prot · GX0994 · 2010-03-24 00:00:00 — Dessutom tror jag att det är helt nödvändigt, för vi måste möjliggöra rättigheten fullt ut för patienten. Det är alliansregeringen som levererar denna skillnad. Förutom att vårdgarantin fastställs i lag möjliggör vi också en fast vårdkontakt för den enskilde. För kroniker, äldre multisjuka, barn och många med komplexa sjukdomsbilder är det här en fantastisk möjlighet att få en handfast kontakt som hjälper en att slussas inom hälso- och sjukvården. Människor har olika behov i olika delar av livet och i olika livssituationer. Självklart ska vården möjliggöra detta fullt ut. lagfäster vi den här rättigheten. Du har rätt att få denna fasta vårdkontakt när du som patient vill. Det här ska vi se till att informera om. Det är otroligt viktigt för den enskilde i sjukvården. Dessutom utvidgar vi, fru talman, rätten till förnyad medicinsk bedömning vad gäller behandlingar. Det är också någonting som många patienter har efterfrågat, inte minst de som ofta rör sig inne i hälso- och sjukvården. Det här är tydliga exempel på vad vi nu lagstiftar om via propositionen som en del i alla de åtgärder som alliansregeringen har jobbat med för att stärka patientens ställning. Jag vill också tydliggöra vad valfriheten har gett i reell maktförändring vad gäller att stärka patientens ställning. Annan lagstiftning har på detta område spelat en enorm roll för den enskilde patienten. Jag tar två tydliga exempel på detta. Det ena är de barn och unga människor i som har läs- och skrivsvårigheter. Logopeder, barn och föräldrar konstaterar nu att de årslånga köer man har haft nu har gått ned tack vare att vi införde och lagstiftade om patientval, vårdval i hälso- och sjukvården. Här står nu barnen, föräldrarna och logopederna och jublar över detta. Man har kunnat jobba med de här enorma köerna och förändrat deras längd från 24 månader . Det andra tydliga exemplet där vi har lagfäst och möjliggjort detta är hörselområdet. Där har det gjort en enorm skillnad. är det 1,3 miljoner människor som har hörselproblem, många äldre. Det har varit enorma köer för att få prova en hörapparat, även om man trodde att det skulle vara ganska jämbördigt med glasögon. Men har möjliggjort ett hälsoval, en rejäl maktförskjutning från systemet till den enskilde patienten. Man har pressat långa köer för hörapparater ned . Nog sjutton har det här stärkt patienten i den enskilda situationen när man har behov av vård fullt ut! Det är fantastiskt vad reella rättigheter kan göra i praktiken när vi landar i konkret lagstiftning. Jag yrkar bifall till propositionen och förslaget i utskottets betänkande. Det är glädjande att vi nu möter oppositionen på barrikaderna och är överens! 13 (): Det betänkande vi behandlar och den proposition det handlar om, Stärkt ställning för patienten, är en del av alla de satsningar som regeringen har gjort och gör under den här mandatperioden i syfte att bättre tillgodose behov hos människor som behöver hälso- och sjukvård och omsorg. Här förändrar vi hälso- och sjukvårdslagen så att den blir tydligare i sin signal att patientens självbestämmande, patientens rättigheter och patientens säkerhet i vården att få en effektiv och säker vård ska stärkas. Det är något av ett paradigmskifte. När hälso- och sjukvårdslagen kom 1982 hade vi en kollektivistisk syn på hur människors olika behov inom vården och omsorgen skulle tillgodoses. ser vi att individernas situation måste tydliggöras. Ja, det finns faktiskt i hälso- och sjukvårdslagen en paragraf som förtjänar att påminnas om. Det handlar om att all hälso- och sjukvård, med några få undantag, är frivillig för patienten. Det är den enskilde som avgör om och när han eller hon vill söka vård för en åkomma. Det är också den enskilde som avgör om han eller hon vill ta emot en behandling eller inte. Och varje medborgare har enligt 2 kap. 6 § regeringsformen ett grundlagsskydd mot påtvingade kroppsliga ingrepp. Denna rättighet får under vissa villkor begränsas i lag. Sådana begränsningar finns till exempel i smittskyddslagen och lagen om psykiatrisk tvångsvård. Det här har funnits med , men liksom tappats bort, och är väldigt aktuellt . har vi det här paradigmskiftet och får nu genom propositionen och betänkandet en nationell vårdgaranti som regleras i lag. Vi