prot · GX0998 · 2010-04-06 00:00:00 — Jag får fortsätta att tala om sysselsättningsgraden. vill osynliggöra problemet med att sysselsättningsgraden sjunker i . var sysselsättningsgraden nere på för kvinnorna. har den sjunkit ännu mer, till . Det betyder att 50 000 kvinnojobb har försvunnit. Det tycker inte jag är en bra politik. Sedan påstås det här att vi försöker osynliggöra männen. Jag har väckt åtminstone tio interpellationer som handlar om arbetslösheten bland annat i bland ungdomar samt män och kvinnor inom industrin. Jag har på olika sätt belyst frågan. Sedan har jag väckt två interpellationer om jämställdhet. Hjälp vad farligt det blev då. ska vi prata om jämställdhet. Oj, oj, oj! Det är otäckt och besvärligt. måste vi prata om allt annat också. Vi får inte bara belysa jämställdheten i den här debatten. Jag tycker att jämställdheten är en så viktig fråga att den är värd både en, två, tre och fyra debatter. Jag tänker fortsätta att interpellera om det behövs. Vi försöker satsa oss ur krisen. Socialdemokraterna satsar sig ur krisen genom 100 000 nya jobb och utbildningsplatser. Vi har lagt fram förslag om detta. Vi har lagt fram förslag om hur ska ställas om till det gröna och satsningar på välfärdsjobb. Vi ska inte dra in på välfärdsjobben utan satsa på fler i välfärdssektorn. Vi vill se till att kvinnor och män, ungdomar och gamla, kommer ur den här krisen på ett bra sätt. Då gäller det att också satsa på jämställdhetspolitiken. Vi vet att kvinnorna har fått ta mycket större stryk än männen. De har fått det sämre ställt när det gäller skattesänkningarna, och de har fått ut mindre eftersom välfärdssektorn har fått stryka på foten i takt med att regeringen har lånat till skattesänkningar. 41 (): När man diskuterar jämställdhet brukar ofta de fem härskarteknikerna komma upp. tog upp en. Jag vill ta upp en till, nämligen påförande av skuld och skam. Det är precis vad och ägnar sig åt när man försöker diskutera andra frågor. De försöker framställa oss som ointresserade av manliga industriarbetare. Jag kan påminna om att näringsministern och den här regeringen har varit ointresserad av hur det har gått inom fordonsindustrin. Om det är någon ni ska kritisera så vänd er till er egen regering. Vi har varit intresserade av att få se en lösning, men det har inte ni varit. frågar om vi vill ont. Nej, ni vill nog inte ont, men er politik gör ont. Den drabbar och slår hårt mot dem som är arbetslösa och sjuka. Var fjärde ensamstående kvinna med barn är beroende av olika välgörenhetsorganisationer. Det är skamligt att ensamstående kvinnor i dagens ska vara beroende av välgörenhet. Jag föredrar solidaritet. Det betyder att jag kanske måste avstå sådant som jag skulle ha velat ha för att någon annan behöver det bättre, inte att jag ska skänka bort något jag inte vill ha. Det är välgörenhet. Vi har satsat på 100 000 nya jobb och utbildningstillfällen, precis som har sagt. Vi satsar på en jämställdhetspolitik där vi också tittar på bland annat en jämställd föräldraförsäkring. Vi tror att pappor är lika bra föräldrar som mammor. Vi tycker att unga män ska kunna vara hemma med sina barn och att inte kvinnorna ska ta ut hela föräldraförsäkringen. Vi har försökt att diskutera jämställdhet, men intresset från de borgerliga debattörerna har varit minst sagt begränsat, herr talman. Det betyder förmodligen att det kommer att bli fler debatter, inte för att intresset hos de borgerliga är stort utan för att det är stort från Socialdemokraternas, och sida. Jag hoppas att finansministern har insett att hans politik slår hårt och att den i huvudsak drabbar kvinnor och gynnar män. Jag är missnöjd med det, och jag hoppas att väljarna hjälper mig att byta politik . 