prot · GY099 · 2010-11-03 00:00:00 — Detta är en strukturell förändring som man kanske inte löser . Men man måste ange en inriktning för att komma dithän. 300 (C) replik: är det stora bekymret att djurgårdar minskar kraftigt. Animalieproduktionen minskar, och vi köper importmat. Det har vi varit inne på tidigare. Det sättet att sprida ut fosfor lite jämnare handlar om en liten tillförsel. Vi har ett bekymmer för att vi utarmar jordarna. Inte minst har det ekologiska jordbruket ett bekymmer här eftersom man har tuffare gränser för vad man får använda. Är slammet tillräckligt rent tror jag att man inte ska utesluta att det möjligen ska kunna användas. Men jag håller med om att det är en grannlaga diskussion. Men det är lätt att säga nej till allt. Visst är det det. 301 (MP) replik: Jag delar uppfattningen att ambitionen måste vara att vi får en sådan ren restprodukt att vi kan återföra den till jordbruket. De krav som man ställer i denna aktionsplan innebär bland annat vad gäller kadmium att vi kommer att öka tillförseln av kadmium . Då vet vi att den nivån i vår jordbruksmark och i en del livsmedel redan är för hög. Då känns det oerhört svårt att säga ja till att fortsätta öka den mängden. 302 (S): Kostnaderna för har ökat med en och . kostar närmare 7 miljarder. Antalet personer som är knutna till har aldrig varit så stort som . Det handlar om 3 322 personer, och om man räknar in UD:s personal är det över 4 000. Dessutom kommer uppgifter om att konsulter anlitas i ökad utsträckning. Den nya regering som tillträdde har utökats och omfattar nu 24 statsråd. Två nya ministerposter har inrättats, civil- och bostadsministern och IT- och regionministern. Det är den största regering som någonsin har haft. Men europeiska mått mätt är detta en rekordstor församling. Läget efter valet är att fyra ministrar har fått avgå och ersatts med fyra nya. Två extra ministerposter har inrättats, och en ny statssekreterare för pr-frågor har inrättats. Därutöver kommer de nya politiska staberna. Detta ger en kostnadsökning på i storleksordningen 50 miljoner för hela mandatperioden. Statsministern själv, , säger att regeringen är för stor. Han säger i en tidningsintervju: Men jag får inte bestämma själv. Men fick bestämma själv när det gällde inrättandet av en tjänst som statssekreterare för kommunikation. Den gick till den förre moderate partisekreteraren som fick ett jobb som spinndoktor i med statssekreterares status. Posten är ett hjärtslag från en ministerpost. Det är en post som aldrig har funnits förut. I medierna har man kallat posten för en propagandaminister. De anmärkningsvärda medieuppgifterna har gjort att vi socialdemokrater har begärt extra information om tjänsten i anslutning till KU:s granskning av regeringens sammansättning och regeringsarbetets organisation. Vi ser nu hur sväller. Sedan ska verk och myndigheter rationaliseras. Man slår samman och till det nya . Det ska ge rationaliseringsvinster. Vi har inte sett resultatet . Vi kan konstatera att statliga jobb försvinner runt om i landet. Bara i har man tagit bort 150 jobb . Signalen som går ut från tycks vara att alla ska spara, utom . Frågan är dessutom: Kan de nya ministerposterna motiveras med hänvisning till de ansvarsområden som har presenterats? har ansvar för IT och regional tillväxt. Vilka är de propositioner som planeras på detta område? Vad är det som motiverar en särskild ministerpost för just detta när man dessutom kan se på regeringens hemsida att också ansvarar för regional tillväxt? Plötsligt är det två ministrar som har samma ansvar. Sedan dyker upp i sammanhanget och ansvarar för landsbygdsutveckling. Det är alltså en tredje minister som tangerar de områden som Hatt och ansvarar för. är vi alltså uppe i tre ministrar med samma ansvarsområde. Jag tycker att det är intressant och originellt. Jag skulle vilja veta vilka propositioner som planeras på dessa områden som motiverar denna typ av oklar organisation. Man kanske också ska ställa sig frågan: Hur smal