prot · GX09145 · 2010-06-29 00:00:00 — I fråga om förbättrad läkemedelsanvändning bör bland annat risken för överdosering av receptfria läkemedel utvärderas. En delrapport med en första utvärdering ska lämnas , och uppdraget ska slutredovisas . Dessutom har och i uppdrag att följa och analysera utvecklingen på apoteksmarknaden. Dessa uppdrag ska slutredovisas . När det gäller marknadsföring av humanläkemedel ställs det enligt läkemedelslagen krav på att den ska främja en ändamålsenlig användning av produkten genom en presentation som är aktuell, saklig och balanserad. Reklam som riktas till allmänheten får inte ha ett innehåll som är utformat så att det kan leda till användning av läkemedel som medför skada eller på annat sätt inte är ändamålsenlig eller till att människor inte söker relevant vård. har tillsyn även över att dessa bestämmelser efterlevs. Insatser i form av information, kontroll och tillsyn i enlighet med gällande lagstiftning är viktiga för att uppnå en god efterlevnad av regelverket. Jag avser att även fortsättningsvis noga följa utvecklingen när det gäller försäljning av receptfria läkemedel på andra platser än apotek. 92 (): Tack, socialministern, för svaret! Vi fick ju tidigare en lektion i ideologi. Jag tror att socialministern sade att det handlade om grundläggande värderingar. När det gäller frågeställningen i den här interpellationen kanske det i första hand inte handlar om ideologi, däremot handlar grunden till det hela om ideologi. Där har socialministern och jag haft ett antal interpellationsdebatter tidigare där vi har fastställt varandras åsikter om lämpligheten i avreglering, omreglering, utförsäljning eller hur man väljer att uttrycka det. Jag tycker inte att det var en klok idé att slå sönder ett väl fungerande system med uppgiften att se till att vi fick den medicin vi behövde. Vi har fått ett system som är svårt att överskåda, det är svårt för folk att veta var någonstans medicinerna finns och liknande saker. kommer att gå samma väg. Där handlar det naturligtvis om grundläggande värderingar. Ni är som sagt beredda att låta skattebetalarna, svenska folket, betala den kostnaden för att ni av ideologiska skäl inte vill att vi ska äga tillsammans. Dagens interpellation handlar alltså om en helt annan sak. Den handlar om vad som börjar hända i och med att vi i en sak som vi var överens om, att släppa ut receptfria läkemedel i handeln, nu kan se att man inte följer de regler som socialministern räknade upp i svaret och som jag nog tror i grunden är ganska väl genomtänkta, om de bara följs. Vi kan alltså i affärskedja efter affärskedja få exempel på att man exponerar läkemedel på ungefär samma sätt som godis. Vi kan nu se att tv-reklamen allt oftare påminner oss om att vi kanske borde köpa just det här läkemedlet. Risken är uppenbar att vi kommer att få en ökning av konsumtionen av läkemedel om vi inte är väldigt vaksamma på den här utvecklingen. Det var bakgrunden till att jag ställde interpellationen. Jag tycker att det är viktigt, även om vi var överens om att det var bra att vi kunde få möjlighet att köpa läkemedel på fler ställen, att vi som politiker inte tvekar att göra reglerna ännu tydligare om det visar sig att man inte följer de vi har. Det är det vi kan se hända. 93 Socialminister (): Jag är glad att har väckt den här viktiga frågan så att jag får tillfälle att redogöra för regelverket. Jag är också glad över att vi är överens om betydelsen av att underlätta tillgängligheten till läkemedel, men att det också ska ske på ett ansvarsfullt sätt, både från den nationella nivåns sida, alltså myndigheter och annat, och när det gäller uppföljningen lokalt. Det här ställer krav på aktörerna att faktiskt kunna motsvara det förtroende som man har fått. Inte ens de vanligaste receptfria läkemedlen är vid en felaktig eller omåttlig användning ofarliga, utan det finns risker med och biverkningar av ett användande som manar till försiktighet, därav också ett ganska strikt