42 Finansminister (): driver en mycket konsekvent och tydlig politik för att förbättra landet. Det handlar i grund och botten om att när fler människor kommer i arbete, när alla som vill och kan ha ett arbete också är på arbetsmarknaden, fungerar landet bättre. Då har vi fler trygga, starka medborgare som känner att vi bygger ett land tillsammans som fungerar bättre. I den här diskussionen hävdas att inkomstskillnaden mellan män och kvinnor har förstärkts under de år vi har haft en borgerlig regering. Det stämmer inte med den statistik vi har. När Socialdemokraterna inledde sitt regeringsinnehav uppgick kvinnors lön som andel av mäns lön, när vi har standardvägt enligt gängse metoder som alltid används, till . Den låg kvar på 2006 när Socialdemokraterna hade regerat färdigt. Det hade alltså inte gjorts någon förbättring av jämställdheten under den långa regeringsperioden. ligger andelen på . Jag säger inte att det är regeringens politik som är ensam ansvarig för detta. Men låt oss konstatera att det som sagts så i kammaren, att den borgerliga politiken, Allians för politik, skulle bygga klyftor mellan män och kvinnor inte har visat sig stämma. Tvärtom har vi bättre jämställdhet på lönesidan än vad vi har haft tidigare. Det sägs i debatten att det skulle vara en myt att Socialdemokraternas grundläggande idé är att rulla tillbaka arbetslinjen. Det måste bygga på en mytbildning som gör att man inte läser den socialdemokratiska partimotionen. Jobbskatteavdraget ska försämras med 17 miljarder. Låg- och medelinkomsttagare får betala. Bidragen ska byggas ut med 18 miljarder. Det gör att det lönar sig dramatiskt sämre att arbeta. Sedan ska man dra på med en straffskatt för unga människor i form av 10 miljarder i höjd arbetsgivaravgift. Det är alldeles uppenbart en politik som rullar tillbaka arbetslinjen, som riskerar att hota full sysselsättning och som riskerar att leda till att människor döms till utanförskap när arbetslösheten biter sig fast. Det är därför det är viktigt att vi får ett fortsatt förtroende för en arbetslinjebaserad jämställdhetspolitik. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2009/10:298 om den svenska mediekoncentrationen 43 Kulturminister (): i har frågat mig var min gräns går för att jag ska anse att är på väg mot en sådan mediekoncentration att regeringen bör agera. Jag har vid upprepade tillfällen debatterat frågan om ägarkoncentration och mångfald i medier i denna kammare till följd av interpellationer från . Eftersom jag inte minst vid den senaste debatten, , utförligt förklarade min och regeringens hållning i den aktuella frågan, finner jag inte skäl att bli alltför långrandig i mitt svar. Jag kan dock på nytt sammanfattningsvis konstatera att regeringen bedriver en mediepolitik med utgångspunkten att fria och självständiga medier är en förutsättning för den mångfald i nyhetsförmedling och opinionsbildning som är nödvändig i ett demokratiskt samhälle. Ett spritt ägande kan vara en viktig faktor för att skapa mångfald, men det handlar lika mycket om att skapa goda villkor för företag och företagande inom olika medier. Väl utformade regler för radio och tv, presstöd och filmstöd kan också bidra till att säkerställa mångfalden genom att komplettera det utbud som marknadskrafterna levererar utan att snedvrida konkurrensen på marknaden mer än nödvändigt. Till detta kommer att den tekniska utvecklingen öppnat för nya aktörer att etablera sig inom olika medier. Jag vill vidare inte kommentera enskilda fall av företagsförvärv som till exempel köp av Pocketgrossisten vilka dessutom kan komma att prövas av och enligt de regler om förbud mot företagskoncentrationer som finns i konkurrenslagen respektive . Det är tillämpningen av dessa regler som ytterst sätter och bör sätta gränserna för företagskoncentrationer, inte agerande från regeringen. Regeringen kan däremot initiera förändringar och lämna förslag i syfte att främja det mediepolitiska målet, som ju bland annat rör yttrandefrihet, mångfald samt massmediernas oberoende och tillgänglighet. Här finns många exempel på sådant vi gjort som jag nämnt i tidigare debatter och som bland annat rör public service samt radio-, dagspress- och filmområdet. Som ett exempel kan nämnas den proposition om radio och tv i allmänhetens