får en ministerportfölj bli för att den ska kunna motiveras över huvud taget? Situationen blir inte bättre om man tittar på integrationsminister ansvar. På regeringens hemsida framgår inte formellt vilket ansvar han har, men i ett pressmeddelande från står det att han har ansvar för samordning och utveckling av frågor om de mänskliga rättigheterna på nationell nivå. Vad betyder detta i praktiken, och vilka propositioner planeras som motiverar en ministerpost av den typ innehar? Det är dessutom väldigt delikat eftersom presenteras som chef för integrations- och jämställdhetsdepartementet. Hon framställs som huvudminister på integrationsområdet, och finns inte med i departementets ledning. Han lyder i stället under , som leds av . Vilken roll har i praktiken? Varför har två integrationsministrar, och vem har i praktiken ansvar för frågorna Sabuni eller ? Om vi sedan ska komplicera detta ett snäpp till kan vi se att Sabuni också är biträdande utbildningsminister med ansvar för förskolor. Hon är underställd utbildningsminister . Vem har sista ordet när det gäller integration i förskolan? Är det Sabuni, som är chef för integrations- och jämställdhetsdepartementet? Är det , som är chef över integrationsminister ? Är det , som är chef över Sabuni? Detta är lite komplicerat. En källa i säger dock: Ingen förlorar ministrar; vi är nöjda. För att hålla ihop regeringen till nästa val, inte väcka ont blod och få lugn i regeringsjobbet ska alltså skattebetalarna stå för extra pengar till ministrar vars arbetsuppgifter är oklara. Man ska ha i extra utgift här. Det är intressant, och mot bakgrund av detta ska det bli intressant att som ledamot i ta del av svaren på de frågor utskottet ställt i samband med granskningen av regeringens sammansättning och regeringsarbetets organisation. Beroende av svar och motiveringar från regeringens sida när det gäller detta får vi ta ställning till vilka initiativ som ska tas i frågan. I detta anförande instämde i (S). 303 (C) replik: låter som en framtida regeringsbildare med ett stort intresse för just alliansregeringen. Vi får väl se. kostnader i har ökat sedan tid linjärt och ständigt. De ökade kraftigt under de mångåriga socialdemokratiska regeringarna. Det är dyrare med koalitionsregeringar, av lätt insedda skäl. Fyra partier ska samordna sin politik. Det skulle, , vara billigare med bara ett parti i regeringen och . Det vore väldigt billigt, men det vore inte bra för demokratin. Demokrati måste ibland få kosta lite. Jag kan dock vara överens om att statsförvaltningen ska skötas effektivt, att regeringen ska organisera och sköta sitt arbete på ett bra sätt och att de ska granskas i vanlig ordning. Det får alltså KU och så vidare diskutera. Jag är trygg i att vi har en effektiv och bra borgerlig regering som har organiserat sitt arbete på ett bra sätt. 304 (S) replik: var det 2 829 på . Med UD blev det 3 608. Sedan gick det upp till 3 322, och om man räknar in UD blir det 4 068. Sedan har man från allianssidan fört en diskussion om att det är viktigt att skära ned efter exempelvis ett ordförandeskap i EU, vilket man kritiserade regering för att inte ha gjort. har vi sett en oerhörd expansion efter att har varit ordförande i . Man säger alltså en sak och gör en annan. Ska det bli trovärdigt i statsförvaltningen, och för att ha trovärdighet hos de statliga verken och myndigheterna när de ska rationalisera, måste man skära uppifrån. 1 ½ miljards ökning är mycket pengar. Det kan knappast motiveras. 305 (C) replik: Jag tycker att detta är en relevant diskussion. Självklart ska kunna diskutera statsförvaltningen och regeringen. Jag ville dock med mitt inlägg visa att frågan är mångfasetterad. Regeringen ska vara effektiv, och den ska leda landet. En koalitionsregering kräver en del resurser, och jag känner att vi har en bra regering som organiserar sig. När det var mångåriga socialdemokratiska regeringar togs denna fråga upp även från den dåvarande oppositionen. Det är oppositionens uppgift att titta på det hela. Det ska vi alltså göra, och jag önskar och KU lycka till i sitt viktiga granskningsarbete. 