får bestämda tidsgränser för väntetider, och patienten får information om möjligheten att välja vårdgivare. Precis som vi hörde i tidigare inlägg har mycket av det här funnits för patienterna men inte tydliggjorts. Med rätten till fast vårdkontakt och att den fasta vårdkontakten kan samordna resurserna kring patienterna, inte minst multisjuka patienter, tillmötesgår någonting som samtliga fackliga organisationer inom vård- och omsorgsområdet, pensionärsorganisationerna och några andra organisationer efterlyste i något som kallas för Almedalsmanifestet som kom 2004. Där sade man att det behövs en dirigent i vården för framför allt de multisjuka patienterna, och fattar vi beslut om att så ska det kunna vara. Detta med den förnyade bedömningen blir än viktigare när vi kan göra så mycket mer inom medicinen med olika medicinska metoder och då det finns flera alternativ att välja på, kanske med olika nytta och olika riskprofil och som ter sig olika för olika individer. Då kan det vara av stort värde för patienterna att ha den här möjligheten när de ska fatta beslut, för de är ju delaktiga i beslutet om vilken behandling som ska väljas. Som jag sade gäller hälso- och sjukvårdslagen alla. Att då börja ta ut speciella patientgrupper blir fel. Det ska göras i särskild ordning. Till exempel är människor med sällsynta sjukdomar en fråga som behandlas på EU-nivå. Där arbetar man med ett direktiv som vi sedan här i kommer att ha att ta ställning till hur vi ska infoga i svensk lagstiftning. deltar väldigt aktivt i överläggningarna. Det har också nämnts detta med genusperspektivet i vården. Vi började uppmärksamma att kvinnor fick annorlunda behandling än män och att kvinnor kom sämre ut på grund av detta. Ja, det fanns en del data, och de är viktiga att ta hänsyn till, men det är inte i den här lagen som vi ska göra det. Jag vill gärna nämna att jag så sent som i går hörde ett föredrag om att det visat sig att män inom psykiatrin kanske får sämre behandling än vad kvinnor får, så vi får nog inte ha ett enögt kvinnoperspektiv utan se till att båda könens behov blir tillgodosedda. Vi måste också titta på hur det är med människor som kommer från andra länder till oss. I läkemedelsstatistiken börjar det lysa fram att människor som kommer från andra länder får en annorlunda behandling inom epilepsiområdet ett snävt område, javisst, men det här är signaler som vi måste ta hänsyn till. Vi måste fråga oss om vi ger bästa behandling till alla och inte särar ut en speciell grupp. Det finns mycket mer att diskutera här, men jag ser det här betänkandet och den här propositionen som viktiga delar i hela det paket som regeringen har lagt fram och kommer att lägga fram under den här mandatperioden för att människor med olika hälsoproblem ska få den vård och den behandling som är bäst just för dem. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. 14 (): Vi behandlar nu en proposition som handlar om stärkt ställning för patienten och ett betänkande som det finns en stor enighet om i socialutskottet och, hoppas jag, också här i kammaren. Men så har det inte alltid varit. pekade i sitt inlägg på att vid hela 14 tillfällen har voterat om grunderna för att stärka vårdgarantin och se till att vårdgarantin kan vara ett medel för att stärka patientens ställning i sjukvården. Mot den bakgrunden välkomnar jag den enighet som vi har om betänkandet och den enighet som förhoppningsvis kommer att ge uttryck för. För mig som kristdemokrat är alltid utgångspunkten att sjukvården är till för patienten och inte tvärtom. Systemen ska vara underordnade de behov och uppgifter som ska lösas, och vården ska vara patientstyrd för att kunna ge trygghet både för patienten och för de anhöriga. Patienternas behov och önskemål ska styra hur sjukvården formas. Det är just därför som vi ständigt måste söka nya lösningar för att stärka patientens ställning i vården. Jag vill tro att alla partier, när man började föra samtal om vårdgarantin, också hade den ambitionen. Sedan kan vi notera att det ändå hände mycket lite. Patienterna satt kvar i väntrummet. utmärkte sig internationellt som ett land med hög medicinsk kompetens, men det var ständiga bottennoteringar vad gällde tillgänglighet. Det finns många orsaker till vårdköerna. Vi har sett hur de har redovisats, och