tjänst som överlämnades till . Ett annat exempel är den beslutade propositionen om en ny radio- och tv-lag som bland annat syftar till att förenkla och modernisera lagstiftningen och att skapa goda förutsättningar för radio- och tv-företagen. Ett ytterligare exempel är det pågående arbetet för att säkerställa att de regler som gäller för presstödet inte står i strid med . En utgångspunkt är här att regeringen anser att presstödet ska värnas, eftersom det är viktigt för mångfalden på lokal och regional nivå. 44 i (s): Tack, kulturministern, för svaret! Vi har, som kulturministern skriver i sitt svar, haft en mängd debatter utifrån just ämnet mediekoncentration. Men det är fortfarande lika aktuellt det händer något inom mediemarknaden nästan . Det är inte så att det blir fler mindre aktörer, utan tvärtom fortsätter de stora aktörerna att utvidga sina imperier. Kulturministern har också vid upprepade tillfällen talat om regeringens inställning och mediepolitik, eller, enligt min mening, brist på mediepolitik inom området. Fria och självständiga medier är en förutsättning för mångfald, säger kulturministern. Visst ska vi ha fria och självständiga medier. Men är det detsamma som att en aktör får bli hur stor som helst? Frågan är fortfarande lika aktuell efter köp av Pocketgrossisten. Ger total frihet för vilka köp som helst förutsättningar för mångfald? Den fria etableringsrätten är gammal, och den ska vi vara jätterädda om. Men frågan om koncentration har varit på tapeten åtminstone så långt tillbaka som jag har kunnat gräva sedan 1944 års diskussioner inför den proposition som blev tryckfrihetsgrundlag. Enligt den propositionen utgör den enda säkra grundvalen för ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning att det finns rätt för var och en att framställa åsikter och meddela underrättelse. Med en sådan frihet torde en monopolisering av det fria ordet knappast vara genomförbar i ett demokratiskt samhälle. Regeringen fortsätter, : Om tendenser mot en monopolisering skulle förmärkas bör de motarbetas. skriver statsrådet i direktivet till : är situationen sådan att tryckfrihetsförordningens etableringsfrihetsregler på denna punkt riskerar att motverka sitt syfte. Detta var 1974. Det blev inget av den utredningen kanske med rätta men utvecklingen fortsätter i fel riktning. Etableringsfrihetens syfte i TF och YGL är att det i lag inte får finnas några regler som hindrar någon att framställa och sprida meddelanden till allmänheten. Det är också näringsfrihet: Det får inte finnas några regler som utgör hinder för någon att ägna sig åt ett eller flera av leden vid produktion och spridning av meddelanden till allmänheten. Men blir det verkligen, fru kulturminister, en fri etableringsrätt när några få företag blir större och större på område efter område inom massmedierna? Eller är det så att de små företagen och distributörerna inte förmår överleva i den konkurrens de utsätts för och att den fria etableringsrätten på så sätt motverkas i stället för att stärkas? Kulturministern vill inte kommentera ett enskilt fall, och det har jag förståelse för. har också, sägs det, inlett en undersökning av köp av Pocketgrossisten. Jag var inne på Internet, men jag kunde inte hitta något på . Vi får väl förutsätta att de kommer att göra det i alla fall. Min fråga är: Räcker möjligheter? Jag tycker att det är mycket tveksamt. 45 (): Efter regeringsskiftet introducerades någonting som hette närradion i . Det var en etableringsmöjlighet. Den ganska kända tidningen hade då en notis där man uppmanade alla sina prenumeranter att sluta prenumerera på av den anledningen att alla deras nyheter upplästes i närradion . Det här är ganska intressant, med den medieutveckling som vi har, nämligen att nyheterna är gratis men god journalistik alltid kostar. Mediekoncentration i den bemärkelsen är inte ny. Som refererade fick vi pressutredning där var , som gick bort, huvudsekreterare olika utredningsdirektiv om hur man skulle kunna minska