prot · GY0920 · 2010-11-24 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Meddelande om ändring i kammarens sammanträdesplan vice talmannen meddelade att bordläggningsplenum skulle äga rum . 3 § Beslut om senaste dag för avlämnande av propositioner I enlighet med 3 kap. 3 § riksdagsordningen hade talmannen föreslagit att propositioner som regeringen avsåg skulle behandlas under innevarande och för vilka särskild tidpunkt inte var föreskriven skulle avlämnas . Kammaren biföll detta förslag. 4 § Meddelande om preliminära hålltider för kammarens sammanträden vice talmannen meddelade att ett meddelande om preliminära hålltider för kammarens sammanträden delats ut till ledamöter. 5 § Anmälan om inkommet protokollsutdrag från utskott vice talmannen anmälde att ett utdrag ur prot. 2010/11:6 i ärende om subsidiaritetsprövning av EU-förslag inkommit från socialförsäkringsutskottet. 6 § Anpassningar av reglerna om skogsavdrag till ändringar i fastighetstaxeringslagen Föredrogs skatteutskottets betänkande 2010/11:SkU15 Anpassningar av reglerna om skogsavdrag till ändringar i fastighetstaxeringslagen (prop. 2010/11:21). vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 22 §.) 7 § styrelses redogörelse om regeringens försäljning av Föredrogs finansutskottets betänkande 2010/11:FiU7 styrelses redogörelse om regeringens försäljning av (redog. 2009/10:RRS29). vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 22 §.) 8 § Villkoren för kredit till Föredrogs finansutskottets betänkande 2010/11:FiU13 Villkoren för kredit till (skr. 2009/10:244). vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 22 §.) 9 § Utlåtande över om försäkringsgarantisystem Föredrogs finansutskottets utlåtande /11:FiU14 Utlåtande över om försäkringsgarantisystem (KOM(2010)370). 1 BO (S): Skälet till den här diskussionen och för utlåtandet om vitboken om ett försäkringsgarantisystem är ytterst finanskrisen, eller kanske bättre uttryckt, de återkommande finanskriserna. Vad dessa kriser visar, senast den akuta kris som bubblat upp i , är i själva verket behovet av politikens återkomst av ganska ohejdad tilltro till de fria marknadernas välsignelser. Just krisen i ger anledning till en principiell reflexion. politiker diskuterar nu åtgärder för att hjälpa men också olika system för att långsiktigt förebygga nya kriser och inrätta så kallade automatiska krismekanismer. Tyngdpunkten i det arbetet ligger på att politikerna måste disciplinera politikerna. Det handlar om att förhindra alltför stora budgetunderskott och statsskuldsproblem. Det handlar om att politiken måste vara ansvarsfull. Jag vill inte på något sätt förringa den problematiken; det är självklart viktigt att ha ordning på de offentliga finanserna. Den som är i skuld, och beroende av finansmarknaderna, är inte fri. Det visar exemplet , och det fick vi i uppleva . Det var ganska plågsamt. Men Irlandsexemplet pekar tydligt åt ett helt annat håll. För bara hade utomordentligt starka offentliga finanser. var budgetunderskottet lika med noll och statsskulden av bnp; stabilitetspakten tillåter . Sedan brast bubblorna, och säckade ekonomi ihop fullständigt. är statsskulden , budgetunderskottet och arbetslösheten . Detta visar, åtminstone för mig, att grundproblemet inte är dålig budgetdisciplin och att de disciplinerande åtgärderna i första hand och främst måste sättas in där, det vill säga riktade mot politikerna själva. De riktigt stora problemen, ja systemfelet, finns på finansmarknaderna där ansvarstagandet har kopplats loss från risktagandet och från möjligheterna att tjäna snabba pengar. Detta sagt som en inledning och fond till diskussionen. Det finns alltså goda skäl till att diskutera och genomföra åtgärder för att reglera och bringa ordning på finansmarknaderna. måste det bli rätt. Det är till exempel inte rimligt att samhället, konsumenter och skattebetalare, tar över risker och kostnader för kriserna medan möjligheterna att just ta risker med andras pengar finns kvar. Ska