prot · GX09137 · 2010-06-15 00:00:00 — Vi har också ratificerat FN:s konvention om mänskliga rättigheter för personer med funktionsnedsättning, vilket förpliktar. Det är därför glädjande att regeringen lyfter detta och avser att ytterligare förstärka det här perspektivet i det fortsatta arbetet. Det känns mycket lovande. Regeringen kommer att utforma en strategi som, vilket ni har sagt här, sträcker sig . Men de här målen ska vara uppföljningsbara. De ska faktiskt redovisas i budget . Jag kan också emellanåt känna en viss frustration över den tröghet som finns i samhället kring de här frågorna. Var finns funktionshindersperspektivet i samhället? Var finns det i de politiska besluten? Det undrar jag oavsett om vi pratar om riksdag, landsting eller kommun. Det spelar ingen roll vad vi pratar om för politisk färg i kommuner och landsting. Men, herr talman, när jag ser regeringens inriktningsmål inom vissa prioriterade områden, som skola, fysisk tillgänglighet, socialpolitiken, folkhälsan och arbetsmarknadspolitiken, för att bara nämna några, känner jag mig riktigt tillfreds. Jag ser fram emot att fortsätta arbetet tillsammans med alliansregeringen, vilket innebär ett fastställande av den här strategin . Tillgänglighetsarbetet kommer förhoppningsvis att ytterligare intensifieras med en diskrimineringslag som tydligt fastslår att bristande tillgänglighet är diskriminering. Människor med funktionsnedsättningar ska inte tvingas till särlösningar, till sidoingångar eller bakvägar. Det måste bli ett slut på detta. 66 (): Den kristdemokratiska politiken är förankrad i en människosyn som utgår från människans lika och okränkbara värde och som erkänner att alla människor är olika. Utifrån sina egna villkor ska alla ha rätt till delaktighet och gemenskap i samhället. Vi menar att graden av funktionsnedsättning är en följd av samhällets oförmåga att gå människor med funktionsnedsättning till mötes. Tillgänglighet får aldrig betraktas som ett särintresse utan ska ses som ett allmänintresse. Vi vill se generella åtgärder före särlösningar. Det kan behövas särlösningar ibland, men de generella åtgärderna måste gå före. Att vi har färdtjänst får aldrig bli ett alibi för att man inte ökar tillgängligheten på våra tåg och bussar. Det är viktigt. I regeringens skrivelse 166 beskrivs arbetet med att genomföra den nationella handlingsplanen för handikappolitiken och grunden för en strategi framåt. Syftet är att skapa en samhällsgemenskap med mångfald som grund där personer med funktionsnedsättning blir fullt delaktiga i samhällslivet. Den femåriga strategin bygger på nedbrytbara delmål och en tydlig uppföljningsstruktur och en årlig totalredovisning. Så är det tänkt. När jag 1970 skulle ta mitt körkort uppe i fick jag lära mig att man skulle titta lika mycket i backspegeln som man tittade framåt. vill jag titta lite grann i backspegeln för att se vad som har hänt. En titt i backspegeln visar faktiskt att det inte hände särskilt mycket konkret av den här planen. Det gick ganska sakta i början. Trots att regeringen tillsammans med SKL lyckades öka tempot i slutspurten kan vi konstatera att vi inte når målet detta år, hur fina planer vi än hade. En undersökning visar att nio av tio kommuner hade åtgärdat mindre än hälften av uppenbara hinder. Och många myndigheter, som borde gå före, har halkat efter i det här arbetet. I län, som är min egen valkrets, är det fem kommuner som svarat i en undersökning. Enligt SKL kommer dessa kommuner inte att nå målet detta år. I och , de två stora kommunerna i mitt län, kommer högst av de enkelt avhjälpta hindren att vara åtgärdade. Men det är ändå . Det är viktigt att se att det går framåt, även om det går för sakta. En bra metod som används i allt fler sammanhang är öppna jämförelser. Det kan gälla alltifrån att jämföra operationsköer till att presentera resultatet av livsmedelsinspektioner i restauranger. De här öppna jämförelserna bör också användas och de används när det gäller