prot · GY0920 · 2010-11-24 00:00:00 — Vi har hört, som min partikollega sade, att det här görs i informativt syfte. Men vem tror att en vanlig som kanske läser till morgonkaffet helt plötsligt skulle få för sig att byta ut till att i stället läsa grundlag och säga: Oh hej, kolla, vi är med i EU, det visste jag inte! Jag tror knappast att ni tror på det själva. Med de orden yrkar jag bifall till reservationer och tackar för mig. I detta anförande instämde (SD). 48 (SD): Jag ska kommentera några av de tidigare talare som varit uppe i debatten . Jag börjar med . Han talade om brett ansvar och folkligt stöd i sitt anförande, men det stämmer inte. sade att det borde ha diskuterats bredare. Ja, det borde det. Men varför har det inte gjort det? Och vems ansvar är det? Jo, det är ert ansvar. Sanningen är att en förkrossande majoritet av det svenska folket inte har någon som helst aning om varför vi står här . De har ingen som helst vetskap eller kunskap om den grundlagsförändring som ni kommer att rösta igenom oavsett förslagets bra och dåliga sidor. talar om folkomröstningar. Men varför blev det ingen folkomröstning i detta fall? Varför blev det ingen folkomröstning om Lissabonfördraget? Den frågan riktar jag till samtliga partier. Ni är inte trovärdiga. är inte trovärdig. Varför denna ovilja att kommunicera med det svenska folket? Här sitter vi på piedestaler och genomför den största författningspolitiska förändringen , men det är knappt någon svensk som vet att vi gör det. Det är hårresande. Kammaren är inte ens halvfull. Jag tror till och med att är största parti här . Ändå står man här som på ett väckelsemöte och säger att detta är något fantastiskt. Det kanske man kan tycka, och vissa förändringar i grundlagen är kanske det. Men hur stort är intresset när inte ens kammaren kan fyllas när vi har en sådan här debatt? Det är anmärkningsvärt. Det säger mer om beslutsfattare på denna nivå än vad många tycks förstå. Per nämnde att det är ett annat EU . Ja, det är det. Just därför bör man tillfråga det svenska folket vad det tycker. Vi vet inte vad det svenska folket verkligen tycker innan vi frågar det. Det finns dock uppenbarligen en ovilja att göra det, till exempel gällde det Lissabonfördraget. Jag tror att det finns en bra förklaring till varför man inte tillfrågade folket: Man vet att man hade förlorat en sådan omröstning. Det är demokrati, inte sant? , vem talar om att vrida klockan tillbaka till tiden före ? Jag tror att det var så du sade, men om jag har misstolkat dig ber jag om ursäkt. Det är bara nonsens. Som om det skulle vara enda alternativet. Jag hör tyvärr till dem som röstade ja till EU 1994. Jag ångrar mig djupt. Jag röstade ja till vad jag trodde var ett fredsprojekt, ett mellanstatligt samarbete mellan självständiga nationalstater. Dagens EU är något helt annat, och därför bör man tillfråga det svenska folket. Det finns mycket att säga. Jag känner mig förd bakom ljuset. Jag hävdar att det svenska folket förts bakom ljuset. Framför allt är det beklagligt att gör denna förändring, vad vi än tycker om den, utan att berätta för och kommunicera med det svenska folket och det bara för att vi sitter på någon sorts piedestal. Det visar på ett förakt för demokratin och säger, , betydligt mer om denna beslutande församling än många tycks förstå. I detta anförande instämde (SD). 49 (MP) replik: Det är en intressant fråga om någon har blivit förd bakom ljuset. Har makthavare och politiker i försökt gömma undan frågan om den nya grundlagen, vilket påstår? Det är svårt att leda i bevis. Det kan naturligtvis vara så att man som enskild medborgare inte har uppfattat att frågan varit aktuell. Det har ju inte varit en bred debatt, och jag beklagar om man inte har uppfattat att frågan varit på gång. Det är nog många som känner så. Personligen får jag dock säga att jag har deltagit i debatter i frågan på många ställen över hela . Jag har också skrivit debattartiklar under denna process, till exempel när vi hade olika