306 (S) replik: Tre stycken ministrar är inblandade i regional tillväxt med oklara inbördes förhållanden, och tre stycken är inblandade i integrationsfrågor med oklara förhållanden. Det är knappast rationellt. Det är knappast klokt. Det är knappast ordentligt genomtänkt. Detta visar att det inte finns ett riktigt bra grepp i regeringsarbetet. När det enda statsministern har som förklaring är att säga att regeringen är för stor men att han inte får bestämma själv kan man fråga sig hur detta styrs. Vad finns det för sakliga motiv till det ena eller andra? Den fråga som KU har ställt ska alltså bli mycket intressant att fortsätta jobba med. 307 (M) replik: , du ställer en massa frågor i ditt anförande. Det hade möjligen varit lämpligt för en interpellation. Då hade du säkert fått svar på flera av dessa frågor, men jag anar en viss önskan om att bara ställa dem retoriskt. ska givetvis inte vara större än nödvändigt; om det tror jag att alla är överens. Kostnaderna ska inte vara större än de behöver vara. Alliansregeringen har dock haft ett högt reformtempo som har gått, och det är givetvis en del av förklaringen till kostnaderna. I övrigt tror jag att det skulle vara klokt att prata med dina kamrater i det egna partiet, för svaret på frågorna du ställer är nog i stort detsamma som det och tidigare socialdemokratiska regeringar har sagt till kritikerna när statsförvaltningen har svällt under era år. Där tror jag alltså att du hittar svaren på många av de frågor du ställer. 308 (S) replik: Det är mycket möjligt att detta kommer att bli både interpellationsdebatter och andra typer av debatter i och här i kammaren. Det är dock inte ett särskilt bra och konstruktivt försvar att säga: Titta på ! I så fall kan man också titta på vad den dåvarande oppositionen sade. Det var att det skulle rationaliseras i , att resurserna skulle minska och att det skulle effektiviseras. Det var framför allt att det skulle dras ned på pengarna efter ordförandeskapet i EU. ser vi att inte har gjort någonting, utan detta har bara expanderat i rätt rejäl takt. Man har i en statsförvaltning där man ställer hårda krav på rationaliseringar i statliga verk och myndigheter inte förmåga att föregå med gott exempel själv, utan man inrättar till och med nya statssekreterartjänster som i medierna beskrivs som propagandaministerposter. 309 (M) replik: Jag kan säga kort att det var mer en omtanke om att du skulle få svar på de frågor du ställer, . Precis som jag sade till dig tidigare är nog svaren i mångt och mycket desamma, det vill säga att det krävs människor för att klara av att sköta statens angelägenheter. Det är ungefär de svar och tidigare socialdemokratiska regeringar också har framfört. Det krävs alltså människor för att klara av detta arbete, och det tror jag också är en stor del av svaret på de frågor du ställer. Sedan ska statsförvaltningen givetvis skötas effektivt och inte kosta mer än nödvändigt. 310 (S) replik: Det är svårt att kräva resultat av andra i olika andra delar av en stor organisation om man inte på något sätt föregår med gott exempel själv. Det vet jag av egen, djup erfarenhet i andra politiska sammanhang. Ska en kommun skära ned kan man inte expandera kommunstyrelsens kansli, utan trappan måste städas uppifrån. Man inrättar framför allt inte en ny, svällande politisk byråkrati och ministerposter som har mycket oklara motiv och förhållanden och som bara bär kompromissens prägel i sig. 311 (V): En av den värmländska berättelsens mest älskade röster tillhörde . I sin roman säger han bland annat jag ska inte citera hela romanen: Det högsta är att skåda . Det näst högsta är att stå på och se ut över världen. Lite grann så känner jag det också nu när jag äntrar talarstolen i riksdag. Framför mig har jag inte den vackra men en vackert blåskimrande riksdagssal. Jag har ägnat i stort sett hela mitt vuxna liv åt ordbruk och bokstavsskötsel, så