prot · GX0982 · 2010-03-04 00:00:00 — Svenska kollektivavtal kommer alltjämt att bilda för regleringen av anställnings- och arbetsvillkor för utstationerade arbetstagare. Det blir alltjämt de fackliga organisationerna, herr talman, som får rollen att övervaka arbetsmarknaden och se till att utländska arbetsgivare som utstationerar arbetstagare till tillämpar skäliga villkor för sina arbetstagare. En viktig del av förslagen är att det svenska förbindelsekontoret enligt utstationeringsdirektivet, , ges en tydligare roll när det gäller att informera om vilka villkor och krav som kan ställas vid utstationering till . Som ett led i denna förstärkta roll ges också arbetstagarorganisationerna en skyldighet att till verket ge in sådana villkor som man avser att ställa på utländska arbetsgivare som utstationerar arbetstagare till . På det sättet löser vi det problem som såg med situationen i , där det konstaterades att det var alltför svårt för som utländsk tjänsteutövare att veta vad som skulle gälla om de tecknade ett kollektivavtal med och vilka kostnader avtalet skulle medföra. Förslagen i regeringens proposition innebär sammantaget en lösning av de problem som har uppstått till följd av Lavaldomen som ligger inom ramen för den svenska arbetsmarknadsmodellen. Vi behöver inte, som olyckskorparna förutspådde, införa system med minimilöner i lag eller allmängiltiga kollektivavtal. Det är kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter som bildar för regleringen av villkor också för utstationerade arbetstagare. På detta sätt har vi, precis som vi föresatte oss att göra när Lavaldomen kom, möjliggjort en fortsatt tillämpning av den svenska modellen i utstationeringssituationer som vi uppfyller krav. Lagförslaget bygger därmed vidare på svensk partsautonomi. Sedan regeringen överlämnat propositionen till har ett formellt yrkande om vilandeförklaring nu framställts av företrädare för oppositionen som menar att förslagen innebär allvarliga inskränkningar i föreningsfriheten. Jag håller inte alls med om detta. I avvägningen mellan de olika intressen som gör sig gällande har stort utrymme givits den sociala aspekten. Förslagen ligger i linje med de socialpolitiska målen enligt Lissabonfördraget som fördragets regler rörande den inre marknaden respekteras. Vi har hört många brösttoner i debatten , och så har det varit alltjämt sedan domen föll. Men just nu råder en osäkerhet som ingen rimligen kan gilla, annat än möjligen de oseriösa utländska företag som tar chansen att konkurrera med svenska företag genom att ha dåliga villkor för sina arbetstagare. De fackliga organisationerna har till följd av avgörande i Lavalmålet begränsade möjligheter att se till att utländska arbetsgivare tillämpar villkor på sina utstationerade arbetstagare som ligger på en acceptabel nivå. Det borde, herr talman, mot den bakgrunden ligga i allas våra intressen att vi får den föreslagna lagstiftningen på plats så snabbt som möjligt. Det är lätt och oansvarigt att vara kritisk till propositionen och komma med överdriven skrämselpropaganda om lönedumpning och den svenska modellens död. Vi är här för att ta ansvar för att svensk lagstiftning ska överensstämma med och för att stå upp för den svenska modellen. Det gör genom att rösta ja till förslaget i utskottets betänkande i stället för att bidra till mer och längre rättslig osäkerhet till men för enskilda utstationerade arbetstagare i . 