ståndpunkter i gruppen under utredningen som pågick . Jag har deltagit i debatter i kammaren, till exempel när det gällde det första vilande grundlagsbeslutet . Jag talade också ett antal gånger om denna fråga i valrörelsen. Jag ser det snarare som ett problem att och som plötsligt ser detta som en stor och viktig fråga inte har deltagit i debatten. Varför var ni inte med och svarade i remissrundan när det var möjligt? Varför deltog ni inte i debatten inför riksdagsbeslutet eller under valrörelsen? Varför kommer ni in i debatten precis före beslutet? Varför vaknar ni törnrosasömn och säger att det nu håller på att hända något allvarligt? Det är lite sent. 50 (SD) replik: Ja, det är lite sent. Det är sent för hela det svenska folket. Det finns säkert enskilda ledamöter, och du är uppenbarligen en av dem, , som kanske har gjort vad de kan för att sprida detta. Det har dock inte varit tillräckligt. Jag hävdar nämligen med bestämdhet att en förkrossande majoritet av det svenska folket inte vet varför vi står här , och det är ett stort misslyckande. Det kan man inte komma ifrån. När jag talade om att bli förd bakom ljuset var jag kanske otydlig, men jag syftade på EU-medlemskapet som sådant och inte minst på Lissabonfördraget. Jag känner mig förd bakom ljuset. Det ville jag tala om här när jag nu har möjligheten, vilket jag inte har haft tidigare. Det är först efter valet som jag har möjlighet att stå här och diskutera och debattera med , fru talman. Jag känner mig förd bakom ljuset. Jag röstade ja till ett helt annat EU. Jag trodde att det var ett mellanstatligt samarbete, men det är det uppenbart inte utan något helt annat. Jag vet att det fanns många i denna kammare som ville ha en folkomröstning om Lissabonfördraget. Jag önskar att vi hade fått en sådan. Jag menar att de som såg till att vi inte fick en folkomröstning förde det svenska folket bakom ljuset. Jag hävdar att man inte spelade med öppna kort. Man ville och vågade inte fråga det svenska folket. Denna kritik var inte nödvändigtvis riktad mot dig, . Jag vet att många i har gjort vad de kunnat för att väcka debatt och få till stånd en folkomröstning. Jag menar att det svenska folket tyvärr inte har fått klart för sig vad medlemskapet egentligen innebar. Det var det jag menade. 51 (MP) replik: Vi hade en stor folkomröstning 1994, innan vi blev medlemmar i , där många deltog. Det var alldeles uppenbart att en hel del människor kände sig förda bakom ljuset efter omröstningen trots stora upplysningskampanjer, debatter, studiecirklar med mera. Jag var själv med på olika sätt. Det har skett en utveckling och förändring av EU. Vi har fått nya fördrag. Jag och har under processen krävt folkomröstningar eftersom de nya fördragen har inneburit stora förändringar. Kammaren har röstat om detta, och vi har förlorat. tror jag dock inte att man kan säga att EU-medlemskapet har tvingats på svenska folket i blindo. Det har förts en omfattande debatt. En del av det som sades från ja-sidan var felaktigt, men vissa saker som vi från nej-sidan sade var nog också felaktiga. Många kände sig överkörda. Det visade också opinionen efteråt. Men att använda det som skäl för att inte föra in det enkla konstaterandet att är medlem i EU är att gå väl långt. Det är att diskutera en helt annan sak än vad frågan egentligen bör handla om. Om man för in en sådan pseudodebatt förbättrar det inte EU-kritiken. Om man försöker föra EU-kritiken på en riktig nivå och med sakliga skäl tror jag att den också har större chans att få stöd från många människor. 