vi införa ett försäkringsgarantisystem på europeisk nivå? Det är så frågan ställs i detta ärende. Vårt svar på den frågan är att ja, det är möjligt. Vi socialdemokrater är dock inte beredda att säga ja till genomförandet av ett sådant europeiskt direktiv. Skälen till den tveksamheten är flera. Ett av de viktigare skälen är att vi menar att vi borde avvakta och först följa upp de nya regler som följer med det nya solvensregelverket, solvens II. Det finns fler skäl till tveksamheten. Ett är att det finns en risk att ett garantisystem verkar i motsatt riktning mot vad som är tänkt, nämligen när kostnaderna för misslyckandena lyfts av för att bäras av försäkringstagare och ytterst av skattebetalare. Följden kan bli det är ganska logiskt ett ökat risktagande och chanstagande. Det kan få till följd att de bolag som sköter sig, deras försäkringstagare och ägare, får betala för dem som inte sköter sig. Vi har ju en insättargaranti, kan det hävdas. Varför är det inte lika självklart med en försäkringsgaranti? Jo, därför att bankerna, vars kärnverksamhet är ekonomins och samhällets blodomlopp, måste betraktas som mer systemviktiga än försäkringsmarknaden. Banksystemet och storbankerna kan inte tillåtas fallera. Det finns alltså, sammanfattningsvis, en rad frågor som vi anser måste ut innan vi är beredda att förorda ett europeiskt direktiv om en försäkringsgaranti. När det gäller frågan om kollektiva avtalsförsäkringar, och för övrigt en del andra frågor, är vi överens med majoriteten om att de ska undantas från ett sådant garantisystem, om det blir aktuellt att införa det. Behöver vi ett försäkringsgarantisystemdirektiv? Vi vill inte utesluta det, men som situationen ser ut finns det starka skäl att avvakta, bland annat just genomförandet av de nya solvensreglerna. Jag yrkar bifall till motivreservationen. 2 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i utlåtandet. diskuterar vi alltså kommissionens vitbok om en försäkringsgaranti. Det betyder att vi inte tar ställning till skarpa förslag, utan vi ska ge synpunkter på de förslag som presenterats av kommissionen. Majoriteten i finansutskottet är i grunden positiv till den typ av försäkringsgarantisystem som kommissionen nu föreslår. Det är vi med anledning av att det stärker konsumentskyddet. Även om jämförelsen haltar lite grann var ju inne på jämförelser mellan banksektorn och försäkringssektorn vill jag ändå göra den jämförelsen, för finns det inom EU krav på nationella garantiordningar för insättare i bank i form av insättargarantisystem. Det finns även krav på skydd för investerare i värdepapper. Det har vi, trots att vi har kapitalkraven på bankerna. I försäkringsbranschen ser det lite annorlunda ut. Vi kommer att få solvens II-reglerna på plats, men de reglerna som ställer krav på bolagen kan aldrig garantera att ett försäkringsbolag inte kommer att gå i konkurs. Även om risken kan ses som relativt liten måste konsumenterna kunna känna trygghet när de väljer försäkringsbolag, oavsett var i har sin hemvist. Bara för att vi har ett kapitaltäckningskrav på banksidan har vi inte låtit bli att se till att det finns ett insättningsgarantisystem, men något motsvarande finns inte på försäkringsområdet. Vi menar att kommissionens förslag om att det bör finnas någon form av hyfsat harmoniserat försäkringssystem är väldigt relevant. är det tolv av de trettio EU- och EES-medlemmarna som har någon form av försäkringsgaranti, men systemen ser väldigt olika ut vad gäller omfattningen. Låt mig nämna några argument och motiv för en sådan försäkringsgaranti. Som jag sade är konsumentskyddet det centrala argumentet för detta. Det är också tänkt att bidra till ett effektivt och enhetligt konsumentskydd inom EU. Vi vet att brist på skydd kan leda till brist på förtroende hos kunderna på vissa marknader och i förlängningen även riskerar den finansiella stabiliteten. Ett annat argument för en försäkringsgaranti är att det främjar den inre marknadens funktionssätt genom att