prot · GX0986 · 2010-03-11 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Utökning av antalet suppleanter i miljö- och jordbruksutskottet Valberedningen hade, enligt ett till kammaren inkommet protokollsutdrag, tillstyrkt att antalet suppleanter i miljö- och jordbruksutskottet skulle utökas från 26 till 27. Kammaren medgav denna utökning. 3 § Val av extra suppleant i miljö- och jordbruksutskottet Företogs val av extra suppleant i miljö- och jordbruksutskottet. Kammaren valde i enlighet med valberedningens förslag till suppleant i miljö- och jordbruksutskottet () 4 § Meddelande om ändring i kammarens sammanträdesplan Tredje vice talmannen meddelade att skulle bordläggningsplenum äga rum. 5 § Meddelande om namnändring Tredje vice talmannen meddelade att () ändrat namn till . 6 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2009/10:133 till näringsutskottet 7 § Anmälan om inkomna faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen Tredje vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2009/10:FPM54 EU-strategi och EU-mål för biologisk mångfald efter 2010 KOM(2010)4 till miljö- och jordbruksutskottet /10:FPM55 Förordning om gränsöverskridande arvsfrågor KOM(2009)154 till civilutskottet Föredrogs utrikesutskottets betänkande 2009/10:UU9 och . 1 (): Vi erinrades om att var den förste som dödades i FN:s tjänst. Konflikten i lever däremot vidare och återfinns även i dagens betänkande. I går hörde vi att godkänt ytterligare 1 600 bosättningar i det ockuperade östra . Det understryker mer än väl behovet av konfliktförebyggande insatser. Det är något som inte nog kan understrykas, inte heller försoningsprocessen. Det handlar om att med kunskap om historien kunna ta nya steg och att arbeta för framtiden. har vi att behandla utrikesutskottets betänkande och med ett antal motioner från innevarande och tidigare riksdagsår som behandlar frågor som . Det är ett land som vi ofta håller debatter om här i kammaren, huvudsakligen ganska samstämmigt. Vi talar om demokratirörelsen, och många av oss lyfte upp kvinnorna , . är något som jag bedömer att vi dess värre kommer att få återkomma till. Utvecklingen är djupt oroande. Till betänkandet har också förts motioner som har lett till reservationer. Jag väljer att yrka bifall till två reservationer. De har för oss socialdemokrater sin grund i ett beslut på vår partikongress . Den första är reservationen om . Den andra är Folkmord kristna i det 1915. Det är också en rödgrön reservation. förlängde vi bidrag till insatser utanför . Då talade vi om utfiskning. är vi på , och utfisket är åter i blickpunkten. juridiska experter har sagt i ett rättsligt yttrande om fiskeavtalet att det strider mot folkrätten, eftersom intäkterna från fisket inte kommer det västsahariska folket till del. Det synliggör ett problem och omvärldens oförmåga att hantera frågor kring sista koloni, . De är medlemmar i unionen, AU, medan står utanför. Jag beklagar att regeringen inte tog chansen under ordförandeskapet i EU, när den också var i , att agera. Vi menar att tiden är inne för att ta ytterligare ett steg. Vi rödgröna skriver att många i stött kampen för ett fritt och självständigt och att Polisario måste fortsätta att föra en demokratisk kamp. De behöver också fortsatt omvärldens stöd. Vi önskar demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna för folk. Första steget på den vägen måste vara att orättfärdiga ockupation av upphör. frihet har engagerat det socialdemokratiska partiet och dess sidoorganisationer. Vi stöder arbetet för ett fritt och självständigt . Vi vill att ockupationen upphör, folkomröstningen genomförs liksom förhandlingar mellan partierna, muren på ockuperat område rivs och att de marockanska kränkningarna av mänskliga rättigheter i får ett slut. måste utöka sina relationer med det västsahariska folket samt erkänna självständighet och verka för detta i EU. Handelsminister har däremot av någon outgrundlig anledning uttryckt sig mycket kritiskt till och