tillgänglighetsarbetet. Och för att kunna få bra jämförelser krävs det att man tar fram bra och lämpliga index för att öka tillgängligheten. I går talade jag med en god vän i som heter . Han arbetade som biträdande chefskurator på dåvarande i , nuvarande . Han berättade att han, när han som blind valde att utbilda sig till kurator, blev avrådd av länsarbetsnämnden att gå in i en sådan utbildning. Ja, man till och med uppmanade honom att avbryta utbildningen på grund av att man hade svårigheter att tillgodose hans behov som funktionsnedsatt. Det här var . Han var envis och engagerade både släkt och vänner som läste in kurslitteraturen på band. När hösten kom visade det sig att man hade bytt ut flera av böckerna. Där stod han och hade alltså stora svårigheter att få det här att fungera. har antalet studenter med funktionsnedsättning ökat kraftigt inom svensk högre utbildning. Det är en oerhört glädjande utveckling. En viktig anledning är att ökade resurser avsatts för att tillgodose de behov som finns för att personer med funktionsnedsättning ska kunna påbörja och klara av en högre utbildning. Med dessa ord yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande. 67 (): Ingen är perfekt, stod det i det flygblad som HSO, Handikappförbundens samarbetsorgan, delade ut på tidigare . Jag har inte hunnit läsa själva texten, utan jag tog bara bladet och såg att det stod: Ingen är perfekt. Jag undrar om texten var riktad till oss som debatterar här. Det tror jag faktiskt. Jag erkänner väldigt gärna att jag inte är perfekt, och jag hoppas att ni andra också gör det. Det händer nämligen alldeles för lite när det gäller att göra samhället tillgängligt för alla. Det erkänner till och med regeringen själv i uppföljningen av handlingsplanen för handikappolitiken. Men åtgärder för detta har under hela den borgerliga regeringsperioden varit väldigt sparsmakade, och nya åtgärder skjuts . Hur är det med tillgängligheten? Organisationen tillgänglighetsbarometer som publicerades visar att kommunerna ofta är dåliga på att prioritera tillgänglighetsfrågorna. vill synliggöra tillgänglighetsarbetet genom att kräva att kommunerna ska göra årliga redovisningar till länsstyrelserna om hur långt man kommit i tillgänglighetsarbetet och vad man avser att göra för att åtgärda problemen . Man måste också bli mycket bättre på att göra rätt från början. Tillgänglighetsarbete kostar när man från början har byggt fel. som kraven på kommunerna ökar måste dock även de ekonomiska förutsättningarna i kommunerna förbättras. En nyckelfråga är då att statsbidragen till kommunerna måste höjas, och där har vi rödgröna ett förslag om stora satsningar till kommunerna. Handisam visar i sin genomgång att även myndigheter är dåliga på tillgänglighet. Av de 271 myndigheter man tittat på har en tredjedel inte ens uppfyllt det lagstadgade kravet på att ha en handlingsplan. håller med handikapprörelsen om att bristande tillgänglighet bör anses som grund för diskriminering. Det är inget tvivel om att en sådan lagstiftning behövs och att det brådskar. Den statliga utredningen som kallades föreslog att underlåtenhet att vidta skäliga åtgärder för tillgänglighet ska definieras som diskriminering. Regeringen valde att inte lägga fram kommitténs förslag i den proposition som följde på kommitténs arbete. I stället tillsatte en ensamutredare som tittade mer på hur förslaget skulle utformas. Utredningen blev klar , men den hemlighölls av regeringen, vilket orsakade upprördhet i handikapprörelsen. har tagit upp frågan men fått intetsägande svar. skickade regeringen ut ett pressmeddelande om att utredningen nu är färdig och ska skickas ut på remiss. Parallellt med detta ska man dock ytterligare utreda kostnadskonsekvenserna av förslaget. Förslaget kommer alltså att fortsätta dras i långbänk. När det gäller kostnader för förslagen menar utredaren att hans förslag inte kommer att medföra några större kostnadsökningar. Krav på tillgänglighet finns redan i annan lagstiftning, även om den inte efterlevs. Därmed är det den tidigare lagstiftningen och inte förslag som kan kosta pengar. Utredningen ser vid en första bedömning mycket bra ut och är gediget gjord. Det är bara synd att regeringen inte har ansträngt sig mer i sitt arbete för ett samhälle tillgängligt för alla. Vi måste alla fortsätta det arbetet så att vi får ett samhälle tillgängligt för alla. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 13 § Olovlig tobaksförsäljning Föredrogs socialutskottets betänkande 2009/10:SoU25 Olovlig tobaksförsäljning (prop. 2009/10:207). 68 (): Jag brukar säga att förutom mina två barn så är att sluta röka det bästa jag har gjort här i livet. Jag vågar också påstå att det inte finns någon rökare som inte har försökt sluta tyvärr oftast utan att lyckas. För mig tog det och otaliga försök innan jag var där. På frågan om det finns något särskilt beslut som jag känner mig extra stolt över att ha varit med om att ha fattat under mina år här i svarar jag att rökförbudet på restaurangerna är en klar aspirant till i alla fall tio-i-topp-listan. Det finns inte något annat enskilt beslut som så markant har hjälpt så många till en bättre hälsa, inte minst alla restauranganställda men naturligtvis också alla restaurangbesökare. När det beslutet fattades reserverade sig , och deras motiv till att inte vilja ha ett förbud var att man ansåg att det skulle ske på frivillighetens grund. Dessutom avstod ett antal folkpartister från att över huvud taget rösta. Min stilla undran är om fortfarande står fast vid att det borde ha skett på frivillig grund och om de i så fall tror att det skulle ha gett samma goda resultat som . Det övergripande målet för den svenska tobakspolitiken är att minska tobaksbruket. De nuvarande nationella etappmålen för tobaksområdet togs fram 2003 av den dåvarande socialdemokratiska regeringen. Ett av dessa mål är att man till 2014 ska åstadkomma en halvering av antalet ungdomar som börjar röka eller snusa. Ett annat mål är att ingen ofrivilligt ska utsättas för rök i sin omgivning. Frågan vi måste ställa oss är om vi tror oss kunna uppnå dessa etappmål med hjälp av de förslag som finns i det här betänkandet. Vi socialdemokrater menar att även om förslaget går i rätt riktning är det inte alls så långtgående som det borde vara. Det verkar vara lite av samma borgerliga tassande som när rökförbudet på restaurangerna infördes. Beträffande de förslag som regeringen lagt fram i propositionen är vi alltså positiva till inriktningen att reglerna för försäljning skärps. Möjligheten till säljförbud vid olovlig tobaksförsäljning ökar riskerna för den som bryter mot tobakslagen och säljer till minderåriga, och det tycker vi är bra. Det är också ett steg i rätt riktning att anmälningskravet förtydligas och måste ske före det att försäljning startar. Vi menar dock att vi borde ha gått ännu längre och infört ett tillståndssystem med krav på licens, en licens som skulle kunna dras in vid missbruk. Redan dagens lagstiftning förbjuder försäljning av tobaksvaror till den som är , men ett stort antal ungdomar lyckas trots detta fortfarande köpa. genomförde en undersökning där ungdomar tillfrågades om hur de hade fått tag i tobak . Bland dem som rökte eller nästan uppgav en stor andel att de hade köpt cigaretterna själva i kiosk eller i tobaksaffär. Trots förbudet börjar 30 000 ungdomar att röka eller snusa . Tobaksvanor grundläggs ofta och att förhindra att barn och ungdomar hamnar i tobaksberoende är ett av tobakslagens allra viktigaste syften. Regeringens förslag i denna proposition bygger av naturliga skäl på vad utredningen om tobaksförsäljning till unga kom fram till. Problemet är att utredningen hade en väldigt begränsad uppgift och skulle koncentrera sig på just frågan om åldersgränsens efterlevnad. För att förslagen ska få någon effekt på tobaksbruket bland unga människor måste de kompletteras med andra insatser. Information om rökningens skadeverkningar, priset på tobak och