52 (SD) replik: Jag tycker att det här är en riktig debatt. Det är väl bra att den förs. Kanske finns det någon där ute som trots allt får upp ögonen för vad som sker och för frågan som sådan. Det tycker jag definitivt är bra. Visst har det skett en förändring, självklart, och det är ingenting man kan komma ifrån. Just därför menar vi att beslutet måste omprövas. Lissabonfördraget hade varit ett gyllene tillfälle att faktiskt fråga det svenska folket. På den punkten tror jag att vi är överens, och på den punkten kritiserar jag inte vare sig eller hans parti. Jag talar brett till samtliga partier i denna kammare, alltså till riksdag och till regeringen. Jag tycker inte att man har gjort tillräckligt, och man har agerat fegt. Jag är helt övertygad om att man hade vetskap om att man ifall vi fått en folkomröstning om Lissabonfördraget skulle ha förlorat den. Därför tycker jag inte att man spelar med öppna kort. Då är man inte ärlig utan för svenska folket bakom ljuset. Det var det jag avsåg. Låt gå för att det bara är fråga om en liten förändring, som många påstår, när vi för in den lilla passusen om EU i grundlagen, men det är fullt tillräckligt eftersom det kommer att försvåra för svenska folket och för att gå ur EU om man så önskar. Jag tycker inte att det är bra. är det mycket bra att jag kan stå i och säga det, vad än många tycker om det. 53 HANS (S): Jag hade inte tänkt begära ordet men jag fick anledning att under debatten fundera på om det inte fanns skäl att säga några saker. Till att börja med vill jag yrka bifall till propositionen och säga att grundlagsförslaget i dess helhet är utarbetat enligt svensk tradition ingen är riktigt nöjd men alla, utom som det verkar , kan leva med förslaget. Det tror jag är bra, för spelreglerna för demokratin bör man anta i enighet. Därför känns det skönt att större delen av församlingen är enig om det. Det som fick mig att begära ordet och jag inser att jag därmed kanhända gör som vill var de begrepp som använde i sin argumentation. Han talade om det etniskt homogena , alltså det som skulle ha funnits. Ett begrepp som också användes var folkgemenskap. Jag är nog inte ensam i kammaren om att få obehagliga associationer till det begreppet. Jag vill vara tydlig med att säga att det etniskt homogena aldrig har funnits. När som stat växte fram var finska redan då ett talat språk i , liksom samiskan. tillkom en del danskar, norrmän, ester, letter, ryssar, balttyskar, tyskar och andra till den kompott som var . skedde något dramatiskt när det bernadotteska lill-Sverige, som den finske professorn brukar kalla konstruktionen, kom till. blev mer etniskt homogent, men det levde tornedalsfinnar och samer i landet. De blev inte särskilt väl behandlade. Finskspråkiga skolbarn i var förbjudna att tala finska i skolan. har alltså skäl att skriva skall och inte bör när det gäller synen på de etniska minoriteterna, och vi har anledning att skämmas för delar av vår historia. Den historieförfalskning som för fram är ganska upprörande. Jag antar att tornedalsfinnar inte ingår i den folkgemenskap som talar om. Det finns skäl att vara tydlig med att de nationella minoriteternas ställning ska stärkas. 54 (SD) replik: När man debatterar är det viktigt att noga lyssna på vad motdebattören säger. Antingen ljuger föregående talare eller så har han dåligt minne eller hör dåligt. Jag har aldrig talat om något etniskt homogent. Jag talade om ett kulturellt homogent där alla i det här landet, tornedalsfinnar också för den delen, uppgår i en svensk gemenskap med gemensamma värderingar och gemensam kultur. Ingen av oss har talat om något etniskt homogent. Att står i talarstolen och påstår det borde få honom att skämmas. Läs protokollet, , om du inte tror på mig! 55 HANS (S) replik: Jag uppfattade att använde det begreppet. Om så icke skulle vara fallet ber jag om ursäkt. Vi får väl läsa protokollet. Det jag vill tydliggöra är att man ger bilden av ett som aldrig har funnits. Det som du, , talar om har aldrig funnits. Den bild som du försöker få fram av ett harmoniskt och enhetligt som vi har skilts från är inte sann. har redan från början haft många färger i sin väv, och jag bejakar mångfalden i den väven. 