presskoncentrationen. Det här har fortsatt i väldigt stor utsträckning. Det finns ganska få tidningsutgivare i dagens läge. Men när man går till exempel till en pressbyråkiosk ser man att utbudet av tryckta medier är större än någonsin, men det är på specialområden. Här får vi skilja på två olika saker. Jag tycker att regeringen har varit klok som inte intervenerat i den utveckling på marknaden som vi har sett. Det gäller att se till att man ständigt har möjlighet att etablera nya produkter. Problemet, herr talman, är att många av dem som förser oss med det som kallade nyheter, dessa dagstidningar på den lokala marknaden, har det mycket svårt att få pengarna att gå ihop. Anledningen är att intäkterna från annonserna inte räcker. Framför allt är distributionen av tidningarna hem väldigt dyr ungefär som när man tog bort mjölkdistributionen . Det är mycket lättare att ha detta via etermedier. På den här punkten kan man verkligen fundera, om vi ska ha en god journalistik : Hur kommer möjligheterna att distribuera dagstidningar fem eller att vara? Det är en av de saker som jag tycker att man borde överväga från statsmakternas sida, oavsett vilken regering vi har. När man sedan tittar på de tidningar som fanns har de nästan överallt ombildats till mediehus. Det nämnda är ett sådant exempel. Vi ser det på och många andra tidningar. Det är mediehus som arbetar inte bara med tryckta medier utan på alla håll, och måste göra så av kommersiella skäl. Annars finns det alltid uppstickare som tar hand om de delar som mediehusen inte orkar arbeta med. Jag tycker att regeringen har skött frågan om presstödet väldigt bra och säkrat mångfalden på många sätt. Men på en punkt är jag fortfarande kritisk, och det gäller någonting som inte direkt berör statsrådets ämbetsområde. Det är att vi fortfarande har kvar reklamskatten på annonser i dagstidningar. Det är en beskattning just av god journalistik. Jag hoppas att denna regering har en intention att avskaffa detta under nästa mandatperiod. Det vore en bra signal om att man uppfattar god journalistik som någonting som man inte ska beskatta särskilt. är det bara den goda journalistiken som är särskilt beskattad i detta land, och det är inte rimligt. 46 Kulturminister (): Vi har diskuterat den här frågan förr, och jag misstänker att vi kommer att fortsätta göra det ett antal gånger. Det här är ett större område än bara det som interpellanten tar upp. sade, om jag nu citerar det korrekt, att det händer något inom mediemarknaden snudd på . Precis så är det. Det är också ett skäl till att man från politikernas sida ska vara väldigt försiktig med att vara klåfingrig, för man vet inte särskilt mycket om vad som kommer att hända. Vi har sett mycket på bokmarknaden, inte minst efter att bokmomsen sänktes, vilket är väldigt positivt, och efter att vi har börjat kunna köpa böcker på Internet. Vi kunde också se andra uppstickare på förlagsmarknaden. Jag noterar att är en varm vän av mindre företag på förlagsmarknaden för en fungerande konkurrens. Det är jag också. Välkommen i den skaran! Så har det heller inte alltid varit. Det händer saker, för marknaden fungerar trots allt rätt bra. är ett exempel på vad som händer när några stora aktörer inte agerar som författarna vill. Då bildar man ett alternativ. har man möjlighet att göra detta. Vi har en konkurrenslagstiftning som dessutom har skärpts. Den ligger inte på mitt område utan på område. Det är en skärpt konkurrenslagstiftning. talade om tidigare utredningar. Vi behöver inte gå så långt tillbaka som 1949 eller till och den debatt som var i början eller mitten av . Vi kan gå till den debatt vi hade och . Då hade regeringspartiet, som sympatiserar med, tänkt sig att lägga fram en proposition om mediekoncentration, men man drog tillbaka den. Man valde att inte lägga fram den, för man visste att man inte skulle få något stöd för den i . Jag vet inte om en mediekoncentrationslag är något som frågar efter . Det är en fråga jag skulle vilja skicka tillbaka. Vad är det vill att man från regeringens, och politikernas sida skulle göra för att förhindra eventuella uppköp inom förlagsbranschen? 