98 () replik: Det skulle förvåna mig väldigt mycket om arbetsmarknadsministern sade att han tyckte att vilandeförklaringen var bra och såg fram emot en prövning. Det skulle förvåna mig, men kommer det att ske en prövning i Lagrådet, vilket vi välkomnar. Vi anser att det kan strida mot grundlagen, och vi vill få det särskilt prövat. Under den tiden hoppas jag att arbetsmarknadsministern kan ta sig en funderare på om att man kan göra förbättringar av detta. Jag håller med om att vi på något sätt måste införa direktivet eftersom har beslutat i frågan, men jag menar att det finns flera punkter där regeringen kunde ha gjort ett bättre arbete. En fråga är bevisregeln. Den andra frågan är varför man inte utnyttjar de möjligheter till en viss handlingsfrihet som bland annat har utnyttjat i vissa hänseenden. Varför har inte regeringen gjort det i stället för att välja att gå på minsta gemensamma nämnare? Regeringen har inte försökt att ta ett steg framåt, utan i stället tagit ett steg bakåt. Däri ligger den kritik som vi framför. Vi har hört flera borgerliga företrädare här, och även arbetsmarknadsministern, berätta om att vi absolut inte vill ha social dumpning. Då kommer vi automatiskt in på 94 som vi har debatterat . Vore det inte lämpligt att biträda den konvention som har skrivit eller något sådant och fortfarande inte har uppfyllt? Det vore ganska bra eftersom den slår fast att offentlig upphandling ska innehålla klausuler för att motverka social dumpning. Det vore ett bra steg på vägen. 99 Arbetsmarknadsminister () replik: Varför har vi utredningsväsendet i svensk förvaltningstradition? Jo, det är just därför att regering och riksdag ska få de råd man behöver när det gäller den här typen av legala överväganden. Det var precis därför som vi hade utredningen, det var precis därför som den remitterades och det var precis därför som vi valde att lyssna på utredningens resultat. Där har vi fått svaren på just de frågor som efterlyser. Bevisregeln är helt avgörande för att vi ska leva upp till som den tolkas av det enkla skälet att vi varken har lagstiftade minimilöner eller allmängiltig förklaring av kollektivavtal. Det är precis därför som vi behöver bevisregeln, annars tvingas vi att i lag reglera hur lönebildningen ska gå till i . Det är precis det som sägs i utredningen, och det är precis det som juridisk expertis ger oss rådet att göra. Det var ganska enkelt. När det gäller utnyttjandet av möjligheterna till förhandlingsfrihet, som antydde, är svaret egentligen detsamma. Den juridiska expertisen har grundligt tittat på detta och också tittat på hur man har löst det i och konstaterat att den vägen förmodligen inte är framkomlig. När man pratar med företrädare för kommissionen säger de att de är mycket tveksamma till om skulle klara en prövning i med det regelverk som man har där. Vi måste naturligtvis lita på den juridiska expertisen. Varken eller jag är ju arbetsrättsjurister och kan finliret i detta. Vi måste naturligtvis lita på de expertråd vi får. 94 har debatterats i riksdag , precis som säger. Under hela den här perioden har socialdemokratiska regeringar varit emot att man ska ratificera 94. Skälet till det har varit att det är ett sådant avsteg från den svenska modellen där vi faktiskt inte kräver av alla att man ska ha kollektivavtal. Om man hade infört 94 i svensk lagstiftning skulle det innebära ett dråpslag mot småföretagen i . Hälften av alla småföretag saknar kollektivavtal och skulle därmed vara uteslutna från offentlig upphandling. Jag förstår inte hur kan bedriva en så småföretagarfientlig politik. 100 () replik: Arbetsmarknadsministern säger att vi förmodligen inte skulle kunna ha ett handlingsutrymme på samma sätt som till exempel har i den här lagstiftningen. Men förmodligen duger inte. Jag anser att vi bör pröva möjligheten. har gjort det, och än så länge håller det. Jag tror att den möjligheten finns, framför allt med tanke på att vi nu har en högnivågrupp i EU och en ny . Man kan ju se med andra ögon på de här frågorna, vilket kan underlätta för oss att lyfta upp frågorna och försöka få en ändring till stånd. När man pratar om bevisregeln handlar det också om hur man ska kunna kontrollera utländska kollektivavtal på en rimlig nivå. Jag tror att det finns problem här. Det står inte klart och tydligt vad det är. Det kan faktiskt räcka med någon sorts anställningsbevis etcetera. Det blir väldigt svårt att kontrollera om det är ett skenavtal eller inte. Det finns problem med