56 (SD) replik: var ett av de kulturellt mest homogena länderna i världen. Det är först sedan massinvandringens tid som vi, givetvis i mångkulturalismens namn, fått de etniska enklaverna med våldet. Man befäster de facto mångkulturalismen och går in för att upprätta alla möjliga kulturer som kan gå stick i stäv med det svenska och västerländska samhället. Inte minst gäller det kvinnors situation. Jag vet inte vilken verklighet levt i, men det har skett . levde vi i ett mycket homogent land kulturellt sett, ska jag väl tillägga så att det inte missuppfattas igen. 57 HANS (S) replik: Återigen talar om en historisk parentes och . Det är i långa historia som hade färre minoriteter än under andra tider. Det har dock funnits nationella minoriteter i . har alltid varit befolkat av finsktalande, samerna har alltid bott där de bor, och den mångfalden vill jag bejaka. 58 (SD) replik: Det var ett anförande som mer eller mindre riktade sig till min partikollega , men jag kan inte låta bli att kommentera när en ledamot kommer med så grova och felaktiga påståenden och drar paralleller till mindre trevliga länder; jag vet precis vad syftade på. Jag tycker att det är oförskämt, framför allt mot bakgrund av Socialdemokraternas förhållande till tidigare diktaturer. Först och främst vill jag fråga: Vad är det för fel med att förespråka att ett land ska bygga på gemenskap och sammanhållning och inte vara det destruktiva, mångkulturella samhälle som ni, , har skapat och som bidragit till att är oerhört splittrat? lever olika grupper efter skilda värdesystem, värdesystem som ofta radikalt skiljer sig från vad vi svenskar uppfattar som rätt och fel, och det skapar konflikter. Vad är det för fel med att i stället förespråka ett sammanhållet som bygger på gemenskap? Jag kan lova att om Per hade levt skulle han bestämt ha tagit avstånd från Socialdemokraterna och snarare anslutit sig till . Det var en person som stod upp för svensk sammanhållning och vågade tala om att förutsättningen för att kunna bygga en stark och stabil välfärd är att vi har en viss grund av sammanhållning och gemenskap i samhället. Åter till min fråga: Vad är det som är fel med att förespråka ett sammanhållet som bygger på en grundläggande gemenskap? 59 HANS (S) replik: En grundläggande gemenskap är bra, men den grundläggande gemenskapen kan aldrig vara hundraprocentigt kulturell för den hundraprocentigt kulturella gemenskapen har aldrig funnits i . har alltid haft flera färger i sin väv och det har gett landet dess rikedom. Landet har alltid berikats av nya inslag som har vävts in i den väven, men det har också funnits eviga beståndsdelar i det som är , nämligen tornedalsfinnar och samer. Man kan inte ta bort de delarna ur den väv som är . 60 (SD) replik: har aldrig sagt att har varit helt isolerat och att vår kultur har varit oföränderlig. Givetvis har den svenska kulturen påverkats av kulturella influenser utifrån, men då är det influenser som svenskarna på något sätt har haft möjlighet att säga om man vill ha eller inte. Jag kan lova att många av de influenser som kommer utifrån och som många uppfattar som positiva också per automatik blir en del av den svenska kulturen och något som vi uppfattar tillhör den svenska kulturen. Problemet med det som bland annat tas upp i grundlagen, alltså mångkulturalismen, är att en liten klick självutnämnda proffstyckare sitter i den här kammaren och påtvingar människorna kulturella influenser som svenska folket inte alls har sagt att man vill ha. Jag tror att även de flesta förespråkare för mångkulturalism här i kammaren kan erkänna att det har kommit vissa kulturella influenser som vi bättre hade kunnat slippa helt och hållet. Man kan inte som företrädare för ett parti som förespråkar den typ av hård och extrem mångkulturalism som Socialdemokraterna står för säga att man vill ha ett sammanhållet . Det är ju uppenbart att av socialdemokratiskt maktstyre har mångkulturalismen bidragit till ett oerhört kluvet och splittrat . Detta är något som ni fortfarande driver på för. Ser du inte att det mångkulturella samhället i grunden är ett misslyckande och att det leder till splittring? Det leder till ännu mer splittring ju mer vi driver på för det. För mig är det alldeles uppenbart att mångkulturalismen har lett till ett väldigt splittrat och segregerat där människor lever parallellt med majoritetssamhället. Ser du inte att mångkulturalismen har bidragit till konflikter, till samhällsupplösning och till ett mer kluvet ? 