prot · GX0988 · 2010-03-16 00:00:00 — Vad har det gett i nya arbetstillfällen för ungdomar kontra om åtgärden inte funnits? Det är väl så har bedömt åtgärden. Det är inte så enkelt att man bara har tittat på statistiken, för alla begriper att när det är lågkonjunktur och jobben blir färre är det svårare att få fram fler jobb. Åtgärden är väl bedömd utifrån vad den ger för effekt kontra om man gör på ett annat sätt. Vi har föreslagit att det är bättre att ta resurserna och rikta dem ordentligt till dem som står utanför arbetsmarknaden än att subventionera rakt över, alltså även till dem som redan hade en anställning när detta började. Jag skulle vilja säga att regeringens satsning är ett ganska stort slöseri med skattepengar. 78 (): Jag tänkte tala lite om . har en arbetslöshet på över 18 000 personer. Vi har en ungdomsarbetslöshet på 4 800 unga individer. är ett län med mycket teknik- och tillverkningsindustri. Vi har våra basindustrier, men grunden ligger i tillverkningsindustrin. Vi har fått ta del av sorgliga besked. Trima i , i och SNA Europe i med flera lägger ned. lade massafabrik ned. Näringsminister kommenterade nedläggning med: Det är ett teknikskifte; det kommer att hända igen. Det jag vill lyfta fram i den här debatten, och som har en direkt koppling till ungdomar och utbildning, är hur vi ska kunna klara av att behålla och framför allt spetsa på den teknikkompetens som finns för att klara oss . Det handlar om att klara jobben. Klarar vi dem så klarar vi ekonomin. Klarar vi ekonomin så kan vi bättra på välfärden. Kommunerna är också i ett besvärligt läge när det gäller att kunna erbjuda ungdomarna inträde på arbetsmarknaden. När statsministern besökte kommenterade han inte , utan han besökte telemarketingföretag. Regeringen har kanske inriktningen när det gäller att det är den typen av service man ska satsa på. Annars hör vi inget från regeringen som har direkt koppling till tillverkningsindustrin. Vilka volymer behövs för att täcka behovet av nya medarbetare inom till exempel underhållsarbete eller mekaniska bearbetning? Vad finns det för behov av ny teknik och nya människor när det gäller IT och annat? Vi måste bredda vår arbetsmarknad i . Frågan är vad regeringen gör. Vad gör ministern åt alla de arbetslösa ungdomar som i många fall befinner sig i passivitet? Det är förskräckligt. Många behöver komplettera sin gymnasieutbildning för att stärka sin kompetens. Arbetsmarknadsministern satsar på jobbcoacher. Men var är den stora satsningen på riktad utbildning som har direkt relevans för den typ av jobb som finns i . Det är ett besvärligt läge, och det är allvarliga frågor som kräver seriösa svar och inte i svepande ordalag. Jag vill betona för ministern att frågorna är ställda utifrån de jobb och den profil som finns i . Vad gör ministern för ungdomarna? Vad gör ministern för att vi ska kunna stärka kompetensen inom teknik- och tillverkningsindustrin? 79 Arbetsmarknadsminister (): Det finns 1,2 miljoner ungdomar i åldern 1624. 167 000 av dem är, som sade, registrerat arbetslösa. Hälften av alla arbetslösa ungdomar har nytt jobb även i krisen. Vi har fortsatt ett av lägsta långtidsarbetslöshetstal när det gäller ungdomar, och det är glädjande. Syftet måste vara att se till att ungdomar, som tyvärr alltid är mer konjunkturkänsliga än vi andra, snabbare kommer tillbaka när ekonomin vänder. I , till exempel, som har en arbetslöshet som är något lägre än vår, , har ungdomsarbetslösheten vuxit till . Jag reagerar lite grann på påståendet att det är passiva insatser. av dem som finns i jobbgarantin för unga har någon typ av aktivitet, någon typ av insats. Exakt vilken insats är det dock inte jag som bestämmer. Garantin är upplagd så att Arbetsförmedlingen har stor flexibilitet och möjlighet att göra valet av vilken insats som är mest lämpad för den enskilda personen. Vi styr inte med volym eller med olika typer av mått vilka insatser som ska göras, utan det måste vara arbetsförmedlaren som träffar