skenavtal. Vi ska inte göra problemen större, och det menar jag att man gör med den här lagstiftningen. När det gäller vilandeförklaringen vill jag säga att sedan arbetsmarknadsministern har haft sin utredning och talat med sina arbetsrättsjurister har det också fallit ett antal nya domar i som man bör titta närmare på. Det är mot bakgrund av det som vi anser att det än en gång bör kontrolleras av Lagrådet om det inte har skett några förändringar som skulle möjliggöra att regeringen ändrade lagstiftningen. Därför är det viktigt med en vilandeförklaring. Slutligen, herr arbetsmarknadsminister, vill jag säga att absolut inte är företagsfientligt. Vi har tvärtom många bra förslag på hur vi kan få fler småföretagare i att växa, och vi välkomnar även utländska företagare att komma hit. 101 Arbetsmarknadsminister () replik: Jag tolkar det så att ni kommer att ta bort ert stöd för 94. Skillnaden mellan att vara i opposition och att sitta i regeringsställning är att vi i regeringsställning har att ta ansvar för att vi försöker ha tydliga lagar och regler som är förutsägbara och som uppfyller kriterierna att det inte finns någon diskrepans mellan det som tolkas som EG-rätt på EU-nivå och det som är svensk lagstiftning. Det är därför vi har gått fram med det här förslaget. Låt mig svara på några frågor om bevisregeln. Hur ska man kunna kontrollera utländska kollektivavtal? Det är en rimlig fråga, men sade ju i sitt utfall att de inte ens kunde kontrollera avtal. Det var ett av problemen. Det var inte transparent nog. Här finns det egentligen inte någon skillnad mot rättsläget . Domen säger inte, och det gör inte heller propositionen, att man inte kan vidta konfliktåtgärder för att tvinga fram ett svenskt kollektivavtal eller tränga undan ett utländskt. Det säger inte domen, och det säger inte propositionen. Det man säger är att om man misstänker att det inte står rätt till i avtalen kan man driva det till Arbetsdomstolen, och då får Arbetsdomstolen pröva hur det ser ut. Precis det skydd som efterlyser finns i dagens förslag. 102 () replik: Jag vill börja med att konstatera att det är alldeles uppenbart att oppositionen och Socialdemokraterna är starkt kritiska till en rad punkter i det här förslaget. Det handlar om bevisregeln, det handlar om hur man har valt att definiera den hårda kärnan och en rad saker. Det kan givetvis regeringen i någon mening bortse ifrån. Att man politiskt inte är överens om hur ska utforma någonting är möjligen inte ett stort problem. Det som däremot borde vara ett problem för regeringen är att den svenska modellen bygger på att arbetsmarknadens parter förhandlar, kommer överens och tar ansvar. Det innebär enligt min mening att politiska beslut borde vara förankrade hos arbetsmarknadens parter. Det stora problemet med det här förslaget är att ingen av parterna på svensk arbetsmarknad tycker att det är ett bra förslag. Min fråga till ministern blir: Tycker ministern verkligen att det är rimligt att begära av parterna att de ska ta ansvar för tillämpningen av ett förslag där man inte har tagit hänsyn till de påståenden och påpekanden som de har framfört? 103 Arbetsmarknadsminister () replik: Jag förstår att och LO är kritiska mot . Det har jag all förståelse för, och jag varken kan eller ska ta domstolen i försvar. Men jag har ansvaret för att se till att de förändringar genomförs som krävs för att EG-rätten och svensk rätt ska överensstämma. Jag kan konstatera att parterna har olika åsikter, och de står extremt långt ifrån varandra. Det är inte ovanligt när det handlar om lagstiftning på svensk arbetsmarknad. Jag skulle säga att det tillhör dagsrutinen att man blir slagen i huvudet av alla som debatterar den här frågan. Då gäller det för mig att lyssna på juridisk expertis för att få underlag för vilken lagstiftning som vi måste ta ställning till för att svensk lagstiftning ska överensstämma med EG-rätten. Och det är precis det som vi har gjort genom utredningen