jag tänkte ta mig friheten att reflektera lite grann över kultur som drivkraft i våra liv och i samhället i stort. Jag kommer från en provins där kulturen alltid har stått högt i kurs. , som ingår i det inre stödområdet, har bidragit till landets välstånd och utveckling genom malmen från gruvorna, träd från skogarna, kraften från forsarna och arbetskraften från folket. Men det är inte bara dessa produktiva näringar som har räknats och räknas, utan också kulturen. Och i vår moderna tid vet vi alla hur viktig besöksnäringen är för det övriga . Kulturens själva väsen är i någon mening icke mätbar. Författaren har uttryckt det på detta sätt: Vetenskapen ger oss ny kunskap. Informationsflödet är enormt. Sämre ligger det till när det gäller kunskapen om vårt inre, våra hemliga fantasier och våra drömmar. Konsten är en av de unika vägarna, ibland den enda vägen, till denna kunskap. Den är en del av ett folks medvetande om sig självt. Det handlar om identitet, och kulturen är inte bara en spegel av dig själv som en unik individ utan också en spegel av oss alla, tillsammans, som delaktiga i den stora humanistiska gemenskapen. Vi behöver kulturen för att ta reda på vilka vi är men också för att förstå och förändra det samhälle som vi lever och verkar i. har sammanställt en mycket konkret och konstruktiv kulturskrift, ett program, som vi har kallat för Kulturkompassen. Där står det bland annat: Kulturen är en avgörande del av demokratin. Den värnar om människans unika värde, rätten att vara olika, skilda gruppers och religioners och länders särpräglade traditioner. Alla medborgare ska ha tillgång till kultur i olika former, liksom var och en ska erbjudas möjlighet till ett eget kulturellt skapande på en professionell nivå eller under andra och mer lekfulla former. Vi menar också att det måste finnas ett övergripande nationellt ansvar för kulturen i hela landet, även när det gäller kulturens verkställighet och när den decentraliseras till olika regionala nivåer. Det gäller att hävda både konstnärlig kvalitet och en regional likvärdighet. Det gäller att värna, som ordföranden i kulturutskottet brukar säga, den kulturella allemansrätten. Kulturen gäller för alla i samhället, inte minst för barnen, barnen som äger allt, utom det man tar ifrån dem, barnen som föds lika runt om i hela världen men som ska märka hur olika deras liv blir beroende på i vilken del av världen de växer upp, vilka föräldrar de har och vilka de olika sociala omständigheterna är. Den franske författaren, som fick , Le Clézio, sade vid sin Nobelföreläsning bland annat: Det är omöjligt att tala om jämställdhet och respekt för andra om man inte ser till att varje barn får tillgång till skriftspråket och till böckernas värld. Jag vill avsluta med en liten bild från en flygplats någonstans i världen. En pojke står där med sin mamma och tittar. Flygplanet, som fyllts, lyfter och försvinner som en liten punkt på himlen. Då säger barnet: Hur får de plats nu? Det tycker jag är en fråga som vi ska ta till oss, vi som arbetar med kultur: Hur får alla plats i en så liten punkt som försvinner i fjärran? (Applåder) I detta anförande instämde (V). 312 (KD): Det är första gången också för mig som talare i denna plenisal. Jag ser fram emot arbetet i riksdag. Det ska bli väldigt spännande och roligt. Ett samhälle med ett rikt föreningsliv där det finns ett ideellt och socialt engagemang och ett samhälle där vi har civilkurage och värme oss människor emellan är det samhälle som jag tror på och som jag vill arbeta för som ledamot av riksdag. Ett starkt civilt samhälle är grunden för en stark demokrati. Vårt samhälles grund bygger på relationer och på tillit. I det civila samhället samlas alla naturliga gemenskaper, familjer, byalag, kyrkor och samfund, kooperativ, idrottsföreningar, stiftelser, fackföreningar, kulturföreningar, ekonomiska föreningar ja, listan är lång och kan göras ännu längre. För mig är begreppet samhället oändligt mycket större än just den offentliga sektorn. Ett