personen som avgör vilken åtgärd som är bäst. Vi har haft utgångspunkten att huvuddelen av utbildningsinsatserna inte bör ligga inom ramen för arbetsmarknadspolitiken utan inom ramen för det ordinarie utbildningssystemet, vilket vi har debatterat . Det gör att vi har dragit ned det är helt riktigt inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. Jo, för att samma typ av utbildning inom arbetsmarknadspolitiken är mellan två och så dyr som motsvarande utbildning är inom det ordinarie utbildningssystemet. Det är en orsak. En annan orsak är att utbildningssystemet på grund av pedagogisk erfarenhet och kompetens bör vara mest lämpat att utbilda. Jag tror inte att skillnaden mellan oss är så stor, åtminstone inte i ambitionsnivå, när det gäller utbildning. Jag tror också att utbildning är en lätt börda att bära. Det är bra, som och säger, att se till att människor är utbildade för den typ av arbete som kommer framöver. Denna utbildning ska dock inte nödvändigtvis ske inom arbetsmarknadspolitiken. Min stora oro gäller de ungefär 100 000 ungdomar som är helt sysslolösa, det vill säga som varken arbetar, pluggar eller finns inom jobbgarantin för unga. Av tidigare erfarenhet vet vi att ungefär hälften av dem är tillbaka . De kanske är skoltrötta, en del är sjuka, en del lever på sina föräldrar, en del har inte mognat eller vad det nu kan vara. Hälften av dem kommer tillbaka. Men det finns ändå en stor grupp på ungefär 50 000 ungdomar som riskerar att bli permanent borta. Här finns naturligtvis många bekymmer. Ett bekymmer är att till skillnad från i till exempel där man har motsvarande problem fungerar inte informationsöverföringen så bra som den borde kunna ha gjort mellan kommunen, som ju har uppföljningsansvaret tills man är 20, och Arbetsförmedlingen som har i uppgift att hjälpa de här ungdomarna. Det är ett sådant problem. Det ser också väldigt olika ut i olika delar av landet, och pekar väldigt klokt på problem som finns inom vissa delar av landet. är väldigt hårt drabbat. Jag ser att min tid rinner ut, men jag ska gärna ta nästa tillfälle och svara mer på frågor om just . Jag återkommer till dem. 80 (): Arbetsmarknadsministern blandar och ger ur den arbetsmarknadspolitiska kortleken, så man vet inte vad som är spader och hjärter innan det här är färdigt. Skulle man tro på slutsatsen av det arbetsmarknadsministern säger är det egentligen inga stora problem, utan alla som vill ha utbildning får det. Så är det ju inte. Det är inte så att det ordinarie utbildningssystemet har sugit upp de brister som finns i arbetsmarknadsutbildningen. I så fall skulle vi inte ha 51 000 personer i ungdomsgarantin varav endast 751 får utbildning. Jag skulle inte tro att över 50 000 personer inte skulle vilja ha utbildning om de blev erbjudna det. Det är väl också en resursbrist. Det finns de som får till exempel vägledning eller coachning, och det är klart att det görs en bedömning utifrån de resurser som finns. Det är väl där bristen ligger, det vill säga att det finns för lite utbildningsinsatser där man stimulerar ungdomar och coachar dem på så sätt att de också går in i utbildningen. Det är en del av problemet. Det fungerar inte så att de sugs upp av det ordinarie utbildningssystemet. Vi ser också att de som blir hårdast utsatta i den här lågkonjunkturen är de som har lägst utbildning. Vi ser att bland dem som bara har grundskoleutbildning har andelen av arbetslösheten ökat från till till 2009. Man ser att det är dessa som slås ut hårdast. Det är en signal om hur viktig utbildningen är just i de här grupperna, eftersom man med utbildning får en bättre etablering på arbetsmarknaden och också håller sig stadigare kvar. Vi ser också att en av fem som finns hos Arbetsförmedlingen inte har någon fullständig gymnasieutbildning. Detta har också stegrats , från . Det är ytterligare ett bevis på hur vi ser att det här löper iväg. Den tydligaste signalen som jag möts av när jag är ute hos Arbetsförmedlingen och som de