regelverk. Kommunerna har ett ansvar för att följa upp det här. De har ett tydligt uppdrag. Vi har genom inte minst medieredovisningar, tillbaka visserligen, sett att alla kommuner kanske inte har tagit sitt ansvar fullt ut. Därför är det viktigt att de centrala myndigheterna trycker på och ligger på kommunerna så att de först och främst, det självklara, är medvetna om sitt ansvar, men också vad det innebär i praktiken att följa upp. Kommunerna är ju inte alldeles ovana vid det här. De har redan ett ansvar för tillsynen när det gäller tobaks- och folkölsförsäljningen. Det betyder ju att organisationen för detta borde finnas på plats. Men det gäller också att man tar in den här delen. Jag håller förstås också med om vikten av att den reklam som görs, den marknadsföring som sker, vare sig det handlar om till exempel tryckta medier eller det handlar om tv-reklam, sker på ett ansvarsfullt och måttfullt sätt, för läkemedel är underbara på det viset att de faktiskt kan bota och de kan lindra. Men fel använda kan det också vara riktigt ödesdigert. Därför är det viktigt att gagna just ett ansvarfullt utnyttjande av de läkemedel som står till förfogande. Vi kommer att fortsätta följa det här mycket noga för att kunna säkerställa att regelverket följs hela vägen ut. 94 (): Jag hade egentligen inte tänkt göra ett inlägg till, men jag funderade på en sak, en ren kunskapsfråga. I och med att kommunerna nu har blivit pålagda det här ansvaret, innebär det också att de har blivit tillförda ytterligare resurser för att kunna klara det? I och med att man har svårt att kunna behålla anställda redan som det är , med ansträngd ekonomi på grund av den politik som står bakom, vore det intressant att veta om man har fått möjligheten att göra den här tillsynen. Sedan skulle jag också vilja passa på och göra reklam för ett debattseminarium i som kallas Tappa inte respekten för läkemedel. Det är alltså som vill att man diskuterar de här väldigt viktiga frågorna. Sett utifrån deras yrkeskompetens är de naturligtvis extra viktiga. Jag tror inte att det var att överskrida några regler. Skulle det vara så får jag ta på mig det. (FÖRSTE VICE TALMANNEN: Vi är generösa .) 95 Socialminister (): Detta sagt med anledning av diskussionen om måttfullhet när det gäller reklam och marknadsföring. Man får väl säga att den är måttfull med tanke på de våldsamma massor som följer den här debatten just . Jag borde kanske kunna svara rätt upp och ned på frågan om de har fått extra pengar. Vad jag däremot med säkerhet kan försäkra är att vi inte har gjort någonting som vi inte har varit överens om. Vi har haft en överenskommelse med Kommuner och Landsting om den här ordningen. Huruvida de har fått pengar eller inte kan jag på rak arm inte svara på, men jag kan återkomma i den frågan till direkt. Jag säger en gång till att det här är otroligt betydelsefullt, och vi kommer att följa det väldigt noggrant. Jag är glad att har tagit upp den här frågan. Jag räknar med att han kommer att fortsätta vara en vakthund på det här området så att vi får fortsätta att samarbeta på det här viset. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellationerna 2009/10:435, 454 och 464 om barnens rätt till båda sina föräldrar 96 Socialminister (): har frågat integrations- och jämställdhetsministern om hon avser att ta initiativ till att ändra reglerna för jämställdhetsbonusen så att sambopar inte diskrimineras i förhållande till gifta par. Dessutom ställs frågan om ministern avser att ta initiativ till att ändra reglerna så att lesbiska par som blivit gravida utomlands har rätt till lika mycket bonus som om de hade blivit gravida i . har frågat socialförsäkringsministern om hon är beredd att vidta åtgärder för att se till att adoptivföräldrar får ta del av samma rättigheter som andra föräldrar har. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara även på dessa interpellationer. har frågat mig hur min plan ser ut för att öka pappornas uttag av föräldraförsäkringen. Beträffande den del i interpellation som behandlar beslut från CSN vill jag påpeka att dessa frågor ligger inom område. Jag kommer därför endast att besvara fråga om adoptivföräldrars rätt till jämställdhetsbonus. Att ha vårdnaden om ett barn betyder att ha det rättsliga ansvaret för barnets person. Barnets vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Föräldrar som har gemensam vårdnad om ett barn har tillsammans ett juridiskt vårdnadsansvar för sitt barn och ska tillsammans besluta om frågor som rör barnet. Utgångspunkten är att vårdnadshavarna ska enas i frågor som rör barnet. Det är ett barns vårdnadshavare som har en självständig rätt till föräldrapenningdagarna. Om föräldrarna har gemensam vårdnad har de rätt till hälften var av dagarna med möjlighet att avstå sin rätt, det vill säga överlåta ett visst antal dagar till den andra föräldern. Som svar på frågor vill jag därför informera om att med hänsyn till att föräldrar med gemensam vårdnad har ett gemensamt ansvar för barnet faller det sig naturligt att inrikta jämställdhetsbonusen på dessa. Det ligger också i sakens natur att personerna måste vara två för att kunna få jämställdhetsbonus. När ett par adopterar ett barn får de automatiskt gemensam vårdnad och därmed också rätt till föräldrapenning, vilket i sin tur ger dem rätt till jämställdhetsbonus. Rätten till föräldrapenning omfattar även personer som med socialnämndens medgivande tar emot ett barn i syfte att adoptera det. Jämställdhetsbonusen omfattar således, till skillnad mot vad framför i sin interpellation, även adoptivföräldrar som har rätt till föräldrapenning. Familjepolitiken ska öka familjernas valfrihet och stärka föräldrarnas makt över sin livssituation. Det ska finnas förutsättningar för både män och kvinnor att ta ett aktivt och jämlikt ansvar för föräldraskapet, utan att för den skull frånta familjerna sitt självbestämmande. Målet med jämställdhetsbonusen är att skapa förutsättningar för jämställdhet mellan kvinnor och män i ansvaret för hem och barn, i uttaget av föräldraförsäkringen och på arbetsmarknaden. Svaret på fråga är att den jämställdhetsbonus som infördes och som gäller för barn födda från det datumet har skapat bättre förutsättningar för ett jämställt uttag av föräldrapenning. Eftersom föräldrapenningen kan användas till dess barnet har fyllt är det för tidigt att redan nu dra slutsatser om effekterna av reformen. Målet med jämställdhetsbonusen betonar förutsättningarna snarare än utfallet. Olika utfall kan vara beroende av att förutsättningarna är olika, men de kan också vara beroende av att familjerna har gjort olika prioriteringar och val. Regeringen följer reformen noga. Om det visar sig att det behövs justeringar i regelverket får vi titta på det. 97 (): Jag drivs av en politisk tro och vilja där jag vill att varje enskild människa ska få möjligheten att förverkliga sina drömmar och välja sitt liv. Så är det inte . Så är det inte för den som blir förälder eller för den som får föräldrar för det lilla nyfödda barnet. Jag tror inte att det finns en gen som gör sådana som mig särskilt lämpade att ta hand om barn, lika lite som jag tror att det finns några hjärnceller som gör sådana som socialministern särskilt lämpade att snickra och bygga bilar. Jag tror inte att uppdelningen i kön är biologisk. Jag är övertygad om att det är en social konstruktion, att det är kulturen och de sociala konstruktionerna som sätter hinder för människors möjligheter att förverkliga sina drömmar och att välja sina liv. Dessa hinder finns hos arbetsgivaren, i könsroller, i omgivningen, hos fastrar, mostrar, mormor och farmor, grannar och alla andra som lägger sig i när man är nybliven förälder. De finns hos mödravårdscentralen, på öppna förskolan, hos barnavårdscentralen och hos oss själva. Politikens uppgift är att undanröja hinder och att befria människor så att de kan göra sina egna fria val. Därför är frågan om barns rätt till också sina pappor så viktig för mig. Det är en frihetsfråga. TCO:s