47 i (s): Det är framför allt att man ska skapa större möjligheter för små företag, förlag och olika tidningsutgivare att faktiskt kunna verka. Ministern tar upp både presstödet och radio- och tv-lagen. Presstödet är också en favoritfråga för kulturministern och mig själv i debatter. Jag anser inte att de regelverk som denna regering har skapat har gjort saker och ting bättre för dagstidningar. Det regelverk som är i sjön nu härstammar från mitt partis regering och den utredning som föregick det beslutet. Där försökte vi få ned trappan och få in mindre aktörer. Sedan har denna regering ändå lagt fram detta, och jag kan väl ge credit för att man åtminstone inte har strukit detta helt. Men jag tycker inte att det är kulturministern som ska ta åt sig äran för det regelverket. Tvärtom kommer de försämringar som är på gång där att riskera mycket för storstadstidningar. ska vi inte ta en fullständig presstödsdebatt här, men vad jag ser som en risk är att den sexårsgräns för när stödet ska omprövas som vi inte gick med på men som regeringen nu föreslår i den nya kan innebära att vi, om vi inte får en rödgrön regering, inte har något presstöd längre , även om kulturministern säger att hon värnar det. Den nya radio- och tv-lagen kommer vi också att ha en annan debatt om framöver. Men vad jag har sett här är inte att den skulle innebära några större möjligheter för små aktörer. Det är fortfarande de stora aktörerna, stora bolag, som lägger under sig och drar till sig mer och mer. De får fortsatta villkor. Det ska delas ut nya frekvenser, och har fått i uppdrag att se efter om det finns några. Det ska ske ett slutet anbudsförfarande. Men vem, tror kulturministern, har ekonomisk möjlighet att ta åt sig dessa frekvenser att kunna betala i sträck framåt? Jag tror inte att det är små aktörer. Jag hoppas att jag har fel, för vi behöver fler små aktörer på de här marknaderna, både på dagstidningsmarknaden och inom radio och tv. Om inte regeringen ska gå in och göra något tror jag att man kan titta ytterligare på möjligheter och konkurrenslagstiftningen. Man kan titta på hur det gick när skulle köpa . Då sade nej. Men så gick in och konkurrerades ut, och , som till hälften ägs av , tog över. kunde inte göra någonting. har av marknaden i de större städerna. Svensk bio, som alltså till hälften ägs av , har . Folkets Hus och Parker har , och ändå går SF in och agerar genom att skicka brev till och kommuner där man skriver att man tycker att de bidrag som Folkets Hus och Parker får för att fortsätta driva de gamla, anrika salongerna snedvrider konkurrensen inom bioverksamheten. Det är precis samma agerande som det vi har sett DN genom göra i presstödsfrågan. Är detta konkurrens på lika villkor, ministern? 48 (): Det var ett ovanligt klent svar som kulturministern gav på den oerhört allvarliga frågan om var gränsen går för att regeringen ska reagera och agera när det gäller mediekoncentrationen i . Kulturministern hänvisar till att regeringens politik är känd, men problemet är att regeringen inte har någon politik på området. Det är det som är känt. Regeringen agerar inte. Regeringen gör ingenting. Jag kan inte uppfatta kulturministerns inlägg här på annat sätt än som att hon inte tycker att det är något problem med mediekoncentration i det finns ingen växande mediekoncentration på något område: När det gäller dagstidningar, film eller böcker finns det uppenbarligen ingen mediekoncentration värd namnet att diskutera. En seriös fråga som den ställer var går gränsen för en så omfattande mediekoncentration att regeringen borde reagera? möts med hänvisning till en politik som är passiv och inte gör något. Då måste man få ställa frågan på nytt. Finns det något läge där regeringen bedömer att vi är på väg in i en riskfylld situation där mediekoncentrationen håller på att bli för omfattande? , som nämndes , är tydligen