pekar på när det gäller ungdomsarbetslösheten är de innan ungdomarna får komma in i garantin. Arbetsmarknadsministern gick inledningsvis ut och sade att det där var något slags bedömningsfråga för Arbetsförmedlingen, men så var det väl inte? Det var ganska tydligt skrivet att Arbetsförmedlingen inte fick ägna sig åt dem . Arbetsmarknadsministern har sagt att han skulle ändra på detta, men det har vi fortfarande inte sett någonting av. De ligger fast. I varje fall Arbetsförmedlingens personal bedömer att detta är ett av de allvarligaste hindren för att snabbt komma in i den här gruppen och se till att få fart på aktiviteter och stöd och hjälp för att de ska kunna komma tillbaka på arbetsmarknaden. hade vi en diskussion i något sammanhang kring den här gruppen som inte finns registrerad över huvud taget. Här behövs insatser. Arbetsmarknadsministern verkar väldigt tom när det gäller detta, åtminstone gjorde han det när han yttrade sig i medierna. Detta var tvunget att först utredas ordentligt i någon långbänk. Arbetsmarknadsministern har inte precis varit känd för långa utredningar, åtminstone inte när det gäller a-kassa och andra saker. Då har han klippt till från höften direkt, men det här måste utredas och läggas i något slags långbänk. Jag tycker att det finns en ganska klar åtgärd man skulle kunna göra här: i uppgift att i samråd med kommunerna se efter vilka de här ungdomarna är! Jag minns att arbetsmarknadsministern och jag hade en debatt i radio för , där vi båda fick höra om ungdomar som gått på försörjningsstöd i tre . hade de spelat fotboll och drällt omkring. Detta är oacceptabelt i det svenska samhället, skulle jag vilja säga, och det tror jag att vi är överens om. Men man kan inte bara säga att man måste utreda det, utan man måste också börja fundera över vad man gör för att få tag på dem. Å ena sidan kan man fundera över hur socialsekreteraren fungerar som tillåter detta, å andra sidan har det kanske inte funnits någon på Arbetsförmedlingen som har varit i kontakt eller varit beredd att göra någonting heller. Där måste kopplingen bli tydligare, och där skulle jag vilja ha lite klarare besked från arbetsmarknadsministern. 81 (): Det var synd att inte arbetsmarknadsministern gav sig tid att försöka svara mig, för jag har ingen möjlighet att i ett ytterligare inlägg kommentera sedan vad som händer i . Vad jag skulle vilja säga är att om jag inte missminner mig så fanns det ungefär 8 000 platser inom yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning när högkonjunkturen började ta fart . Det är en åtgärd som har visat sig vara den mest effektiva av alla för att få arbetslösa in i jobb. , under lågkonjunkturen, finns det knappt 6 000 platser inom yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning. Den är för dyr, säger arbetsmarknadsministern, och det tycker jag är ledsamt att höra. Det är ju kanske den åtgärd som krävs mest i ett län med den profil som vi har i så att man kan lära sig mer av de här teknikjobben och kan gå in i dem på rätt sätt. Då är det tråkigt att ministern tycker att det är för dyrt. Jag är övertygad om att det är just den typen av insatser som vi behöver mycket mer av i för att klara det jag tog upp tidigare, det vill säga att fylla på med nya människor som kommer in i de tillverkande företagen och kan mycket teknik. Om jag får uttrycka mig så, Littorin, skulle jag vilja göra en jämförelse. Arbetsmarknadsministern tycker att de yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildningarna är för dyra, men har det inte blivit för dyrt att sänka skatterna kraftigt. Nog hade det väl varit bättre att kunna ha mer resurser till ungdomarna i och kunna ge dem bra på fötterna i form av en bra utbildning så att de kommer in i alla de här fantastiska företagen vi har på tekniksidan eller i basindustrin. Hade det inte varit bättre att investera pengarna i människor? 