och genom de kontakter som vi har haft. På det sättet är jag väldigt övertygad om att vi gör det vi måste, både för att vi ska uppfylla EG-rätten och för att skydda den svenska modellen. Alternativen till bevisregeln, för det är den som jag har hört mest kritik mot, är lagstadgade minimilöner eller allmängiltigförklaring av kollektivavtal. Det hade raserat den svenska modellen fullständigt, och det hade varit dåligt för läget på arbetsmarknaden och det hade varit dåligt för svensk ekonomi framöver. undviker vi det genom bevisregeln och genom att inte lattja med modellen och försöka genomföra någonting som vi inte har stöd för bland juristerna i hopp om att det ska hålla i en juridisk prövning . Vi har ett ansvar att se till att göra det bästa av situationen och se till att lyssna på de arbetsrättsjurister och de EG-jurister som finns för att hitta den här rätta balansen. Det menar jag att utredningen har gjort, och det menar jag också att propositionen gör. 104 () replik: Först vill jag påpeka att det ju inte bara är Socialdemokraterna och LO som är kritiska, utan det är också TCO, och , precis som framgår om man lyssnar riktigt noga på vad ministern säger. i debatter som jag har haft med ministern på samma tema i andra frågor har arbetsmarknadsministern landat någonstans i slutsatsen: Ja, men om alla är missnöjda är det nog bra, för då har jag hamnat mittemellan. Jag tycker att arbetsmarknadsministern borde fundera på att om alla är missnöjda kanske det faktiskt är så att det är ett dåligt förslag. Sedan hänvisar man till juridisk expertis. Det har man gjort i den här debatten. Problemet med den juridiska expertisen är att den är extremt oenig. Det finns ingen enhetlig linje kring hur tolkningarna, som det faktiskt handlar om, ska se ut. Det finns flera olika motstridiga uppfattningar om hur man borde göra. Det innebär att man helt enkelt gör ett val av vilken expertis man vill lyssna på. Vi anser precis som regeringen att utslag inte innebär att man inte kan behålla den svenska modellen och att det inte innebär att man inte skulle kunna hitta system för att få det här att fungera både nationellt och genom ett mer ambitiöst agerande på EU-nivå. Vi framhåller fortfarande att man borde titta exempelvis på hur man har gjort i . Den stora skillnaden där, vilket man inte har tittat på i , är att använda det nationella handlingsutrymme som faktiskt medges i EG-rätten. Framför allt handlar det om, när man pratar om att definiera den hårda kärnan och den effekt som det får, att man inte kan räkna in försäkringar i arbetskraftskostnaden. Min uppmaning till ministern blir egentligen bara att man faktiskt ska sätta sig ned och fundera på om man har råd att lägga ett förslag som man förväntar sig att arbetsmarknadens parter ska ta ansvar för och se till att tillämpas på svensk arbetsmarknad utan att faktiskt ha arbetsmarknadens parter med sig. 105 Arbetsmarknadsminister () replik: Jag beklagade domen när den kom, men jag har att hantera dess konsekvenser, vare sig jag gillar domen eller inte. Oenighet, säger . Det håller jag inte alls med om. Det var sällsynt lite oenighet i den juridiska expertisen när det handlade om till exempel bevisregeln och liknande. Sedan pekar också på som ett föredöme. Ja, även där är den juridiska expertisen enig eller åtminstone väldigt sammanhållen när det gäller att säga att det förmodligen inte hade gått. Den åsikten har stärkts efter Luxemburgdomen där man ju ännu tydligare begränsar hur man ska tolka utrymmet för det som kallas ordre public, alltså det som är den hårda kärnan i direktivet. Jag skulle vilja säga att med Luxemburgdomen, apropå att det finns andra domar, har vårt utrymme minskat ännu mer och kravet på att vi ska ha en bevisregel snarare än allmängiltigförklaring av lagstadgade minimilöner har blivit ännu starkare. Jag undrar en sak. Visst, man kan begära vilandeförklaring och man kan tycka att har fel. Men vad är ert alternativ? Ni vill ha av juridisk osäkerhet i kombination med åratal av utredande. Vem förlorar på det? Jo, de enskilda utstationerade personerna som inte har något skydd i svensk lagstiftning. Det kan väl ändå inte vara meningen? (Applåder) (forts. 