det ökar den gränsöverskridande konkurrensen. En majoritet i finansutskottet har ställt sig bakom detta och stöder idén att införa någon form av harmoniserat försäkringsgarantisystem, men under vissa förutsättningar. För det första är det bara under förutsättning att systemet utgör en sista utväg för skydd för försäkringstagare och förmånstagare när ersättning inte kan erbjudas på ett annat och effektivare sätt. För det andra menar vi att det måste finansieras med avgifter som betalas av försäkringsbolagen, så att det så långt som möjligt inte ska belasta skattebetalarna. För det tredje menar vi att det måste vara utformat så att det motverkar ett riskfyllt beteende i branschen det är en mycket viktig förutsättning samt att hemlandsprincipen ska gälla. Slutligen är det mycket centralt för oss här i att kollektivavtalsförsäkringarna undantas från det här systemet. Det är en typ av försäkringar som först och främst ingås mellan juridiska personer, parterna, och i de bakomliggande avtalen har man på olika sätt en betryggande kontroll över försäkringarna och de försäkringsbolag som meddelar dessa. Garantisystemet är främst tänkt att gälla mellan en juridisk och en fysisk person och inte mellan juridiska personer. Slutligen vill jag säga att vi i likhet med kommissionen tror att om man vill införa ett försäkringsgarantisystem är bästa sättet att göra det att ha ett direktiv på EU-nivå. Det säkerställer att målet om ett harmoniserat system uppnås som medlemsstaterna får möjlighet att själva anpassa utformningen av lagstiftningen på nationell nivå. Summa summarum: Vi tror att det kan vara bra med ett harmoniserat försäkringsgarantisystem, och det starkaste argumentet är att det stärker konsumentskyddet för de europeiska medborgarna. 3 BO (S) replik: säger att solvensregelverket inte garanterar att ett försäkringsbolag inte kan gå i konkurs. Det är alldeles sant. Men det är ändå lite uppochnedvända världen här, för det är faktiskt en moderat ledamot jag diskuterar med. Är inte marknadens idé just att det finns en risk för att man går i konkurs om man inte sköter sig? Det är någonstans en av grundpelarna, tycker jag. Varför ha så bråttom med detta? Tycker inte att en del av de frågeställningar som vi för fram, och där vi anser att man behöver mer tid, är relevanta? Här finns det en uppenbar risk för att man ännu mer kopplar loss risktagandet från ansvarstagandet. Har man en marknad där ett bolag inte kan gå i konkurs har man egentligen ingen marknad, utan man har satt den ur spel. Detta är förstås nödvändigt när det gäller bankers kärnverksamhet, och det skulle vi kunna ha en större diskussion om. Det är omöjligt att tillåta att banksystemet slås ut, men när det gäller andra marknader är det knappast så. Då har man ju ingen marknad. Ser inte de här motsättningarna och motsägelserna? 4 (M) replik: Tack, , för frågan! Det finns inte ett rätt svar och ett fel svar här. Jag tycker inte att risken ska ligga hos försäkringstagarna om man till exempel köper en försäkring i ett annat EU-land, utan risken måste ligga hos försäkringsbolagen. De måste bära ansvaret inte konsumenten. Det handlar om konsumentskydd. Det finns ett exempel. Solvensreglerna betyder ju inte att företag inte kan bete sig på ett bedrägligt sätt. Vi ser sådana exempel just . har just nu ett ärende med ett grekiskt försäkringsbolag som har lurat skjortan av sina kunder på ett obehagligt sätt. Vi menar då att det är rimligt att det finns ett konsumentskydd och att det är avgifter som ska betalas av försäkringsbolagen, men avgiftssystemet måste naturligtvis vara riskbaserat. 