82 Arbetsmarknadsminister (): Var ska jag börja någonstans? Jag tror att i grunden är det så att utbildning bör ske i utbildningssystemet och kanske inte främst i arbetsmarknadspolitiken. Det är ingen ambitionsskillnad i detta, utan det handlar om att rätt system ska ta hand om rätt typ av uppgift. Inom arbetsmarknadspolitiken ser jag framför mig att man ska ha kortare insatser för att förstärka möjligheterna att gå till ett arbete, men att lösa den typen av strukturdiskussioner som bland annat klokt framför tror jag är bättre att man gör inom ramen för utbildningssystemet. Där har man den pedagogiska kompetensen och erfarenheten av att arbeta med en god utbildning. Jag tror, precis som säger, att vi behöver mer utbildning. Vi behöver också den typen av utbildningsinsatser som är mer lokalt inriktade på det man kan tro kommer att växa framöver. Låt mig peka på några goda exempel som finns. Det är lätt att döma ut regioner, bygder, städer, kommuner och landsändar, men det gör jag absolut inte under några som helst omständigheter. När drog ned i för var det näst intill panik i , men kunde man se att det var fler personer som arbetade i privat sektor än vad det var när krisen där bröt ut. Det byggde på att man slöt sig samman och hittade olika möjligheter, naturligtvis med det företag som lade ned, men också med det lokala näringslivet, och så byggde man vidare på det. Det finns många sådana goda exempel runt om i . Vi kan ta och kanske Åre och som exempel på bygder som har gjort många goda saker. Jag tror att med en kombination av utbildning av olika slag, med lärlingssystem som ju utreder åt regeringen just , med ökade insatser i grund- och gymnasieskola, yrkeshögskola, yrkesvux och komvux så når vi det resultat som tar upp och pratar om. Låt mig nämna de sysslolösa som tar upp. Det finns tyvärr integritetsaspekter på detta som sätter en del käppar i hjulet. Jag stöter på det dagligdags när jag är ute på Arbetsförmedlingen och talar. Jag brukar ofta ställa kontrollfrågan hur samarbetet med kommunen fungerar. I många fall fungerar det bra, men det finns en integritetsaspekt som vi inte ska bortse från när det gäller att lämna över information om dessa ungdomar. Det menar jag att man inte ska ta alltför lättvindigt på, utan det måste utredas och funderas igenom om vi på något sätt kan lösa det problemet. Vi har exakt samma problem till exempel i men inte i där man samkör registren mellan kommunerna och arbetsförmedlingen på ett sätt som inte är tillåtet i . Det kan vara en sådan sak vi måste fundera på. Sedan noterar jag att i någon intervju sade att man kanske ska villkora försörjningsstödet för ungdomar som står helt utanför. Det är ett radikalt brott mot den svenska traditionen. Det är intressant, men jag vet inte om det är i överensstämmelse med övriga internationella åtaganden vi har. Det vågar jag inte svara på, utan den frågan måste man naturligtvis se över. Försörjningsstödet, det gamla socialbidraget, är i grunden ett skyddsnät som vi sagt ska gälla lika för alla som en lägsta nivå. Om man ska börja villkora det är det egentligen en rätt stor sak. Men det ska naturligtvis inte uteslutas att vi kan hitta någonting där vi kan vara överens. Vi är nog alla oroliga för de personer som riskerar att bli permanent utanför för att de aldrig haft möjlighet att komma in. Jag tror att man måste arbeta på många olika fronter. Det måste finnas kapacitet. Det måste finnas morötter i systemet; man måste känna att det lönar sig, att dessa ungdomar känner att de får den hjälp de behöver. Och det måste kännas att det finns en framtid att se fram emot. Ofta när jag är ute och reser handlar det om att tala med dessa ungdomar och säga att varenda kotte kommer att behövas på svensk arbetsmarknad framöver om vi ska ha råd med pensioner, barnomsorg och allt det andra som vi sedan kan käbbla om hur det ska fördelas. I grunden behöver vi varenda själ på arbetsmarknaden, och det hoppet behöver vi ge. 83 (): När det gäller det sista kan jag säga att där är arbetsmarknadsministern och jag helt överens ur den aspekten