bland annat kallat landet för ett territoriellt tomrum. Det är ett anmärkningsvärt uttalande som vi hoppas att andra här kan korrigera. Vi vet att nuvarande regeringskollegan har uttryckt sig till förmån. Vi hoppas att det är något som partiet kommer att stå fast vid här. Man har också understrukit att ska göra skillnad i det här som kommissionär. Det är dags att visa att gör skillnad och röstar för den rödgröna reservationen. Jag kommer inte att kunna behandla alla delområden i betänkandet utan får fokusera på ytterligare två. Ett är reservationen om folkmordet i det . Här har den moderatledda regeringen brutit samman i två särskilda yttranden av tre partier. Det är brasklappar där de tvår sina händer från regeringens politik. Det är något som inte inger respekt för ett regeringsparti. vet vi att det inte endast är riksdagsledamöter som uttrycker sig på möten i enlighet med det som vi uttrycker i vår reservation. Det här är också något som har skrivits i motioner. Statsminister var inte återhållsam när han var i opposition och var i . Han talade om att erkänna folkmordet bara han kom till regeringsmakten. tillhör dem som har varit tydliga i den här frågan. Det finns många andra som inte heller har lagt band på sig. återstår att se om man kommer att rösta för det man har uttryckt mycket tydligt eller om man kommer att rösta på ett annat sätt än vad man har sagt sig ha som uppfattning. Vi däremot skriver om de fruktansvärda händelserna 1915 i det dåvarande . De uppmärksammades tidigt av det internationella samfundet. 1915 fördömde de allierade brottet mot armenierna som ett brott mot humaniteten och mänskligheten. Det var något som senare bidrog till utvecklingen av brottsbegreppet brott mot mänskligheten som använts efter . Som utskottet konstaterar i sitt betänkande skulle dessa händelser 1915 sannolikt betraktas som ett folkmord enligt konvention om den hade varit i kraft vid det aktuella tillfället. Den förföljelse och de massakrer som skedde 1915 hör till en fruktansvärd lista över övergrepp som folk har utsatts för. Dessa händelser har återverkningar för människor . Forskning och en fri och öppen diskussion om det som skedde är viktiga medel för att kunna få till stånd en försoningsprocess. Till skillnad från folkmord som har skett i modern tid såsom de i , och finns det betydande svårigheter när det gäller att klarlägga skeenden som avgör skuldfrågor för händelserna 1915. Länge var arkiven stängda för forskare. Offentliga diskussioner var därför inte möjliga. har vi att ta ett ytterligare steg. Det bygger på att man har en större tillgång till arkiv och också på att relationerna mellan och är av en mer positiv art. Vi välkomnar de steg som har tagits till närmande och avtalsprocesser. Folkmord är ett brott mot folkrätten och medför ett vittgående ansvar. Det är väsentligt att denna fråga kan hanteras på ett ansvarsfullt sätt som kan främja en hållbar utveckling och inte minst vara stödjande mellan folket i och och människor i diasporan runt om i världen, så också i . Ett erkännande i modern tid av ett historiskt folkmord måste prövas noga och omsorgsfullt. Vi anser att borde tillkännage för regeringen sin mening att regeringen noggrant ska undersöka de moraliska, politiska och rättsliga aspekterna på ett erkännande av folkmordet . Vi känner med alla dem som mist nära och kära i det mäktiga historiska upplösning där det moderna som vi känner det kom att födas och strax tog vid ett land som vi har goda och nära relationer med och som vi vill välkomna till EU. Men den diskussionen hör hemma i ett senare arbete, i ett EU-betänkande, och jag stannar därför här i den delen. Jag vill bara nämna att vi understryker återigen och välkomnar de närmanden som finns mellan och . Jag noterar att detta också är en diskussion som förekommer mycket utanför denna kammare. Jag har läst många intressanta debattartiklar i den här frågan, inte minst . Även frågan om folkmordet på kurderna i behandlas i betänkandet. Vi socialdemokrater menar att betänkandetexten beskriver de fällande domarna för folkmord och brott mot mänskligheten angående al-Anfal. Dessa händelser har erkänts som ett folkmord, och i betänkandetexten kan vi läsa: Utskottet konstaterar att för att öka det lokala ägarskapet bör rättsprocesser i första hand äga rum i nationella domstolar. Ett sådant förfarande kan även bidra till försoningsprocesser. tillhör de stater som, i enlighet med Romstadgans principer för ICC, anser att internationella jurisdiktioner endast bör träda in i fall där det nationella rättssystemet saknar vilja eller förmåga att åtala misstänkta förövare. Utskottet understryker sitt stöd för en utveckling i emot ett system byggt på rättsstatens principer, med rättssäkerhet och fungerande nationella domstolar. Utskottet konstaterar att en rättegång har ägt rum i med anledning av de militära attackerna mot kurder 1988. Det blev fällande domar, men jag beklagar konsekvent överallt, när helst det händer och oberoende av vad grunden är, att man har utdömt dödsstraff och tar konsekvent avstånd från dödsstraffet i sig. Men jag välkomnar att det har skett en rättsprocess. Vi har ytterligare uttryckt detta i texten relationer med världens länder. Vi är många som har uppmärksammat och som även kommer att uppmärksamma den dagen för att visa på folkmordens konsekvenser, de grymheter som skett och också understryka vikten av att vi arbetar för nedrustning och kampen mot massförstörelsevapen. Vi välkomnar att dessa händelser har erkänts som folkmord. Jag yrkar för tydlighetens skull än en gång bifall till reservationerna 4 och 5. I detta anförande instämde (). 2 HANS (): Få regioner har plågats av auktoritära ledare och väpnade konflikter i samma utsträckning och grad som . Diktaturerna i , och , våldet på de ockuperade palestinska områdena, i och samt det utbredda förtrycket mot kvinnor, hbt-personer, etniska och religiösa minoriteter, fackföreningsaktiva med flera är exempel på detta. Men utvecklingen i är långt ifrån nattsvart. I enskilda länder har vissa framsteg gjorts. Folkliga rörelser för demokrati och jämställdhet, där människor gått samman för sina egna intressen och sina egna rättigheter, inger hopp. Studenterna som trotsar regimen på , kurderna som kräver sina rättigheter i och palestinierna som inte gett upp hoppet om att få leva i frihet visar att ett annat är möjligt och att fröet till förändring redan är sått. Men det är viktigt att understryka att dagens inte har uppstått i ett politiskt vakuum. Kampen om regionens olja och andra naturresurser har lett till omfattande stormaktsinblandning i regionen, vilket har bidragit till sociala och ekonomiska problem, till väpnade konflikter och stärkta auktoritära regimer. I har anfallskrig och efterföljande ockupation drivit miljontals irakier på flykt och kostat kanske så många som en miljon irakier livet. I har av ockupation skapat ett samhällssystem på , och i östra som svårligen kan beskrivas som något annat än apartheid. Utanför tömmer europeiska fiskare vattnen i strid med folkrätten som de västsahariska flyktingarna i lägren i kämpar för att mätta sina barn. Inte heller vårt land har varit konsekvent i försvaret av de mänskliga rättigheterna i regionen. stod utrikesminister i denna talarstol och välkomnade vad han kallade den demokratiska omvandlingen av , som politiska partier förbjuds och demokratiskt valda politiker arresteras i samma land. I deltog den svenska ambassadören vid presidentinstallationen för Ahmadinejad, som oppositionella misshandlas i landets fängelser. Retoriken i väst om demokrati och mänskliga rättigheter har alltför ofta offrats, och offras fortfarande, när tillgången till olja ska säkras eller när nya allierade i så kallade krig mot terrorismen ska vinnas. kan därför fortsätta med sin könsapartheid, kan fortsätta fängsla oppositionella och makten i koncentreras i familjen händer med västs tysta medgivande. Det vi ser är inte vårt eget samhälles antites eller motsats