vi kan tyvärr också i närtid ibland få redovisning av dessa. Anledningarna varierar mellan sjukvårdshuvudmännen och landstingen, men det är inte acceptabelt med väntetider utöver dem som vi med vårdgarantin har lagt fast. Jag vet av erfarenhet, som jag har påpekat här i kammaren tidigare, att vi i mitt hemlandsting, län, lyckades att gå från en bottenplacering till medaljplats när det gäller både tillgänglighet, korta vårdköer och sjukvårdsekonomi. Om vi då gör en tillbakablick på vad som har hänt under föregående mandatperioder kan vi notera att som Socialdemokraterna med stöd av och regerade kunde vi tyvärr inte se någon verklig förändring vad gällde väntetider och köer i generellt. Till och med statistiken och inrapporteringen från landstingen är bristfällig så långt fram som , då vi började studera väntetiderna, vilket gör jämförelser svåra. Tyvärr tvingas man nog konstatera att de upprepade löftena och målsättningarna med den förra regeringen oftast ekade tomt. Vändningen, när vi studerar tillgänglighet och korta vårdköer, kom i och med att alliansregeringen vågade tänka nytt och lyfta fram det som socialministern kallade kömiljarden. För patienterna var det en välkommen vändning efter ständiga löften om förbättringar. Kömiljarden fungerar som en morot, vilket vi framhåller i betänkandet. Denna morot i systemet har gjort att kliniker på enskilda sjukhus och vårdavdelningar har klarat av att infria de löften som finns. Vi kan se att kömiljarden har haft en mycket positiv effekt för utvecklingen när det gäller tillgänglighet för patienterna. Den proposition vi har att ta ställning till visar att regeringen vill se till att alla patienter, oavsett i vilken del av landet man bor, ska känna att de har en tydlig rätt att få vård i rimlig tid. Vårdgarantin blir en varaktig del i den trygghet som sjukvårdshuvudmän, landsting och regioner ska ta ansvar för. Jag tror att detta är en naturlig utveckling, och jag är övertygad om att den proposition och det betänkande vi behandlar har ett brett stöd hos allmänheten. Med de synpunkter som framförts i socialutskottets betänkande finns det en långsiktig satsning på att göra sjukvården mer tillgänglig. Vi tar tydliga steg mot det som måste vara det övergripande målet en köfri sjukvård. Den enda väntan på vård och behandling som är acceptabel i min framtidsvärld är den som är medicinskt motiverad. Alla andra köer ska arbetas bort. Vi ska på det sättet bidra till att patienterna får ökad trygghet och höjd kvalitet i vården och bemötande med patientfokus. Jag yrkar bifall till socialutskottets förslag i betänkandet. Jag ser att den proposition som regeringen lagt fram är ytterligare ett steg där vi lyfter in patientens makt och ställning och i olika delar ser till att hela landet omfattas av denna rättighet. 15 (): Det här betänkandet behandlar regeringens proposition om stärkt ställning för patienten, vårdgaranti, fast vårdkontakt och förnyad medicinsk bedömning. har valt att ställa sig bakom utskottets förslag i betänkandet och har därför inte heller skrivit någon följdmotion. Jag yrkar således bifall till utskottets förslag. Vi har däremot skrivit ett särskilt yttrande tillsammans med Socialdemokraterna som tar upp frågan om en vård- och behandlingsgaranti för missbrukare. Vi valde att inte skriva en motion i detta ärende eftersom det pågår ett arbete om detta i . Regeringen lyfter fram frågan om vikten av stärkt ställning för patienten. Utredningen om patientens rätt i vården identifierade några områden som särskilt angelägna att åtgärda. Det gäller tillgänglighet, samordning av olika vårdinsatser liksom patientens delaktighet i vården. Patienter med flera diagnoser och komplicerade vårdbehov har ofta sämre förutsättningar att ta aktiv del i sin vård. Om man på allvar vill stärka patientens ställning måste man även uppmärksamma de speciella problem som personer med missbruksproblematik har. Missbrukande människor är en särskilt utsatt grupp som därmed behöver särskilt utformat stöd. Det är en grupp som ofta har komplexa vårdbehov men i alltför liten utsträckning får tillgång till vård och behandling. Inte sällan får de också sämre somatisk vård på grund av sina missbruksproblem. Missbruk är ett allvarligt problem som får följdverkningar, inte bara för individen