61 HANS (S) replik: Formuleringen i grundlagsförslaget handlar om de nationella minoriteterna de fyra grupper som definieras som nationella minoriteter och deras rättigheter. Det handlar om samer och tornedalsfinnar. Det handlar om , som har varit en del av befolkning , om romer, som har varit en del av befolkning , och om judar, som har varit en del av befolkning . Jag kan inte förstå att det kan vara ett problem att man erkänner att de har särskilda rättigheter och använder ordet skall, inte bara bör. Jag kan inte förstå att detta skall kan vara ett hot mot den folkgemenskap ni talar om. 62 (SD): Jag kan inte låta bli att begära ordet när jag hör raljera över att inte har tagit tag i den här frågan. Om det är någon som inte har vaknat är det väl , som inte har uppmärksammat att blev invalda i riksdag först i och med valet . Alltså hade vi inte kunnat stå här och ta tag i den här frågan när den debatterades här i kammaren. Däremot har i valrörelsen försökt uppmärksamma frågan om grundlagsändringen. Vi har initierat upprop och kampanjer på nätet. Vi har efterfrågat en särskild debatt om grundlagsändringen här i kammaren men fått avslag på det. Vi står här och tar upp kampen mot förslaget om att skriva in bland annat EU-medlemskapet i den svenska grundlagen. Att medier och övriga partier inte har uppmärksammat detta och inte har velat uppmärksamma svenska folket vad är det om inte att föra svenska folket bakom ljuset? Det är bättre att vakna sent än att, som , inte vakna alls. I detta anförande instämde (SD). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 22 §.) 11 § Uppföljning av riksrevisionsreformen Föredrogs betänkande 2010/11:KU2 Uppföljning av riksrevisionsreformen (framst. 2009/10:RS4 delvis). 63 (S): Vi ska ta ställning till förslag med anledning av den uppföljning av som har gjorts. Det handlar om förändringar i riksdagsordningens huvudbestämmelser och tilläggsbestämmelser. Ändringarna debatterade vi i kammaren . var det nästan exakt en parlamentarisk utredning tillsattes, som hade i uppgift att följa upp den reformering av den statliga revisionen som gjordes 2003. Det var också då som bildades som ny myndighet under . Jag hade förmånen att delta i utredningen. Innan jag går in på några sakfrågor vill jag säga att jag tycker att det är positivt att kunna konstatera att det både i utredningen och i utskottets behandling av riksdagsstyrelsens framställan finns en stor samsyn mellan alla partier. Jag sade i debatten , och jag upprepar det , att samsyn kring organiseringen av revision är en väsentlig förutsättning för att skapa legitimitet för revisionen som sådan och inte minst för de iakttagelser och påpekanden som en revisionsinsats kommer fram till. Som vi konstaterade mynnade utredningen ut i både stora och små förslag till förändringar. Det finns varken möjlighet eller anledning att försöka kommentera alla, utan jag kommer att nöja mig med att lyfta fram två frågor som berör tilläggsbestämmelserna i riksdagsordningen och som för övrigt var föremål för en ganska omfattande diskussion och debatt i utredningen. Den första fråga jag vill kommentera är: Var ska huvudansvaret för hanteringen av iakttagelser läggas? I diskussionen har det förekommit två alternativ som har ställts mot varandra: ett särskilt revisionsutskott eller befintliga fackutskott. Här finns naturligtvis inte rätt eller fel, utan man måste ta ställning och värdera. Jag tror att vi har gjort en klok avvägning när vi landade i fackutskottsprincipen. Jag sade och vidhåller uppfattningen att det är viktigt att hela känner sig delaktig i och känner ansvar för att ta vara på vad som har framkommit i genomförda revisioner. Jag tror att det är olyckligt om vi inrättar ett nytt organ för hantering av revisionsresultat. Risken är uppenbar för att stora delar av inte känner sig delaktiga i behandlingen av rapporter i ett sådant läge. Det förtjänar också att framhållas hur viktigt det är att man faktiskt använder de erfarenheter som revisionsarbetet kommer fram till och att de beaktas när beslut ska fattas om verksamhetens framtida inriktning. Det handlar om att man genom att se bakåt får vägledning om hur vi ska kunna gå framåt. För mig blir det då naturligt att fackutskotten också ansvarar för revisionsfrågorna. Det andra jag vill ta upp och kort kommentera är förslaget om förtydligande av effektivitetsrevisionens inriktning. Det handlar alltså om ett förtydligande och inte om en insnävning av uppdraget. De kartläggningar och analyser som utredningen gjorde visade på att regelefterlevnad var ett dominerande revisionsinslag. Avsikten från utredningens sida, och sedermera också från riksdagsstyrelsens och sida, har varit att förtydliga revisionslagens inriktningsparagraf, inte för att snäva in utan i stället för att betona att effektivitetsrevisionen inte bör koncentreras på granskning av regelefterlevnad. I den uppfattningen instämde ett enigt finansutskott vid behandlingen , och KU gör alltså ingen annan bedömning av effektivitetsrevisionens inriktning än vad finansutskottet gjorde vid det tillfället. I debatten dristade jag mig till något som jag tror var lite ovanligt, nämligen att ställa en fråga som jag själv inte hade något svar på. Jag ville ställa den därför att jag tyckte att det kunde vara värdefullt att vi framöver funderade på det. Jag tog mig friheten att ställa frågan utan att själv ha funderat tillräckligt. Jag ställde frågan utifrån insikten om att kvalitet i revision är en avgörande faktor för revisionens legitimitet. Frågan jag ställde var: Vem granskar granskarna? Frågan fick hänga i luften. Jag känner nu att jag nu kan redovisa mina små funderingar sedan jag ställde frågan . Jag har funderat på detta. Jag har kommit fram till att det inte rimligen kan vara , det insynsråd som inrättas eller riksdagsledamöter i ett fackutskott som kvalitetssäkrar revisionen. Nej, de som granskar granskarna måste vara professionella utövare, har blivit min slutsats. Ett exempel på där det finns en kommunikation mellan professionella yrkesutövare och är det vetenskapliga råd som finns . Jag tror att det är viktigt att också andra aktörer inom området på något systematiskt sätt också blir inbjudna att kunna delta i diskussionen om granskning och granskning av granskarna. Jag ska sluta med att säga att jag tror och utgår från att riksrevisorerna själva ser och upplever det behovet och också inser att det ligger i deras eget intresse att så långt möjligt kvalitetssäkra revisionsarbetet. Med dessa förhållandevis korta kommentarer yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkande KU2 och därmed avslag på samtliga motioner. 64 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. Som tidigare talare nämnde diskuterade vi frågan . Jag tänker inte upprepa allt som jag sade då. Men jag vill ändå för den nya lyfta fram några saker som är principiellt viktiga i förslaget . Först vill jag ge lite bakgrund. Vi har i en lång tradition som vi ska vara stolta över. Vi har länge tyckt att årlig finansiell revision har varit viktig. Vi har också som riksdag varit måna om att veta ifall saker har gjorts på bästa sätt och om man har gjort det på ett för skattebetalarna och medborgarna kostnadseffektivt och riktigt sätt. Det är två centrala och viktiga uppgifter för , den årliga revisionen och effektivitetsrevisionen. Det är bildades. beslöt riksdagsstyrelsen att göra en översyn av reformen. Precis som nämnde var det glädjande att alla de sju partier som deltog i utredningen det fanns också med två experter som sekreterare kom fram till en enighet och samsyn i det förslag som vi från utredningen lämnade till riksdagsstyrelsen. Bildandet av den nuvarande myndigheten föregicks av tre utredningar här i .