senaste pappaindex visar att om utvecklingen fortsätter som den gör nu kommer det att ta innan barn har lika stor rätt till både mamma och pappa . Det är inte rimligt. Barn kan inte vänta. De är inte barn längre . Jag är helt övertygad om att det finns massor med saker som politiken kan göra för att undanröja hindren. har vi haft en borgerlig regering . Man har valt att införa en jämställdhetsbonus som inte har gett ökad jämställdhet. I övrigt har man gjort saker som har förstärkt hindren, som har satt upp nya hinder, infört vårdnadsbidrag, dränerat förskolan samt infört en socialförsäkring, sjukförsäkring och arbetslöshetsförsäkring som hindrar kvinnor från att jobba heltid. Hindren har förstärkts, och den könsmaktsordning som är en del av hindren har förstärkts. Jag vill ge socialministern en chans att få svara på frågan hur han vill arbeta för att undanröja de hinder som gör att män och kvinnor, mammor och pappor, inte kan göra de fria valen utan att bindas av könsstrukturer och gamla roller. 98 (): Tack för svaret! Jag skrev denna interpellation utifrån att jämställdhetsbonus är en av de åtgärder som regeringen har fört fram som en jämställdhetsfråga, och därför hade det varit intressant att få svar av jämställdhetsministern. Men är det socialministern som svarar. Det är märkligt men föga förvånande. Jämställdhet kanske inte är den starkaste grenen från regeringens sida. Jämställdhetsbonus var en politisk kompromiss för att kd skulle få igenom vårdnadsbidraget, och fp ville ha något i kompensation. Men den har blivit en flopp. Hälften av dem som är berättigade har inte ens sökt, har visat. Bara varannan som har sökt har fått pengarna. Det handlar om max i bonus, och regeringens förhoppning när bonusen infördes var att öka männens uttag . Men i praktiken har den inte alls påverkat uttaget. Trots förhoppningar från regeringen har det varit ett krångligt regelverk, och det är dessutom inte anpassat för alla föräldrar. Föräldrar som inte är gifta med varandra behöver fastställa och bekräfta faderskapet innan vårdnaden kan bli gemensam. Faderskapsutredning görs faktiskt för sex av tio nyfödda barn. tar det veckor innan det är klart. När jämställdhetsbonusen beräknas ingår inte föräldrapenningdagarna från barnets födelse till dess att vårdnaden har blivit gemensam. Det innebär att föräldrar som är sambor får mindre tid som kan räknas in i jämställdhetsbonusen än vad föräldrar som är gifta med varandra får. Lesbiska par som har blivit gravida utomlands får inte automatiskt gemensam vårdnad. Den icke-födande kvinnan måste ansöka om närståendeadoption för att vårdnaden av barnet ska bli gemensam. Den processen kan ta . De föräldrapenningdagar som tas ut innan adoptionen är klar berättigar inte till bonus, vilket innebär att dessa familjer går miste om en stor del av bonusen. Jag undrar hur regeringen egentligen menade när regeringen skrev i underlaget till förslaget att jämställdhetsbonus är en reform som ska underlätta för föräldrar av samma kön att fördela föräldraledigheten jämlikt. Det svar jag får av ministern är att med hänsyn till att föräldrar med gemensam vårdnad har ett gemensamt ansvar för barnet faller det sig naturligt att inrikta jämställdhetsbonusen på dessa. Ja, men regelverket gör att det tar tid innan man på papperet kan få den gemensamma vårdnaden trots att man i praktiken har haft den gemensamma vårdnaden ända sedan barnet föddes. Är det så att jämställdhet inte ses som en fråga hos ett sambopar innan de har fått gemensam vårdnad? De är två föräldrar. Eller kan jämställdhet inte ses som en fråga hos ett samkönat par? De är också två föräldrar. Jämställdhetsbonusen är krånglig att förstå. Dessutom betalas inte pengarna ut efter som en skattereduktion. Jag kan förstå att det inte givit någon effekt i ett mer lika uttag. Men att konstruktionen dessutom är sådan att bonusen främst riktas till den gifta kärnfamiljen missgynnar andra familjer var det så ni ville ha det i regeringen? 