5 BO (S) replik: Om det finns marknader och företag som lurar skjortan av kunderna vill det till andra typer av regleringar och politiska insatser, kanske till och med mer långtgående än de här, som ju innebär att om man lurar skjortan av kunderna lyfter politikerna av kostnaderna för risktagandet, så att man kan fortsätta att lura skjortan av kunderna ganska riskfritt. Det är ju någon annan, det vill säga konsumenterna, försäkringstagarna eller ytterst skattebetalarna, som betalar. Jag hävdar inte heller att det finns ett enkelt svar på detta. Det finns ett konsumentintresse som är starkt, men jag hävdar att det är ganska tvivelaktigt att rusa i väg i den här riktningen, för det finns en risk för att man faktiskt förvärrar obalansen på marknaden mellan ansvarstagande och risktagande. 6 (M) replik: kanske tycker att det är uppochnedvända världen, men jag tycker att det är både relevant och grundläggande att vi både ställer krav på företagen med solvensregler och att vi har ett konsumentskydd när vi nu ser att den europeiska försäkringsmarknaden går ihop. Det kommer också att gynna att tjänsterna kan finnas på olika marknader. Det blir alltså lättare att köpa en försäkring i ett annat land. Då är det viktigt med ett skydd för konsumenten. Vi har sagt och jag tror att delar den uppfattningen att om man ska ha ett sådant här system måste det förhindra ett riskfyllt beteende. Det är alltid problematiskt med den här typen av garantisystem, men en majoritet i finansutskottet säger ändå ja till en grundläggande tanke i det här systemet, nämligen konsumentskydd. Det är inga enkla frågor, och det finns inga enkla svar. Det finns många regler som går tillsammans. Men om det är något vi behöver på en fri marknad är det ett skydd för konsumenten, och därför har vi sagt ja till den här vitboken. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 22 §.) 10 § En reformerad grundlag (vilande grundlagsbeslut, m.m.) Föredrogs betänkande 2010/11:KU4 En reformerad grundlag (vilande grundlagsbeslut, m.m.) (prop. 2009/10:80 delvis). 7 (SD): Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservationer 1 och 2. Ett lands grundlag utgör reglerna för dess styre och för medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter. Den har ett skydd mot att ändras alltför lättvindigt. grundlag kan bara ändras genom att röstar igenom förslaget till förändringar två gånger med ett allmänt val däremellan eller genom en folkomröstning som har initierats av . Den nu aktuella grundlagsändringen innefattar sådant som försvagar det svenska medborgarskapet och grundlagsfäster och cementerar mångkulturalismen. Dessutom påverkas vår ställning som självständig och suverän stat drastiskt genom att EU-medlemskapet skrivs in i grundlagen. För mig och mina partikamrater är alla dessa förändringar ytterst beklagliga, inte minst därför att de försvagar svenskarnas status och svenskarnas rätt till självbestämmande. Jag tillstår ändå att grundlagsförslaget förvisso innehåller en del behövliga förändringar. Vi ser förbättringar och vi ser tydliggöranden som kommer att underlätta i ett antal avseenden, men nackdelarna överväger vida de positiva delarna i förslaget. Nackdelarna är också av en sådan natur att vi sverigedemokrater aldrig kan acceptera dem. För det första: Det svenska medborgarskapet urholkas. I regeringsförklaringen talade statsministern om att medborgarskapets tyngd och betydelse ska stärkas. Men de föreslagna förändringarna innebär tvärtom en kraftigt försvagad status för medborgarskapet. Kravet på att statsråd ska ha varit svenska medborgare försvinner. Medborgarskapskravet vad gäller statliga anställningar försvinner med några undantag för en handfull militära och juridiska ämbeten. Det föreslås dessutom att begreppet medborgare byts ut till var och en. Detta innebär att det blir fritt fram för utländska medborgare att ha samhällsbärande viktiga positioner i det svenska samhället. Det innebär också att utlänningar i stort jämställs med svenska medborgare i grundlagen. För det andra: Det mångkulturalistiska synsättet cementeras. Skrivningarna skärps för kulturella minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv då detta i det nya förslaget skall främjas i stället för som bör främjas. Det är en begreppsförändring som i juridisk mening innebär en väsentlig skillnad. Visst rör detta de nationella minoriteterna, men