åtgärder för att minska marknadsföringen på säljställen och i medierna är vid sidan av försäljningsbegränsningar av stor betydelse för antalet nya rökare och snusare. börjar alltså många ungdomar att röka, och är rökare överrepresenterade i befolkningsgrupper med låg utbildning och låga inkomster. Samhällets engagemang på tobaksområdet får inte mattas av eller nedprioriteras. Vi socialdemokrater har bland annat pekat på att det förebyggande arbetet i skolorna ofta inte är tillräckligt bra, speciellt inte inom skolhälsovården. Hälso- och sjukvården har också en viktig roll. Samtliga vårdcentraler i sjukvården behöver kunna erbjuda lättillgänglig och effektiv rökavvänjning. En åtgärd som varit framgångsrik internationellt är information i bildform på cigarrettpaketen som varnar för tobaksrökningens hälsokonsekvenser. I har , , , och infört det. Vi socialdemokrater menar att bör pröva om detta är en bra väg att gå även för oss när det gäller upplysning om tobakens skadeverkningar. Exponering i butiker är en av tobaksindustrins viktigaste möjligheter att göra reklam för tobaksvaror. Ju mer reklam desto mer försäljning! Ungdomar lockas på det viset att börja röka och snusa, och de som vill bli kvitt sitt beroende blir frestade att fortsätta köpa. Mot den bakgrunden har en annan åtgärd också visat sig ha bra effekt. Den brukar gå under beteckningen dold försäljning. Det betyder ingen eller mycket begränsad öppen exponering. Kunden får alltså fråga expediten efter varan. Det här har föreslagits av flera remissinstanser och bör också övervägas här hos oss. Det har redan införts i flera länder, som till exempel , , , och . Där har man sett en väldigt bra och positiv utveckling när det gäller just exponering mot barn och ungdomar så att de inte ska vilja börja röka. Regeringens proposition borde mot denna bakgrund ha innehållit överväganden och förslag på flera områden än vad som är fallet. Vi socialdemokrater efterlyser ett sammanhållet grepp kring tobak och ungdomar, och regeringen bör återkomma med ett samlat förslag i denna fråga. Låt oss alla vuxna göra allt vi kan för att se till att inte våra ungdomar lockas in i ett tobaksberoende med en livslång påverkan både på hälsan och på ekonomin. Som politiker måste vi våga fatta de beslut som krävs för att hjälpa våra ungdomar i deras kamp. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 6. 69 (): Trots den positiva utvecklingen som vi har haft i är tobaksbruket fortfarande vårt största enskilda folkhälsoproblem. Jag tror att det är med folkhälsan ungefär som det är med demokratin, den är inte beständig utan måste erövras på nytt gång på gång. Den positiva utvecklingen kan vändas till något negativt om vi inte anstränger oss tillräckligt i folkhälsoarbetet och speciellt sätter stopp för användningen av tobak. Regeringens förändringar i tobakslagen, att skärpa reglerna för försäljningen av tobak, är bra men otillräckliga. anser att förslaget måste utvidgas för att få den effekt som önskas, nämligen minskad tobaksanvändning. Med ratificeringen av tobakskonventionen 2005 åtog sig att följa de förpliktelser som konventionen innebär, främst att utveckla, genomföra, regelbundet uppdatera och se över fullständiga multisektoriella strategier, planer och program för tobakskontroll. Vi har alltså krav på oss att förstärka åtgärder för minskat tobaksbruk. Enligt min mening saknas sådana åtgärder i förslaget. Först vill jag säga några ord om ett licens- eller tillståndssystem. presenterade ett sådant förslag. Flera andra europeiska länder har också infört ett sådant system. I vårt östra grannland har man infört en tillståndsplikt för tobaksförsäljningen. När man nu skärper lagen borde regeringen också ha berett frågan om tillstånd eller licens. Erfarenheterna från andra länder vittnar om att det finns många fördelar med ett sådant system. menar tillsammans med Socialdemokraterna och att det är hög tid att införa ett tillståndssystem. Jag passar på att yrka bifall