99 (): Tack, socialministern, för svaret! Men jämfört med de interpellationer vi har debatterat tidigare är det här svaret nog det sämsta. Det verkar nästan som att socialministern inte har läst frågan. Jag tänkte börja med den. 2030 familjer adopterar barn från . Det som särskiljer adoptionerna därifrån är att de thailändska myndigheternas regler innebär att barnen från kommer till som fosterbarn. Först efter att den thailändska adoptionsmyndigheten har fått uppföljningsrapporter om barnet fattar adoptionsstyrelsen beslutet att den thailändska adoptionen kan registreras. Därför är de svenska föräldrarna inte juridiska vårdnadshavare förrän adoptionen även beslutats av tingsrätten i . Tidsperioden är vanligen ett till då barnet är i föräldrarnas vård i och de vanligtvis tar ut sina föräldraförsäkringsdagar. Föräldrapenning kan man få som adoptivförälder från den dag man har barnet i sin vård, oavsett vem som är formell vårdnadshavare. Det verkar som om flera regler som hänger ihop med detta inte tar hänsyn till adoptivföräldrars särskilda situation. Det gäller denna regel om jämställdhetsbonus, som alltså vägrar att betala ut i dessa fall. Det är märkligt att man på just detta sätt vill straffa adoptivföräldrar, som i övrigt uppfyller de förutsättningar som är själva syftet med jämställdhetsbonusen. Jämställdhetsbonusen borde rimligtvis kopplas till själva rätten att få föräldrapenning. Det här är exempel som jag har fått från som visar att reglerna inte går ihop och där har sagt nej till jämställdhetsbonus. Jag har personligen också träffat en man det var upprinnelsen till interpellationen som berättade om det här. Man kan läsa i svaret från socialministern: till föräldrapenning omfattar även personer som med socialnämndens medgivande tar emot ett barn i syfte att adoptera det. Jämställdhetsbonusen omfattar således, till skillnad mot vad framför i sin interpellation, även adoptivföräldrar som har rätt till föräldrapenning. På sätt och vis är det väl bra om det är så, för då behöver socialministern bara se till att upplysa om att de beslut som de har fattat om att neka dessa föräldrar jämställdhetsbonus är felaktiga. Då får vi saken ur världen. Men att svara på det viset utan att, vad jag förstår, ha tagit reda på bakgrunden till frågan tycker jag är dåligt. Jag kan mycket väl förstå att socialministern inte vill svara på sådant som inte finns inom hans område, men min sista fråga var alltså: Är statsrådet beredd att vidta åtgärder för att se till att adoptivföräldrar får ta del av samma rättigheter som andra föräldrar har? Det är en väldigt öppen fråga. Det borde inte vara så jättesvårt att säga: Ja, naturligtvis ska vi göra vad vi kan för att se till att reglerna gäller alla föräldrar på samma sätt. Oavsett vilket kompetensområde det handlar om tycker jag att man borde göra det. Sedan kan jag skicka en fråga till rätt ställe när det handlar om den andra delen. Men rent allmänt borde det vara ganska enkelt att säga: Absolut alla föräldrar ska ha samma rätt. 100 Socialminister (): Jag vet inte om den sista frågan är ställd med anledning av resonemanget om CSN, men det är uppenbart att det är utbildningsministerns ansvar att hantera sådana frågor. Regeringen har inte något annat syfte än att säkerställa att regelverket är lika för alla, med den reservationen att det handlar om personer som är föräldrar, antingen genom adoption eller på annat sätt, att det handlar om personer som har vårdnaden så att man har en juridisk grund för att fatta beslut omkring de regelverk som finns. Det är självklart. Då är man inne på det som är inne på, nämligen att utgångspunkten självklart är att alla ska få samma villkor. Man särskiljer inte sambor från gifta par, utan de behandlas lika. Men det måste vara någon som är vårdnadshavare. Är man inte vårdnadshavare kan man inte dela föräldraförsäkringen på det sätt som föräldrar gör. Det måste finnas en grund för de olika delarna av lagstiftningen. Självklart eftersträvar man en lagstiftning