9 §) Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. 8 § Beslut om ärenden som slutdebatterats UU11 Vissa säkerhetspolitiska frågor Punkt 1 Kammaren biföll utskottets förslag. Punkt 2 (Globala utmaningar) 1. utskottet 2. res. (s, v, mp) Votering: 138 för utskottet 130 för res. 81 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 75 m, 17 c, 25 fp, 20 kd, 1 - För res. : 100 s, 19 v, 11 mp Frånvarande: 30 s, 21 m, 12 c, 3 fp, 4 kd, 3 v, 8 mp UbU7 Förskolan biföll utskottets förslag. UbU8 Kammaren biföll utskottets förslag. UbU9 Gymnasieskolan Kammaren biföll utskottets förslag. UbU12 Studiestöd Punkt 1 (Studiestödssystemet) 1. utskottet 2. res. 2 (v) Votering: 153 för utskottet 23 för res. 2 92 avstod 81 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 3 s, 76 m, 18 c, 25 fp, 20 kd, 10 mp, 1 - För res. 2: 4 s, 19 v Avstod: 92 s Frånvarande: 31 s, 20 m, 11 c, 3 fp, 4 kd, 3 v, 9 mp Punkt 4 (Deltidssjukdom och deltidsstudier) 1. utskottet 2. res. 3 (s, v, mp) Votering: 137 för utskottet 131 för res. 3 81 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 75 m, 18 c, 24 fp, 20 kd För res. 3: 100 s, 19 v, 11 mp, 1 - Frånvarande: 30 s, 21 m, 11 c, 4 fp, 4 kd, 3 v, 8 mp Punkt 5 (Frågor om villkoren för studiemedel) 1. utskottet 2. res. 5 (s) Votering: 150 för utskottet 100 för res. 5 19 avstod 80 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 76 m, 18 c, 24 fp, 20 kd, 11 mp, 1 - För res. 5: 100 s Avstod: 19 v Frånvarande: 30 s, 20 m, 11 c, 4 fp, 4 kd, 3 v, 8 mp Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. 9 § (forts. från 7 §) Åtgärder med anledning av Lavaldomen och andra arbetsrättsliga frågor (forts. AU5) 106 () replik: Vi hör här hur arbetsmarknadsminister försöker framställa det som att regeringen har agerat utifrån absolut nödvändighet, som om man inte hade något annat val än att lägga fram just det lagförslag som man har lagt fram. Det är det här som blir så problematiskt, för det är naturligtvis inte sant. Det var inte så att det efter domen fanns en enda väg att gå, utan det fanns flera olika alternativ. Regeringen har valt att enbart vidta åtgärder på nationell nivå och inte göra någonting på EU-nivå. Och regeringen har valt att utforma de här nationella reglerna på det för löntagarna minst förmånliga sättet. Det mest uppenbara exemplet på det är bevisregeln, som i praktiken gör det omöjligt för de fackliga organisationerna att kontrollera under vilka villkor utstationerade arbetare jobbar i . Det är det stora problemet med det här lagförslaget. säger: Vi har att lösa den här situationen. Vi måste få ett stopp på den rättslöshet som gäller för utstationerade arbetstagare. Problemet är att bevisregeln gör att denna rättslöshet kommer att fortsätta. I praktiken kommer det att bli omöjligt för fackliga organisationer att ta reda på vilka villkor som gäller ute på de verkliga arbetsplatserna och ta sig fram till en situation där man över huvud taget får lov att förhandla med de här arbetsgivarna. Det kommer nämligen att räcka med att visa fram ett enskilt anställningsavtal, ett lönebesked eller någonting annat. Man behöver inte teckna något som helst avtal och kunna visa det för att slippa undan fackliga stridsåtgärder. Det här innebär att regeringen inte presenterar någon lösning utan att man faktiskt fortsättningsvis lämnar de här arbetarna i rättslöshet. 