vanligt tankefel är annars att begreppet samhället är detsamma som det offentliga, det vill säga stat, kommun och landsting. När man talar om tre sektorer nämns ofta den offentliga först, sedan den privata och den ideella, den civila, sektorn. Jag tror att det är dags att vända på begreppen, att utgå från det civila samhället och att det offentliga sedan ska vara stöttande, inte styrande. Uppgiften måste vara att underlätta och uppmuntra. Det går inte att överskatta vad ett starkt civilt samhälle betyder. De frivilliga insatserna, omsatta i heltids- och helårsarbetstillfällen, är 400 000. av befolkningen är medlemmar i någon förening. Det offentliga får inte försvåra för den ideella sektorn genom lagstiftning, beskattning eller andra åtgärder. Det är också viktigt med en dialog mellan olika sektorer. I regeringens proposition Tid för kultur gjordes bedömningen att dialogen mellan det civila samhället, kommuner, landsting och stat behöver utvecklas inom kulturområdet. vill stärka det civila samhällets möjligheter att göra människor mer engagerade i samhällsutvecklingen. Vi har en lång tradition av att organisera oss i allt från arbetarrörelsen till , och idrottsrörelsen. När många av dessa rörelser växte fram hade inte lika och allmän rösträtt. Utan dessa rörelser hade sett väldigt annorlunda ut jämfört med . Den civila sektorns betydelse för samhällsutvecklingen är omätbar. En oro jag möter, bland annat hos många idrottsföreningar, rör den senaste tidens diskussion om den så kallade EU-momsen. Det är en kritik från som beror på att ideella föreningar och religiösa samfund inte behöver betala moms på välgörenhetshandel. anser att det då råder illojal konkurrens mellan företag och ideella organisationer. Vi kan alla tänka ut vad ett 25-procentigt momspåslag på dessa verksamheter skulle innebära för de ideella organisationerna. Jag ser positivt på det uttalande finansminister gjorde om att den ideella sektorn ska värnas. Han klargjorde även att den ideella sektorn inte ska förlora ekonomiskt på ändrade momsregler. Den frågan kommer jag att bevaka aktivt. En välkommen reform som regeringen presenterar i budgetpropositionen är avdragsrätt för gåvor till ideella organisationer. Det är en reform som uppmuntrar och stöder människor som vill ge och vara generösa. Jag vill se ett snabbt införande och en fortsatt utveckling av en sådan reform. är vid sidan av det enda land i som inte har något system för skatteavdrag för gåvor. Det är dags för oss i riksdag att ändra på det. En utredning som tillsattes under den förra mandatperioden kom fram till att om ett system med avdragsrätt för gåvor till ideella organisationer skulle införas skulle det öka gåvorna med . I den utredningen bedömdes statens kostnad för detta till . De samhällsekonomiska effekterna skulle alltså vara större än statens kostnad. Uppgifter från visar att ett liknande system som införts där har ökat gåvogivandet . Det är dags att inse att samhället är större än den offentliga sektorn, större än staten. Vi måste verka för ett starkt civilt samhälle. Man kan i detta sammanhang fråga sig om oppositionen vill hålla fast vid ett föråldrat system där är det enda land, bortsett från , i som inte har avdragsrätt för gåvor till ideella organisationer. Låt oss inte köra fast i gamla hjulspår. Släpp loss alla de goda initiativ som finns i det civila samhället, som finns i den ideella sektorn! 