inte tillräckligt mycket. Vid vilken nivå är regeringen oroad är det ? Vill regeringen göra något? Precis som kan jag ha förståelse för att ministern inte vill kommentera enskilda ärenden, men sanningen att säga verkar inte heller de myndigheter som har att vaka över området, till exempel , ha upptäckt den mediekoncentration som pågår. Det finns ju ingen större aktivitet på området, åtminstone ingen redovisad sådan. Alla som följer debatten på kultursidorna, i tidskrifter och i andra sammanhang kan se att det finns en väldig oro för en tilltagande mediekoncentration. Men på och i regeringen verkar ingen ha upptäckt denna växande mediekoncentration. Om man inte har upptäckt den behöver man heller inte göra något, och det är väl också förklaringen till att regeringen har struntat i att utreda detta, trots att av regeringen begärde en utredning på området. Då återstår frågan: Finns det enligt kulturministern något skäl till oro för någon form av mediekoncentration, och i så fall på vilket område? Kan regeringen tänka sig att göra något, eller vill man bara sitta och avvakta och tro att myndigheterna eller andra ska göra något? Uppenbarligen ska regeringen inte göra något. Eller har vi andra förstått detta fel? Regeringen kanske verkligen är oroad av mediekoncentrationen? Då kan väl regeringen säga det i så fall! Hela svaret andas inte någon som helst oro för någon mediekoncentration, och följaktligen behöver man ingenting göra. Jag tycker att det är en ganska passiv och tafatt politik. Man ska möjligtvis säga: Det är klart att det har en ideologisk hemvist. För den som har uppfattningen att demokratin sköts via marknadsmekanismer och att marknadsmekanismerna på något vis ibland är överställda demokratins regler, demokratins villkor, får marknaden ta över allting. Men sanningen är att demokratin faktiskt är viktigare i det här läget. Och för att demokratins yttrande- och tryckfrihet och mediefriheten ska fungera måste det också vara någon form av samhällssyn och någon form av samhällsagerande så att man både i politiken och i myndigheterna kan agera i syfte att stävja den tilltagande mediekoncentrationen. Men ministern verkar inte ha upptäckt att det finns någon mediekoncentration över huvud taget. 49 Kulturminister (): Jag ska först be om ursäkt för att jag inte svarade på frågan om reklamskatt. Jag ser naturligtvis också att detta är ett bekymmer. Sedan kan jag väl också se att man ska vara väldigt försiktig när man inför nya skatter, för det är rätt svårt att avskaffa dem. Det vet vi . Och de som jag nu har äran att ha en debatt med brukar inte heller vara de som vill sänka skatter i andra sammanhang. Ser jag några problem? Jag ser flera problem på medieområdet. Men det handlar kanske inte framför allt om att det skulle bli en sådan mediekoncentration att det skulle hota yttrandefriheten. Jag ser en del bekymmer i hur man ska kunna ta betalt för nyheter. Jag ser ett problem i att många unga väljer bort dagstidningen därför att de kanske har vant sig vid gratistidningar eller vid att läsa nyheterna på nätet, där det inte alltid är en fördjupning. Men kan jag glädja mig åt att det händer otroligt mycket. Den så kallade bloggosfären innehåller allt möjligt, inte bara lättviktiga nyheter utan också riktigt djupa analyser och länkar till andra områden. I den meningen är varken yttrandefriheten eller mediefrågorna i någon mening hotade. Jag tror att och jag är ungefär jämngamla. Vi är födda . Jag var när jag blev politiskt aktiv. Det kan hända att också var det. Jag kommer ihåg hur det såg ut då. Jag kommer ihåg att det var förbjudet med någon annan tv och radio än den som ingick i monopolet. Jag vet vad som hände dem som försökte utmana det här monopolet. De blev dömda. En person dömdes till och med till fängelse. Det tycker jag var ett stort problem när det handlar om mediemångfalden. är vi inte där. Vi har en enorm mångfald, ibland så stor att vi inte förmår svälja den. Det finns ett brus av åsikter och synpunkter.