till reservation nr 6. En annan åtgärd, som införts i många länder, är så kallad dold försäljning. I de flesta av våra nordiska grannländer har man förbjudit synlig tobak på säljställen. Återigen finns det gott om undersökningar som visar på att väl synliga tobaksvaror frestar både barn och vuxna att röka och fastna i ett tobaksbruk. Självklart är det svårare att sluta röka också då synliga tobakspaket i affärerna påminner om beroendet. När vi talar om tobak är det självklart för att folkhälsoaspekterna är överordnade alla andra aspekter. Därför delar vi inte heller regeringens uppfattning att man ska låta bli att införa en bestämmelse i lagen om att näringsidkare inte får uppdra åt någon som är att ensam ansvara för försäljning av tobaksvaror. Regeringen menar att en åldersgräns för försäljningen kan förorsaka småföretagare problem och försvåra för personer att få en anställning inom vissa delar av handeln. Men är det folkhälsoaspekterna eller näringslivsaspekterna som väger tyngst? delar utredningens uppfattning att det bör införas en åldersgräns för den som säljer tobak. För oss väger folkhälsoaspekterna tyngst. beslutade om ett tobaksmål där delmålen för arbetet mot tobak är en tobaksfri livsstart en halvering av antalet ungdomar som börjar röka eller snusa en halvering av andelen rökare bland grupper som röker mest ingen ska ofrivilligt utsättas för rök i sin omgivning. Tiden går fort, det är bara tills dessa mål ska vara uppnådda, nästa mandatperiod. Jag kommer inte att kandidera till för nästa mandatperiod. Detta är mitt sista anförande, men jag lovar att följa er som eventuellt kommer att sitta här och också kanske fortsätter att jobba med folkhälsofrågor och andra frågor som intresserar mig, som intresserar er också och som vi har haft att hantera i socialutskottet. Räkna med att jag med stort intresse kommer att kolla vad ni gör. Jag ska också passa på att tacka för de åtta åren jag har fått möjligheten att debattera här. Det är den tredje debatten som jag deltar i, och det är ju vanligt för socialutskottet. Vi slår ihop många debatter och då blir det också sena kvällar. Men det har varit roligt, och jag tackar er alla som jag har fått debattera mot. 70 (): Till det här betänkandet har fem reservationer som vi naturligtvis står bakom, men för tids vinnande yrkar jag bifall till enbart reservation nr 6. I den aktuella propositionen föreslår regeringen vissa förändringar i tobakslagen som ska bidra till att bestämmelserna om åldersgräns efterlevs bättre och att tillsynen blir effektivare. Vi i tycker att det i huvudsak är ett bra förslag till skärpningar på tobaksförsäljningens område. Vi menar dock att regeringen inte alls går tillräckligt långt för att verkligen få till stånd den förändring som man säger sig vilja ha. Samhället har ett övergripande ansvar för att öka förutsättningarna för att människor inte ska börja röka. Samhället har också ett stort ansvar för att hjälpa rökare att sluta röka. Vi vet att olika former av rökavvänjning är en av de absolut effektivaste formerna av folkhälsoarbete. Men fortfarande saknar många landsting och många vårdcentraler möjlighet att erbjuda rökavvänjning. Skattenivån på tobak har också stor betydelse. I den gemensamma rödgröna vårbudgetmotionen föreslås av detta skäl en tydlig skattehöjning på tobak motsvarande per cigarettpaket och 2:40 per dosa snus. Det övergripande målet för den svenska tobakspolitiken är att minska tobaksbruket, och de nationella etappmålen för tobaksområdet anges vara vägledande för regeringens satsningar och förslag på tobaksområdet. De etappmål som har nämnts tidigare är en tobaksfri livsstart , en halvering av antalet ungdomar som börjar röka eller snusa, en halvering av andelen rökare bland de grupper som röker mest samt att ingen ofrivilligt ska utsättas för rök i sin omgivning. För att uppnå dessa etappmål menar att det behövs en betydligt mer offensiv folkhälsopolitik som också är samordnad på regional nivå. ratificerade 