att det finns en stark koppling mellan arbetade timmar och vad välfärden kan erbjuda människor. Därför är det oerhört viktigt att vi tar till vara all den arbetskraft som finns tillgänglig. Inte minst viktigt är det om vi tittar framåt och ser hur de demografiska siffrorna kommer att bli framöver. Då behöver vi få dessa ungdomar ut på banan. Däremot kan vi diskutera och det är den diskussionen vi nu för om vi gör rätt saker för att få ut dem. Jag tycker ju inte det, vilket väl också framgått av diskussionen. Jag tycker att det är för lite utbildningsinsatser. Jag vill återigen säga att det inte går att säga att det ordinarie utbildningssystemet ska ta hand om det. Jag har ingenting emot det, men se då till att det sker! Då ska vi inte ha garantier där de flesta är tämligen passiva och väldigt få får utbildningar. Jag är inte absolut låst vid att det måste vara fråga om arbetsmarknadsutbildningar. Om man kan coacha och vägleda ungdomar i dessa garantier så att de kan gå in i det ordinarie utbildningssystemet och utbilda sig är det en jätteviktig uppgift. Men där har man väl inte lyckats särskilt väl eftersom så pass stora volymer finns i garantierna. När det gäller kommunerna har regeringen själv bidragit till att avlöva kommunernas intresse i arbetsmarknadspolitiken. Man tog bort arbetsförmedlingsnämnderna. Det togs väl inga våldsamma beslut i de sammanhangen, men i mitt liv satt jag med i en sådan. Det hette någonting annat som jag nu har glömt, men det var ett väldigt bra dialogforum på kommunbasis där man diskuterade hur det såg ut på arbetsmarknadspolitikens område. Man fick vanliga kommunpolitiker av differentierad politisk bakgrund och partitillhörighet att tillsammans med arbetsförmedlingen diskutera arbetslösheten från kommunens synpunkt och hur man skulle göra för att komma åt problemet. Det blev ett engagemang. Det är till stor del borta nu när enbart myndigheter ska prata. Lekmännen är helt borta från det. Jag tror att det var ett radikalt misstag att göra den ändringen. När det sedan gäller sekretessfrågor och sådant kan man naturligtvis titta på det. Vi har tidigare i andra system lyckats med informationsutbyte, och det borde vi kunna klara mellan kommunerna och Arbetsförmedlingen också om vi vill. 84 Arbetsmarknadsminister (): Vi har under , egentligen , haft en ungdomsarbetslöshet som i statistiken varit högre än i andra länder. Det har varit ett strukturellt bekymmer att få in ungdomar på arbetsmarknaden skulle man kunna säga. Då kan man naturligtvis resonera kring det, fördjupa analysen av siffrorna och se att det är många men att det är fråga om korta tider. Vi har inte alls lika många långtidsarbetslösa ungdomar som i många andra länder, och det är förstås glädjande. Ändå tror jag att det kokar ned till en gemensam oro över dem som är helt sysslolösa, som varken får utbildning eller hjälp från Arbetsförmedlingen eller arbetar. Jag skulle vara oerhört glad om man kunde ta en mer fördjupad diskussion om just den gruppen, för jag tror att vi är överens om att vi är väldigt oroliga över den. Beträffande dialogforum vill jag säga att det finns kvar olika dialogforum på lokal nivå kopplade till arbetsmarknadsområdena. Där kan lokala politiker och lokala partsföreträdare diskutera och försöka hantera dessa frågor. Jag tror att det måste börja på just lokal nivå, för det är på den lokala nivån, som i till exempel, som man vet hur det ligger till, vilka som är arbetsgivare, vilka som kan komma att bli det och på vilket sätt man kan strukturera det hela. Men det är inte lätt, det håller jag helt med om. Många mindre kommuner som jag besökt, sådana som ligger i närheten av större kommuner, har problem att till exempel anordna olika typer av komvuxutbildningar; om de ska skicka elever till andra kommuner fungerar inte överföringen av resurser riktigt bra. Det är sådana strukturella frågor som jag tror att man skulle kunna titta betydligt djupare på för att möjliggöra för fler att få det