utan i hög grad resultatet av en politik vi har fört i och , där de egna ekonomiska och politiska intressena alltför ofta gått före folkens frihet i regionen. Vill vi därför bidra till politisk förändring i , demokratisering och ökad respekt för de mänskliga rättigheterna börjar arbetet här hemma, på vår egen hemmaplan. Utrikespolitik beskrivs ibland som en politik av ord, och det är helt sant att utrikespolitik i stor utsträckning handlar just om att förhålla sig till och beskriva sin omvärld. Vår möjlighet i denna kammare är ofta begränsad när det gäller att fatta beslut som har direkt påverkan på människor som lever utanför vårt lands gränser. Men det finns också tydliga undantag. Vi äger möjligheten att i vissa fall i denna kammare fatta beslut som kommer ha långtgående och direkt påverkan på människor långt bortom vårt lands gränser. På bord ligger flera sådana möjligheter. Vi skulle kunna bryta den kultur av straffrihet som har skapats under ockupation av , där grova brott mot folkrätten och de mänskliga rättigheterna har kunnat passera utan konsekvenser. Vi skulle kunna göra det genom att stödja Goldstonerapporten och i FN agera för att alla som gjorde sig skyldiga till krigsförbrytelser under anfallskrig mot ställs inför rätta. Vi skulle också kunna skicka ett tydligt budskap av hopp till de västsahariska flyktingarna som sen 1975 levt under ockupation eller under ytterst svåra förhållanden i läger i genom att erkänna , sista koloni. Vi skulle kunna ge upprättelse till offren och de överlevande efter 1988 genom att erkänna detta folkmord som just ett folkmord på kurderna och uppmärksamma , årsdagen av den fruktansvärda gasattacken mot den kurdiska staden och uppmärksamma det som en internationell dag mot massförstörelsevapen. Alla dessa frågor jag har nämnt förtjänar var och en för sig kanske en helt egen riksdagsdebatt. Men jag vill ändå använda min talartid här i denna debatt till att fokusera på en fråga, nämligen folkmordet i . mördade den dåvarande turkiska ledningen kanske så många som 2,5 miljoner armenier, assyrier/syrianer, kaldéer, pontiska greker med flera. Syftet var uppenbart och medvetet: att utrota dessa folk, utplåna deras kulturer och skapa ett etniskt och religiöst homogent . Den dåvarande svenska ambassadören i skrev hem till i en rapport att ungturkarna vilja begagna tillfället, då av olika skäl ingen effektiv påtryckning utifrån behöver befaras, för att en gång för alla göra slut på den armeniska frågan. Sättet härför är enkelt och består i den armeniska nationens utrotande. Att det som skedde 1915 var ett folkmord har det egentligen aldrig rått något tvivel om i vårt land. Det som saknats har varit den politiska viljan att också ta konsekvenserna av denna insikt och erkänna detta folkmord. Det vanligaste argumentet som vi har mött mot ett erkännande är att vi som politiker och riksdagsledamöter inte ska skriva historia. Det är ett helt sant argument. Vi som politiker ska inte skriva historia. Världen är full av exempel där regimer försöker slå fast olika historiebeskrivningar. Dagens är tyvärr ett sådant exempel. Precis som vi som är riksdagsledamöter och politiker inte ska skriva historia har vi ett ansvar, jag skulle sträcka mig så långt som att kalla det en plikt, att förhålla oss till historiska faktum, att kalla saker för deras rätta namn och att kalla ett folkmord för just ett folkmord. Varför är då ett erkännande så viktigt? Världens mörka historia visar med tydlighet att vi måste ta lärdom av det som har skett för att förhindra att liknande förfärliga händelser inträffar på nytt. Arbetet med att förhindra folkmord måste börja med att vi gör upp med dem som redan har begåtts och lär av historien. Frågan om folkmordet är också intimt förknippad med många av de problem som vi ser i och får rapporter om. Det handlar om trakasserier mot etniska och religiösa minoriteter, det exkluderande politiska systemet som utestänger dessa grupper från möjligheten till påverkan och