som är så lika som möjligt. När det gäller faderskapsfastställande anger siffror för väntetider som är häpnadsväckande stora. I regel går det närmast med blixtens hastighet det är nog det normala. Om det tar väldigt i något enskilt fall är det att beklaga, och då behöver det skyndas på, på ett rättssäkert sätt förstås, men det ska inte ta extra . Idén är att det ska gå så snabbt och smidigt som möjligt för att säkerställa grunderna för föräldrarnas ansvarstagande gentemot barnen och för att de ska uppbära de förmåner som det för med sig. Jag tror att det är alldeles för tidigt att resonera så som gör när hon säger att det här har blivit en flopp och att det inte alls har påverkat uttaget. Det tar i regel från det att en reform beslutas till det att den får en verklig effekt. Därför ska man nog vara försiktig med att göra den typen av uttalanden . Vi får låta det här ha sin verkan så att människor blir varse att det finns och lär sig hur systemet fungerar. Jag säger också i svaret att om det finns onödiga hinder och regelverket är krångligt i överkant får vi kika på om det finns möjligheter att ändra det så att det blir begripligt och lättanvänt för föräldrarna. tar upp frågan hur jag vill arbeta för att ta bort hinder som inte möjliggör fria val. Det är en väldigt viktig uppgift, som handlar om till exempel hur förskolan och skolan behandlar killar och tjejer, att man ger tjejer samma möjligheter som killar, samma utrymme och samma möjligheter att växa som personer och ta för sig på olika sätt. Det handlar förstås också om villkoren på arbetsmarknaden. Det handlar om den attityd som kan finnas på en del arbetsplatser men också om det faktum att kvinnor fortfarande tjänar av det som män tjänar. Detta är naturligtvis en situation som behöver förändras för att vi ska få bort de onödiga hinder som kan leda till att det är annat än de fria valen som avgör till exempel hur föräldrapenningen tas ut. Det blir lite märkligt när frågar hur jag vill arbeta för att ta bort hinder som inte möjliggör fria val. Det säger hon som står för en politik där det inte ska finnas så särskilt mycket av fria val. Just när det gäller föräldraförsäkringen vill ju hela vänstersidan bestämma detta åt föräldrarna, eftersom föräldrarna inte anses kapabla att fatta de besluten. 101 (): Om man tror att det är ett fritt val att ta ut föräldraledigheten och det är en överväldigande majoritet kvinnor och få män, som tar ut lite, måste man med den bilden och den tron också tro att kvinnor är mer korkade än män, eftersom kvinnor inte har lika mycket makt som män. Man måste också tro att kvinnor gör ett sämre arbete eftersom kvinnor inte har lika mycket lön som män. Om man nu tror att det är ett fritt val måste man tro att kvinnor vill jobba deltid och gärna vill ha lite extra socialbidrag vid sidan av för att de inte får lön nog och arbetstid nog att kunna försörja sig själva och sina barn. Det tror inte jag, och jag hoppas att landets socialminister inte heller tror det. Då måste man använda politiken som verktyg. Socialministern säger att man måste ändra attityder i skolan och på arbetsmarknaden och att kvinnor måste få en större del av den disponibla inkomsten. Men den här regeringen har gjort precis tvärtom! I varje budget man har lagt fram är det inte nog med att rika människor prioriterats på bekostnad av vanliga människor, pensionärer och genomsnittsinkomsttagare. Den rikaste procenten i har fått lika mycket av skattesänkningarna som av resten av befolkningen. Män har prioriterats på bekostnad av kvinnor. Män har fått i snitt av skattesänkningarna och de ökade bidragen, och kvinnor har fått 40. Det är en ganska tydlig, skev fördelning. skär man i den offentliga, gemensamt finansierade välfärden, där kvinnor jobbar och som de är beroende av. Man kan göra saker. Antingen kan man göra det som säger eller låta bli, som han gör. Jag tror till exempel att man kan utveckla familjecentraler där man kan arbeta mer aktivt med könsrollsfrågor.