107 Arbetsmarknadsminister () replik: Den bedömningen delar jag inte alls. Olika alternativ, säger . Ja, vad gör man då? Jo, man lyssnar naturligtvis på den expertis som finns och på den utredning som hade att under utreda just de här sakerna. Sedan tar man till sig den kunskapen och den erfarenheten. Och sedan gör man som vi har gjort, nämligen lägger fram en proposition som grundar sig i detta. Bevisregeln är ett kraftigt, klart och tydligt instrument just för att man ska kunna ställa höga krav på tillförlitligheten i de intyg, kollektivavtal och annat som ges. Jag är helt övertygad om att det kommer att prövas av Arbetsdomstolen framöver om de här intygen är korrekta eller inte och på vilket sätt de uppfyller de svenska reglerna eller inte. Det behöver vi inte vara så oroliga för. De instrumenten finns på plats. Men man ska komma ihåg att det enligt utslag inte är okej att vidta stridsåtgärder och hindra tjänsteutövning för att teckna ett kollektivavtal om arbetsgivaren faktiskt redan tillämpar minst lika bra villkor för sina arbetstagare. Det är just det som man har att pröva. Då säger att man kan vifta med ett papper. Så är det inte alls. Man måste kunna leda i bevis att de är lika bra eller bättre, och det kommer naturligtvis att avgöras i domstolsförhandling om det går så långt. Det domen säger är inte att det är omöjligt att vidta konfliktåtgärder för att tvinga fram ett svenskt kollektivavtal, även på utstationerade. Domstolen säger inte heller, och det gör inte heller propositionen, att man inte kan tränga undan ett utländskt kollektivavtal med ett svenskt. Det går absolut. Men det som domstolen anger, och det vi har att ta ställning till och försöka hantera, är vilka villkor det handlar om. Då är det denna hårda kärna, ordre public, som vi har att ta ställning till. Det är också det som vi har gjort i propositionen. 108 () replik: Det säger om än lite halvkvävt här är att i en konkret situation där ett utländskt företag hävdar att man tillämpar villkor som är minst lika bra som våra branschavtal krävs det att den fackliga organisationen tar ärendet till domstolen och genomgår en lång domstolsprocess. Sådana processer tar tid. Det vet alla. Först när den är över finns det en möjlighet att kräva att det utländska företaget tecknar ett kollektivavtal. I många fall är det sannolikt att det företaget redan har åkt hem vid det laget. Det handlar trots allt oftast om företag som är här bara under . Dessutom, till skillnad från vad som är fallet om ett svenskt företag bjuder under och inte följer kollektivavtalsnivåerna, har man ingen möjlighet att i efterhand kräva ut för de anställdas räkning att de ska få den avtalsenliga lön som arbetsgivaren felaktigt har påstått att de redan har fått. Det handlar om att man upprättar ett system där utländska löntagare på svensk arbetsmarknad kommer att ha ett betydligt sämre skydd än sina svenska kamrater. Det kommer de att ha alldeles oavsett, enligt regeringens förslag, om de är medlemmar i en svensk fackförening. Det innebär en omfattande inskränkning i utländska medborgares rättigheter att organisera sig fackligt och tillvarata sina egna intressen. Det betyder att de blir särbehandlade och diskriminerade på den svenska arbetsmarknaden. Det blir omöjligt för svenska fackliga organisationer att ta ansvar för att lika villkor gäller på svensk arbetsmarknad. Utformningen av bevisregeln innebär att regeringen ger de fackliga organisationerna ett ansvar för att upprätthålla villkoren på arbetsmarknaden, men man ger dem inte de verktyg som de behöver för att kunna axla det ansvaret. Man skapar sig ett utrymme att kunna skylla ifrån sig och säga att det är facket som inte gör sitt jobb. 109 Arbetsmarknadsminister () replik: kämpar för lex , det vill säga att svenska kollektivavtal alltid ska kunna tränga undan utländska, oavsett deras innehåll. Det är det som är innebörden i det säger. Men om just detta råder inget som helst tvivel. Domstolen har underkänt den svenska konstruktionen i lex . Vi var tvungna att göra på det sättet, se till att hantera de här två frågeställningarna på samma sätt. Sämre skydd, säger . Det är ju när EU-lagstiftning och svensk lagstiftning står emot varandra som det verkligen är rättsosäkert. Jag vidhåller precis det som utredningen säger och som jag har sagt tidigare.