utan för föräldrar, barn och andra anhöriga. Narkotikamissbruk leder ofta till olika former av kriminalitet, vilket drabbar även andra människor. Sammantaget är de samhällsekonomiska kostnaderna mycket höga för gruppen missbrukare. Samhället har allt att vinna på att förebygga missbruk när det är möjligt, men för dem som ändå hamnar i ett missbruk måste en trygg och säker behandling och vård finnas lätt tillgänglig. När viljan och motivationen finns där måste samhället kunna ge de insatser som behövs. Tyvärr ligger ofta kortsiktigt ekonomiskt tänkande i vägen för tidiga insatser. Missbrukande människor behandlas dess värre ofta som andra klassens människor i vårt samhälle. De eller anhöriga ska inte behöva kämpa sig till sådan hjälp som för andra är självklar. De missbrukandes rätt till vård och behandling är en av de svagaste länkarna i vårdapparaten, och därför måste denna grupp lyftas fram speciellt. Vi anser därför att det behöver införas en särskild vård- och behandlingsgaranti för människor med missbruksproblematik. Ett alternativ kan vara att nuvarande vårdgaranti omformas för att också tydligt inbegripa att människor med missbruksproblem ska ha rätt till vård och behandling. Den nuvarande vårdgarantin är inte anpassad för den vård och behandling som missbruksproblem kräver, till exempel avgiftning, vårdplanering och samordning med kommun och landsting. Hur tidsgränserna bäst ska utformas för att inbegripa avgiftning, vårdplanering och möjlighet till ökad valfrihet när det gäller behandlingsalternativ bör utredas. Vi har därför för avsikt att noga följa frågan och förbehåller oss rätten att återkomma i detta ärende. 16 (-): Först vill jag ge en eloge till utskottet som lägger fram ett i princip enhälligt betänkande. Det är skönt att utskottet inte gör partipolitik av allt utan stöder patientens rätt att själv välja sjukvård. Precis som sade är sjukvården till för patienten. När utskottet nu vill stärka patientens ställning och rätten att själv välja sjukvård är det lite motsägelsefullt att samma utskott tidigare fattat ett beslut där patienten inte får denna rätt. Jag tänker på lagen om ersättningsetablering för vissa privata vårdgivare. Den medför att en stor grupp patienter förmenas en typ av vårdgivare som sakta kommer att försvinna från sjukvården efter att ha funnits . Det handlar om en väletablerad och väldokumenterad grupp som jobbar enligt de principer som används vid genomförandet av vårdvalssystem runt om i landet. Vi har hört att tillgänglighet i sjukvården ska vara en självklarhet, och det är något som denna grupp står för. Det hela är märkligt, och jag kan inte låta bli att kommentera det. Enligt hälso- och sjukvårdslagen har man rätt att välja läkare. Då måste vi rimligtvis se till att en stor grupp patienter, ca 300 000, får denna rätt. var patienterna fler, men denna typ av vårdgivare försvinner sakta i och med stigande medelålder. När debatten går hög om självbestämmande vid livets slut kan jag inte låta bli att göra ett inlägg. Att man i livets slutskede inte ska kunna få hjälp av sjukvården att bestämma över när och hur man vill dö stärker knappast patientens ställning i vården. Jag återkommer till det när betänkandet kommer upp till debatt i kammaren. Jag tycker att det är frapperande att man inte tar upp det i ett sådant här betänkande. Det handlar mycket om vårdgaranti, men det är självklart att man vid livets slut, vilket måste vara den största högtidsstunden, ska få vara med och bestämma hur det ska gå till. Att var tvungen att ta sitt eget liv och inte kunde få hjälp av sjukvården i går inte ihop med patientens rätt till en stärkt ställning. Jag hoppas att kammaren kommer att ta ställning i det svåra men viktiga beslutet om självbestämmande när det gäller hur man vill dö. För den som vill titta ytterligare på detta vill jag nämna hemsidan rtvd.nu. Det står för Rätten till en värdig död. Jag blev ordförande där . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 6 § Etisk bedömning av nya metoder i vården Föredrogs socialutskottets betänkande 2009/10:SoU8 Etisk bedömning av nya metoder i vården (prop. 2009/10:83). 