den mörka statens långa skuggor. Ska fullt ut kunna bli en demokratisk stat måste man också göra upp med sin historia. Frågan om folkmordet handlar också och kanske nästan framför allt om att ge offren och deras ättlingar upprättelse. För de drabbade och för deras barn, barnbarn och barnbarnsbarn, varav många bor här i , är folkmordet fortfarande ett levande trauma och ett öppet sår. Utan att offren får upprättelse och får sitt lidande bekräftat riskerar detta trauma att leva vidare generation efter generation. Vi som inte själva drabbades av folkmordet och saknar släktingar som drabbades kanske aldrig fullt ut kan förstå detta trauma. En av de många armenier, syrianer, kaldéer och pontiska greker som har hört av sig beskrev det mycket väl i sitt mejl till mig. Så här skrev : Vi kan inte gå vidare med våra liv, utan sitter fast i destruktionens minne. Min högsta önskan är att mitt land, , inom snar framtid ska visa vägen och skipa rättvisa. Hjälp oss att sörja klart. Befria oss från smärtan. Jag vill tro att vi har kraften för att stå emot förnekandet. Jag delar förhoppning. Jag tror att vi i har kraften att stå emot förnekandet. Jag tror att vi i har modet att vid voteringen erkänna folkmordet på armenier, assyrier/syrianer, kaldéer och pontier. Jag vill därför yrka bifall till reservation 4. Låt mig kort avsluta med följande. Vi ser två allt tydligare alternativ i svensk utrikespolitik. Det understryks av det betänkande vi har på bordet framför oss. Mot en borgerlighet som har lutat sig tillbaka på för att betrakta sin omvärld och låta andra föra vår talan ser vi en rödgrön utrikespolitik. Vi ser att vårt land fortfarande kan spela en roll i världen, att arbete för demokrati, rättvisa, frihet och fred varken börjar eller slutar vid sund, eller för den delen . Vi behöver inte vänta till valet för att vårt land ska spela roll och för att vi ska göra skillnad. Det kan vi göra genom att rösta för ett erkännande av , genom att rösta för ett erkännande av Anfalkampanjen som ett folkmord på kurderna och genom att tillsammans rösta för ett erkännande av folkmordet på armenier, assyrier/syrianer, kaldéer och pontier. I detta anförande instämde (). 3 (): Det är alltid lika svårt att hitta en ny vinkling när man kommer efter två redan bra inlägg. Vi har en gemensam politik, som både och Hans har talat om . Vi har blivit mejlbombarderade av människor som anser att vi ska erkänna folkmordet på bland annat armenierna och av dem som inte vill det. Jag vill därför här klargöra ståndpunkt. I de brev som har kommit står det bland annat att det inte är uppgift att besluta eller lagstifta om folkmord. Det är det heller ingen som har påstått. Att folkmord sker beslutas av den som utför det. Folkmordet på armenierna beslutades av någon. Det var inte riksdag som gjorde det. beslutas det om folkmord via dekret och lag. Så var fallet under Anfalkampanjen i . kan det vara militära beslut. riksdag beslutar inte om folkmord, och vi lagstiftar absolut inte för något folkmord men däremot emot. Det som vi gör är att vi tar ställning till ett antal motioner som har lämnats in till och som uppmanar vår regering att agera för att få att erkänna en historisk händelse som inträffade . Det sker i syftet att landet ska kunna gå vidare i den försoningsprocess som landet behöver och som vi menar är nödvändig för att förbättra relationerna mellan olika grupper i och mellan och och för att underlätta EU-medlemskap. Det har skett många folkmord och brott mot mänskligheten genom historien, och de allra flesta nämns sällan. Vissa har förtigits helt, och andra har uppmärksammats av olika skäl. Den mest uppmärksammade av de alla är folkmordet på judarna under . Det var också det som ledde till att en internationell rättsregel tillkom för att straffa och förebygga folkmord. Historien skulle inte få upprepa sig. har vi en konventionstext som definierar vad ett folkmord är. Det står så här: I denna konvention förstås med folkmord envar av följande