vi ser också en risk för att det kan komma att utnyttjas av andra minoriteter som just inte omfattas av bestämmelserna. Relativismen inom det svenska politikerlandskapet är som bekant ganska omfattande. Vi sverigedemokrater anser inte att ett land ska byggas på motsättningar mellan olika grupper. Vi vill i stället söka bjuda in människor i den svenska gemenskapen för att på så sätt uppnå en samhörighet en samhörighet som är en förutsättning för en stark välfärd och för ett tryggt, stabilt och harmoniskt . För det tredje: EU-medlemskapet grundlagsfästs. En av de få positiva detaljerna i Lissabonfördraget är att det numera finns en tydlig utträdesparagraf. och andra medlemsstater i EU kan välja att lämna unionen om de skulle vilja göra det . Men med den föreslagna nya svenska grundlagen försvåras möjligheter till ett utträde markant, även i händelse av att en bred majoritet i skulle vilja lämna unionen. Det tycker jag är djupt olyckligt. Jag kan inte se några positiva konsekvenser av förslaget. Jag menar att det för den enskilde svenska medborgaren bara innebär ytterligare inskränkningar i möjligheten att bestämma över oss själva och att bestämma i vårt eget land. Just när det gäller EU-medlemskapet är jag både förvånad och oroad över hur lite det har diskuterats i den allmänna samhällsdebatten. Jag kan ha viss förståelse för att inget av de övriga partierna i den här församlingen opponerar sig mot att mångkulturen cementeras och att det svenska medborgarskapet urholkas. Jag kan ha viss förståelse för det eftersom det i dessa avseenden bara är som utgör en opposition i det här landet. Det som oroar och förvånar mig allra mest är i stället att det är så tyst bland EU-kritiker. Varför råder det närmast total tystnad om att konstitution ändras för att grundlagsfästa EU-medlemskapet? Jag menar att det svenska medlemskapet i Europeiska unionen saknar ett tillräckligt starkt folkligt mandat för att förtjäna att skrivas in i grundlagen. Det är bara en knapp majoritet enligt som anser att det svenska EU-medlemskapet är någonting positivt. Ungefär lika knapp var majoriteten när vi röstade ja till det svenska medlemskapet. Senast frågan prövades i en folkomröstning, 2003, visade resultatet tydligt att svenska folket inte är nöjda med den utveckling mot ökad överstatlighet som vi ser i . Det EU-medlemskap som skrivs in i den svenska grundlagen är någonting helt annat än det som vi röstade ja till 1994. På partinivå finns naturligtvis skillnader med stora grupper av EU-kritiker inom flera partier. Det gäller inte minst bland de rödgröna och i synnerhet inom , bland dess väljare och sympatisörer. Just roll i frågan tycker jag förtjänar lite extra uppmärksamhet. Bara ungefär en fjärdedel av sympatisörer och väljare anser att EU-medlemskapet är någonting positivt. En stor del av väljare vill till och med att ska lämna Europeiska unionen. I kommunikationen med sina väljare säger sig vara ett EU-kritiskt parti som är motståndare till överstatlighet och till den europeiska unionen. Jag tycker ändå att man tydligt visade motsatsen när man röstade för förslaget till förändrad grundlag i en första omgång. Man kan tycka att detta bara är en symbolfråga utan någon större praktisk betydelse. Men det fanns en anledning till att vi inte redan i samband med att anslöts till Europeiska unionen gav EU-medlemskapet ett grundlagsskydd. Då resonerade man som så att det inte gick att utesluta att EU utvecklades på ett sådant sätt att fann anledning att dra sig ur unionen. Jag tycker att det var ett mycket klokt resonemang som i allra högsta grad har samma tyngd än . Jag är realist. Jag inser och jag erkänner att situationen såsom den ser ut är att är med i den europeiska unionen. Vi har förbundit oss genom olika avtal att erlägga en viss avgift och att följa vissa avtal som vi nu är bundna av. Men det är ingenting som på något sätt förhindrar vare sig mig eller mitt parti att på ett politiskt plan motarbeta denna utveckling. Precis