som vi nog i grunden är överens om, nämligen rätt stöd och rätt typ av utbildning, alltså rätt typ av hantering för att dessa ungdomar ska känna att också de behövs. De måste få tillbaka hoppet om att det inte är kört för dem. Det tror jag är uppgiften framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2009/10:275 om arbetsmarknadsåtgärden Lyftet 85 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att Lyft ska fungera som avsett. Hon har vidare frågat om kommuner och landsting kommer att få ersättning för merkostnaderna och om deltagarna i Lyft kommer att kunna kombinera praktiken med en utbildning. Låt mig börja med att beskriva bakgrunden till att regeringen infört den nya insatsen Lyft. Arbetsmarknadspolitikens övergripande syfte i en kraftig konjunkturnedgång är att motverka att arbetslösheten biter sig fast på höga nivåer . Insatser behövs både för att förhindra att fler människor blir långtidsarbetslösa och för att stärka konkurrenskraften hos dem som står långt från arbetsmarknaden. Regeringen har vidtagit flera åtgärder inom arbetsmarknadspolitiken för att få fler människor i arbete. Stödet till dem som har blivit arbetslösa består framför allt av insatser för att upprätthålla sökaktiviteten på en god nivå men även av att exempelvis erbjuda praktikplatser till dem som är i behov av att upprätthålla kontakten med arbetslivet. För dem som står längre från arbetsmarknaden finns insatser inom exempelvis jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för ungdomar samt även nystartsjobb. Arbetsförmedlingen ansvarar för att bedöma vilka insatser som ska erbjudas den enskilde, och i vilken ordning, för att förbättra den arbetslöses möjligheter att få arbete. har satsningarna på aktiva åtgärder inom arbetsmarknadspolitiken förstärkts, bland annat genom införandet av den nya insatsen Lyft. Insatsen syftar till att aktivera personer som saknar arbete, både dem som har korta arbetslöshetstider och dem som står längre från arbetsmarknaden, så att de kan upprätthålla kontakten med arbetslivet. ska insatsen ses som en investering i bland annat vår miljö och omsorg. Den som deltar i Lyft ska ägna av tiden åt jobbsökaraktiviteter. Såsom mycket riktigt har angett kan ett flertal aktörer anordna Lyft. Myndigheterna har ombetts att ta ett ansvar för att ta emot deltagare i Lyft så fort som möjligt. För att underlätta för kommuner, myndigheter och andra arbetsgivare att ta emot deltagare i Lyft har regeringen beslutat att göra det möjligt för anordnare av Lyft att få ekonomiskt stöd. Regeringen har avsatt för detta. I första hand är det den som anordnar ett stort antal Lyftplatser som ska få bidrag till kostnaderna för handledning av deltagare i Lyft. Arbetsförmedlingen avser också att tillhandahålla personal som på olika sätt kan stödja både Lyftanordnare och Lyftdeltagare. Som jag sagt är Lyft en aktiveringsinsats och inte en utbildningsinsats. Utbildning kan erbjudas inom andra arbetsmarknadspolitiska insatser eller inom det offentliga utbildningssystemet. Avslutningsvis vill jag framhålla att jag noga följer utvecklingen inom arbetsmarknadspolitiken. Jag har sagt det tidigare och jag säger det igen, nämligen att regeringen givetvis är beredd att genomföra förändringar när det finns behov av detta. Då , som framställt interpellationen, anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav tredje vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 86 (): På vägnar vill jag tacka för svaret. Arbetsmarknadsministern måste vara förtjust i repriser eftersom han valt att lämna ett separat svar på denna interpellation trots att vi hade en diskussion om just detta ämne med anledning av två andra interpellationer. Jag ska dock ta upp de tre frågor som ställt i sin interpellation. Den första frågan gäller vad ministern kommer att göra för att Lyftet ska fungera som avsett. Frågan ställs mot bakgrund av att ambitionsnivån är att skapa 40 000 platser men att man endast nått upp till av det antalet.