313 (S): Jag ska prata lite grann om infrastrukturen i Malmfälten. Malmfälten är ett område i som har en väldigt stor betydelse för det svenska folkhushållet. I det här området bryts i stort sett all järnmalm som tas fram i . En mycket stor del av koppar, silver och guld kommer också från det här området. Området omfattar och kommuner men kommer även att omfatta kommun när järnmalmsgruvan i kommer i gång. En betydande del av den svenska exporten har sitt ursprung i detta område. En del förädlas vidare i , en del skickas vidare som råvara. Till detta ska läggas besöksnäringen, som växer så det knakar. Orter som , och är vida kända både i vårt land och utomlands. Ishotellet i , Dundrets fjällanläggning och anläggning i är bara tre exempel på framgångsrika anläggningar som har många av sina gäster från helt andra ställen än norra . Det säger sig självt att allt detta ställer mycket stora krav på en fungerande infrastruktur. Hur ser situationen ut i Malmfälten ? Fungerar den infrastruktur som står till buds? De viktigaste vägarna i det här området är och . De här är i långa stycken undermåliga och klarar inte den ökade trafik som alstras. det är som ni alla vet en betydande del av året där uppe blir vägarna närmast att liknas vid diken med snövallar på närmare och en mycket smal väg i mitten. Det här är naturligtvis en fråga om trafiksäkerhet. Med tanke på transittrafiken från norra ned till efter de här vägarna i form av långtradare med fisk och annat ombord är det inte så lätt att komma med en personbil från andra hållet och mötas av ett snömoln och en långtradare. Naturligtvis måste man se över detta. Mycket av våra transporter till och från Malmfälten måste gå på väg, det finns inga andra alternativ. Dessutom planerar de företag som ska bryta järnmalmen i att transportera denna på väg till för att sedan frakta den vidare på järnväg till . Väg 395 skulle då bli mycket tungt belastad, något som vägen med nuvarande vägstandard på många ställen inte klarar i längden. Vägtrafikens betydelse för besöksnäringen kan inte understrykas nog. För att ta sig till de anläggningar som inte ligger i direkt anslutning till järnvägen finns det inga andra alternativ. Hur ser då järnvägen ut? Ja, mellan och är i många stycken en bra järnväg, så är det. Men den har sina brister. Framför allt är det delen mellan och som skulle behöva längre och fler mötesplatser. Dessutom visades sårbarheten när åskan slog ned i ställverk med efterföljande brand. Helt plötsligt var banan inte brukbar. Det fanns nämligen ingen reservkraft som kunde tas till. och därmed det svenska folkhushållet gick miste om många sköna miljoner i exportintäkter. Till detta ska läggas ständiga hot om laviner och andra störningar på grund av den stora mängd snö som faller i det här området. har dessutom Rikstrafiken lagt sten på bördan och vill dra in ett av de två nattåg som går till övre och därmed även till Malmfälten. Skulle detta bli verklighet drabbas besöksnäringen på ett förödande sätt. Den frågan ska jag inte ta upp mer tid med här, utan det finns en interpellation till infrastrukturministern i frågan. Problemet i är också värt att uppmärksammas. Det är naturligtvis inte en hållbar lösning att frakta under de kanske den järnmalm som är känd beräknas räcka i området på lastbil enkel väg. Det måste komma till stånd andra lösningar. Det jag närmast tänker på är naturligtvis en järnväg. Men varje lösning som innebär mer frakt på måste också innebära mötesplatser och att elförsörjningen säkras, som jag tidigare tagit upp här. Sedan har vi flygtrafiken. Man kan lugnt konstatera att det som upphandlas av Rikstrafiken, det vill säga flyget till , har brottats med en del problem, för att ta till i underkant. De bolag som har fått uppgiften har i många fall inte klarat den. har man haft för små plan. Man har haft piloter som inte klarat att landa i snö och kyla, för de är hämtade från något annat land. Bolagen har gått i konkurs. Ja, listan kan göras nästan hur lång som helst, mycket lång. Den gemensamma nämnaren är för lite pengar. Det finns för lite pengar för Rikstrafiken att upphandla det hela. Det finns för låg kompetens vid upphandlingen, och när dessutom flygbolaget slutar flyga till blir det klara kapacitetsbrister även för flyget. Vad ska då göras? Ja, för att denna del av ska kunna bidra med det den kan bidra med måste infrastrukturen i området ses över och rustas upp. Det är inte rätt att den del av som kanske bidrar mest till exportinkomster och folkhushåll inte ska få utnyttja sin fulla potential bara därför att infrastrukturen inte fungerar.