som riksdagsmajoriteten i närmare två decennier har arbetat aktivt för att cementera EU-medlemskapet och gjort allt i sin makt för att urholka och skänka bort vår suveränitet och vår självbestämmanderätt kommer vi sverigedemokrater med alla medel som står till buds att aktivt arbeta för att ge svenska folket sin självbestämmanderätt tillbaka. Det är någonting som är fundamentalt för oss som tror på nationalstatsprincipen. Varje åtgärd som syftar till att ge bort vår rätt att forma vårt eget samhälle och vår egen framtid kommer vi sverigedemokrater att bekämpa. I detta anförande instämde (SD). 8 (MP): Det är arbete som går i mål. Jag är glad och stolt över att vara en av dem som har deltagit hela vägen i processen från den långa och grundliga utredningen till den avslutande debatten och beslutet här i kammaren. En sådan större grundlagsrevidering görs bara en gång per generation. När vi startade arbetet fanns tydliga skiljelinjer och stora motsättningar när det gällde vart vi skulle. Från sida drev vi först och främst arbetet med inriktningen att stärka grundlagen och de mänskliga rättigheterna. Jag vill se en grundlag i som spelar en större roll i samhällslivet och inom juridiken. Målet borde också vara att människor känner till våra grundlagar och att dessa därmed är både begripliga och användbara. När man tar studenten ska man känna till något om den svenska regeringsformen. Jo, därför att det är i regeringsformen som de grundläggande villkoren för demokratin i beskrivs. Där regleras demokratins spelregler och förhållandet mellan medborgare och politik mellan väljare och valda. Det är där det står om folkstyret, om det kommunala självstyret, om den personliga integriteten och om de mänskliga rättigheter som bär upp en civilisation värd namnet. Jag är glad och stolt för att vi har lyckats att nå en rejäl bit framåt på den vägen trots ibland starkt motstånd. Vi hade kunnat nå ännu längre. Det fanns egentligen en majoritet som i flera centrala frågor var överens om att gå ännu lite längre. Det var att ta ett steg för att till exempel införa en författningsdomstol, att ytterligare stärka folkinitiativet och personval i valsystemet. Men vi lever trots allt i , konsensuslandet i norr där det inte är riktigt fint att vara så oense om alla möjliga frågor. Det blev därför en stor kompromiss med alla riksdagspartier. Det har också sina fördelar. Det stärker förslagets tyngd och gör att det rimligen finns ett brett ansvar för att vi här i också genomför idéerna och tankarna bakom förändringen. Nackdelen är dock att grundlagen inte fått den uppmärksamhet som den förtjänar. De förändringar som vi föreslår borde ha diskuterats mer inför beslutet och inför det andra beslutet . Det hade gjort människor mer medvetna om förändringarna och gjort det svårare att ta upp en sådan pseudodebatt som vi har fått . När nästan alla är överens får inte medierna den näring som krävs i form av konflikter. Jag vill lyfta fram några konkreta saker i förslaget och den förändring vi gör som jag menar kommer att påverka . Den är en märklig juridisk ordning som har skilt ut från andra moderna demokratiska länder. I vår regeringsform har det särskilt angivits att grundlag går före vanlig lag endast om den senare uppenbart strider mot grundlagen. I praktiken har det varit ett grundskott mot möjligheterna för människor att använda bland annat rättighetskapitlet om mänskliga rättigheterna i domstolar. Därmed kommer man nu även i att kunna åberopa de mänskliga rättigheterna i vår grundlag när de kommer i konflikt med enskilda lagar och regler. Det gör också att intresset för grundlagen kommer att öka bland både medborgare och jurister. En följdeffekt blir också att Lagrådet kommer att stärkas med det förslag som ligger . Nya förslag från regeringen måste i större utsträckning gå till Lagrådet för granskning. Det gör att vi kommer att få bättre genomarbetade förslag som är överens med tankarna med grundlagen när de kommer till för debatt och beslut.