt viktig fråga att sjömän inte har en lagreglerad särställning i förhållande till den övriga arbetsmarknaden när det gäller rätt till ersättning vid sjukdom. Sjömansyrket är förvisso möjligen fortfarande speciellt, men det avviker inte så mycket från de landanställdas att sjömännen ska ha 100 procents ersättning vid sjukdom. Ersättning vid sjukdom är egentligen också en fråga som parterna bör reglera själva. Som mycket tydligt framgår av regeringens proposition har den utveckling som skett under för att minska sjukfrånvaron, bland annat för att förebygga missbruk av sjukförsäkringen och främja återgång i arbete gått sjömännen förbi. uppmärksammade på detta och menade då att behövde få större insyn i sjömännens sjukdomshantering. saknar kassan insyn så länge sjömännen får sin sjuklön från redaren och kan inte tillämpa sina regler på sjömännen. Om sjömännen förs in i det allmänna systemet kan kassan applicera sina regler även på dem. Som jag ser det är detta särskilt angeläget nu mot bakgrund av de förändringar som under nuvarande mandatperiod har genomförts i den allmänna sjukförsäkringen genom den så kallade rehabiliteringskedjan. Här finns möjligheter för sjömännen som annars inte kan ställas till dessas förfogande. Oppositionen hävdar i sin reservation att nuvarande bestämmelser ska kvarstå och yrkar avslag på hela propositionen med hänvisning till att den hotar rederiers möjlighet att rekrytera personal. Fråga 1 till oppositionen blir: Hur kan det vara rimligt att anse att en ska få av sin lön vid sjukdom utan karensdag när andra svenska arbetstagare har karensdag och 80 procents sjukersättning? Fråga 2 blir: Hur kan en sänkning av ersättningsnivån under det förhoppningsvis lilla antal dagar som de är sjuka vara så utslagsgivande att de byter till utländsk arbetsgivare? Om det verkligen är så som utredningen ger vid handen, nämligen att sjömän på grund av dagens bestämmelser är mer sjukskrivna när de är i land än vad landanställda är, kan inte en regeländring då rent av vara ett gott skäl att se till att arbetsgivaren får tillgång till sin personal i större utsträckning? De nya reglerna ska som sagt träda i kraft , det vill säga efter att de nu gällande kollektivavtalen har löpt ut, vilket gör att parterna kan ta hänsyn till de nya förutsättningarna i sina nya avtal. Remissinstanserna har varit generellt positiva, förutom facket, naturligtvis. Redarna är positiva under förutsättning att regeringen inte gör några förändringar i rätten att få ersättning för viss del av sjuklönen. När det gäller konsekvenserna för redarna, som oppositionen var orolig för, är det så att om parterna kan anpassa sina avtal till de nya förutsättningarna kommer det för rederier med fartyg i inre fart att leda till en kostnadsminskning totalt sett. För rederier med fartyg i när- och fjärrfart blir totaleffekten i princip oförändrad. Därmed menar jag att jag har bemött oppositionens invändningar i alla avseenden. Kvarstår något är jag övertygad om att mina allianskolleger tar upp detta på ett utomordentligt sätt. Därmed ber jag att få yrka bifall till utskottets förslag och avslag på reservationen. Jag vill också passa på att tacka för . Vi har kämpat tillsammans i också. Det här kanske också är min sista debatt. Man vet aldrig. Jag vill tacka för mig och önska er andra lycka till med det fortsatta arbetet. 21 () replik: Jag vill börja med att yrka bifall till Vänsterns, och Socialdemokraternas reservation. Jag glömde det, men är det gjort. Ja, , jag ser fram emot en avtalsrörelse för sjöfolket som kommer att sluta på någonstans kring 25 procents löneökning tack vare detta förslag. Det är inte svensk sjöfart benägen att ta emot. Man orkar inte heller med det. Varför säger jag då detta? Jo, detta har ju legat till grund för den lönesättning som sjömän har. De har lägre skatt. De har dessa sjukförmåner. Det har man tagit med sig in i avtalsrörelsen. Men om vi nu stympar den biten kommer de, fullt naturligt, att kräva löneökningar i motsvarande mån, för sjömän tjänar mindre än vad de landanställda gör. Det är bara att konstatera. Känner inte någon oro för att riksdag nu ger sig in i avtalsförhandlingarna? Det är ju det man gör med ett sådant här förslag. Har man tänkt sig att göra det på fler områden framöver, om nu olyckan skulle vara framme och vi skulle få fortsatt borgerlig majoritet? 22 () replik: Jag tänker inte ge mig in i någon diskussion om vilka krav det kan bli i en framtida avtalsrörelse. Det får parterna faktiskt sköta själva. Jag har redogjort för vad det handlar om. Det handlar om en likställighetsprincip. Det handlar om rimlighet när det gäller ersättning till individer på den svenska arbetsmarknaden. Jag och regeringen anser inte att det är rimligt att en del har 100 procents sjukersättning medan andra har karensdag och 80 procents ersättning. Det är den springande punkten. Det är därför det här förslaget läggs fram. Sedan tycker jag att också ska gå in och titta på vad effekterna av detta blir.