gärningar förövad i avsikt att helt eller delvis förinta en nationell, etnisk, rasmässigt bestämd eller religiös grupp såsom sådan nämligen, a)att döda medlemmar av gruppen; b)att tillfoga medlemmar av gruppen svår kroppslig eller själslig skada; c)att uppsåtligen påtvinga gruppen levnadsvillkor, som äro avsedda att medföra dess fysiska undergång helt eller delvis; d)att genomföra åtgärder, som äro avsedda att förhindra födelser inom gruppen; e)att med våld överföra barn från gruppen till en annan grupp. Med grund i den formuleringen menar vi att det som hände i det dåvarande 1915 utifrån den forskning som finns otvivelaktigt skulle ha bedömts som folkmord om det hänt . På samma sätt har Anfalkampanjen mot kurderna i av irakisk domstol bedömts som folkmord. Många andra grymheter under olika krig, under olika flagg där olika etniska grupper drabbats gång skulle kunna bedömas som brott mot mänskligheten. Just är det dock bara två av dessa folkmord som vi diskuterar här i kammaren. Det gäller folkmordet mot armenier, assyrier/syrianer, kaldéer och pontiska greker samt mot kurder. Få är nog de länder som har helt rent mjöl i påsen, och inte heller våra länder i och övriga EU-länder. Det som har hänt har hänt och kan inte göras ogjort. Däremot kan vi erkänna gamla oförrätter och be om ursäkt. Det är varje lands ansvar att göra det gentemot sin egen befolkning. Det är svårt att ställa nuvarande makthavare eller medborgare i ett land till svars för vad deras förfäder har gjort. Däremot kan de ge de drabbades efterlevande den upprättelse det innebär att erkänna det som faktiskt skett. Att förneka ett historiskt skeende leder inte till försoning utan vidgar snarare klyftorna. har, precis som tog upp tidigare, tagit steg mot en större öppenhet i den här frågan. Det är någonting som vi ser mycket positivt på och som vi också uppmuntrar. Alla partier i riksdag är för ett turkiskt medlemskap i . Som EU-land är vi kanske det som allra mest driver på i den riktningen. Den uppfattningen förändras inte av att vi anser att bör erkänna det historia som jag tidigare sade i syfte att nå en försoning mellan folkgrupperna. Att riksdag, , etcetera erkänner folkmordet är inte det som de drabbade är allra mest betjänta av eftersom upprättelse nås när förnekelsen upphör på hemmaplan. Våra beslut kan däremot tjäna som en påtryckning på att tänka om i frågan. Vi håller därför inte med utskottsmajoriteten om att vi för att inte stöta oss med ska låta bli att kalla denna händelse som skulle ha kallats folkmord just för folkmord. och har nära förbindelser och ett ömsesidigt förtroende. Om å ena sidan en uppmaning från riksdag att ska erkänna folkmordet skulle störa det förtroendet är det naturligtvis beklagligt. Å andra sidan får inte politiska hänsynstaganden innebära att man inte vågar kalla saker vid deras rätta namn. Jag är övertygad om att det moderna kan skilja mellan äpplen och päron. På kort sikt kommer ett beslut att röra upp känslor, men på lång sikt är jag övertygad om att det bidrar till den försoning vi alla eftersträvar. Jag yrkar därför bifall till reservation 5. Folkmord som begås bedöms i domstol, i första hand i nationella domstolar. Det är vi i utskottet överens om. När det gäller Anfalkampanjen dömdes Kemiske 2007 för folkmord i irakisk domstol. Alla partier här i tar avstånd från det straff, det vill säga dödsstraffet, som Kemiske dömdes till, men det innebär inte att vi ifrågasätter själva bedömningen av brottet som sådant. I det fallet har och valt att markera extra genom att också reservera oss till förmån för en motion om att erkänna Anfalkampanjen som folkmord. Jag vet att Socialdemokraterna inte har någon annan uppfattning än vi i själva sakfrågan, att det som har skett är att beteckna som folkmord enligt folkrätten. Däremot har vi inte skrivit ihop oss i en reservation eftersom brottet redan är erkänt av irakisk nationell domstol och Socialdemokraterna menar att det är på nationell nivå som frågan bäst avgörs.