2005 ramkonventionen om tobakskontroll. För att nå de mål som är satta behöver det tobaksförebyggande arbetet ta ytterligare steg. Ramkonventionen är ett instrument för offensivt arbete. Men trots att har åtagit sig att följa konventionens inriktning och mål finns det ett antal områden där inte lever upp till tobakskonventionens riktlinjer. Det gäller till exempel tobaksindustrins möjlighet att göra reklam via förpackningar och försäljningsställen, exponering av tobaksvaror på försäljningsställen, skydd mot passiv rökning, varningsbilder på tobaksförpackningar och skydd från påverkan av kommersiella och andra krafter inom tobaksindustrin. menar att måste bli betydligt mer offensivt genom att ta fram en tydlig strategi för hur man ska nå de mål som är uppsatta samt för att nå målen i ramkonventionen om tobakskontroll. Det behöver bli ett tydligt uppdrag, inte bara en ambition. I propositionen och betänkandet föreslås att försäljning av tobaksvaror till konsumenter ska anmälas till kommunen innan försäljning får påbörjas. Vi anser att detta inte är tillräckligt. I stället vill vi i , tillsammans med Socialdemokraterna och , att det bör finnas ett tillstånds- eller licensförfarande som man kan ansöka om och under vissa förutsättningar få och som också kan dras in om man inte följer lagar och regelverk. Ett system med tillstånd eller licens är tydligt och konkret, och vi tror att det skulle bidra till att tobak i mindre utsträckning säljs till minderåriga och även bidra till allmänt minskad rökning. Vi anser därför att regeringen bör återkomma till med ett förslag till tillstånds- eller licensförfarande för tobaksförsäljning och försäljning av nikotinläkemedel. En annan åtgärd vi förordar när det gäller försäljning av tobaksprodukter är så kallad dold försäljning, som innebär att produkterna inte får exponeras på försäljningsstället. Dold försäljning innebär att kunden aktivt måste efterfråga tobaksprodukter från personalen. Vi vet att några av de större affärskedjorna är positivt inställda till en sådan lagstiftning, och vi anser att det är något som bör bidra till att minska nyrekryteringen av tobaksbrukare. menar därför att regeringen bör återkomma till med ett förslag till lagstiftning om dold försäljning. Varningstext på tobaksförpackningar kan lätt förbises för den som inte vill läsa den. Texten är dock till för att förmedla och påminna om produktens risker. Bildinformation däremot är mer direkt och bidrar till att uppnå syftet, ofta bättre än vad enbart text kan göra. I en alltmer globaliserad värld, där både konsumenter och varor rör sig tämligen fritt och produkter förpackas för stora språkområden, är det dessutom svårt att informera begripligt med texter på små förpackningar. Därför tycker vi i att vi bör, i likhet med många andra länder inom EU och övriga världen, införa varningsbilder på tobaksförpackningar. Utredningen om olovlig tobaksförsäljning kom till slutsatsen att en åldersgräns bör införas för försäljning av tobak. Den slutsatsen får även stöd i innehållet i , artikel 16, punkt 7. Regeringen väljer att införa en bestämmelse i tobakslagen som föreskriver att en näringsidkare ska ge personal som anlitas för att sälja tobaksvaror till konsumenter den information och det stöd som behövs för att följa tobakslagens bestämmelser samt anslutande föreskrifter. Regeringen menar att den åldersgräns för försäljning som föreslås i utredningen kan förorsaka problem för småföretagare och försvåra för personer att få anställning inom vissa delar av handeln. Regeringen säger att man kommer att följa utvecklingen och om det visar sig nödvändigt återkomma i frågan. värnar också om småföretagares situation och ungas möjligheter att få jobb. är det en mycket svår uppgift för en yngre person att stå upp för krav på legitimation eller att neka någon i samma ålder eller äldre som framhärdar i att få köpa cigaretter. Dessa svårigheter är belagda i olika undersökningar, som också utredningen pekar på.