17 (): Ett enigt socialutskott ställer sig bakom regeringens proposition 2009/10:83 Etisk bedömning av nya metoder i vården. I propositionen föreslås att en ny paragraf införs i hälso- och sjukvårdslagen. Innan en ny diagnos- eller behandlingsmetod som kan ha betydelse för människovärde och integritet börjar tillämpas i hälso- och sjukvård ska vårdgivaren se till att metoden har bedömts ur individ- och samhällsetiska aspekter. Lagförslaget föreslås träda i kraft . För att bredda utskottets beslutsunderlag har vi under utskottsbehandlingen bjudit in generaldirektör och som är ordförande i , . Utskottet delar regeringens uppfattning att nya diagnos- och behandlingsmetoder bör införas på ett ordnat och öppet sätt, liksom att det behövs vägledning i form av allmänna råd från när det gäller hur den etiska bedömningen ska göras. Vi instämmer också i att Smer bör ha det huvudsakliga nationella ansvaret avseende innehållet i bedömningarna och vägledning i etiska frågor. Med anledning av den motion som har lämnats från s, v och mp och som redovisas i utskottsbetänkandet har utskottet gjort ett förtydligande för att undvika missförstånd. Jag yrkar å hela socialutskottets vägnar bifall till förslaget i betänkande SoU8. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 7 § Betalningsansvaret för underårigas avgifter inom hälso- och sjukvården och tandvården Föredrogs socialutskottets betänkande 2009/10:SoU9 Betalningsansvaret för underårigas avgifter inom hälso- och sjukvården och tandvården (prop. 2009/10:88). 18 (): Jag tror att det här är rekord i socialutskottets historia. Vi behandlar tre betänkanden i följd, och vi är i stort sett överens när det gäller alla betänkandena. Jag hoppas att det inte blir en vana. välkomnar propositionen Betalningsansvaret för underårigas avgifter inom hälso- och sjukvården och tandvården. Det är bra att vi nu får en lagstiftning som garanterar att vårdavgiften kan tas ut av patientens förmyndare om patienten är . På så sätt rättar vi till en brist i lagstiftningen som har inneburit att tusentals barn upptäcker att de har skulder till . Förmyndaren som inte har betalat avgiften har som regel varit föräldrarna. Enligt FN:s konvention om barns rättigheter är det föräldrarna som ska ha det fulla ansvaret för barnen. Vuxna ska se till att barnens bästa alltid är vägledande. Barn har som regel inte heller beslutanderätt om sina egna tillgångar; därför bör barn inte heller kunna drabbas av skulder som de inte kan betala. Konsekvenserna för barnen kan vara att de inte kan teckna hyresavtal och telefonabonnemang eller låna pengar när de blir vuxna. anser att inga barn ska behöva börja sitt vuxna liv med skulder. anser att lagen är bra men har en avgörande brist. Lagstiftningen verkar inte retroaktivt. Den gäller alltså inte barn som redan är skuldsatta. Hur många barn är det vi talar om? har genomfört en enkätundersökning som visar att 12 000 barn har skulder till landsting och regioner. besökte socialutskottet i går, och vi fick då höra att sex landsting och regioner fortfarande kräver barnet på betalning efter att han eller hon har fyllt . Majoriteten av landstingen gör alltså inte detta, men sex landsting och regioner gör det. Det är självklart inte bra. Enligt Datainspektionens rapport barn Hanteringen av underåriga gäldenärer hos inkassoombuden finns det drygt 79 500 pågående kravärenden mot personer som var underåriga då skulden uppkom. 63 000 av ärendena rör barn och ungdomar som är underåriga. Dessa barns skulder är av både privaträttslig och offentligrättslig karaktär, men de offentligrättsliga fordringarna tycks utgöra en mycket stor del av fordringarna mot barn enligt Datainspektionen. Där finns bland annat debitering av avgifter på grund av uteblivna besök för tand- och sjukvård. Fastän vi nu får en lagstiftning som ser till att avgifter för uteblivna besök hos tandläkaren kommer att tas från förmyndaren kommer alltså ett stort antal ungdomar att ha skulder till landstingen. kommer som en obehaglig överraskning efter 18-årsdagen för många av dessa ungdomar. Det är därför, fru talman, som anser att regeringen bör ta upp förhandlingar med Kommuner och Landsting i syfte att alla kommuner, landsting och regioner avskriver barns skulder för att förhindra att barn ärver skulder när de fyller . Jag avslutar med att yrka bifall till vår reservation. 19 (): Barns och ungas skuldsättning är rent allmänt ett stort samhällsproblem. När Datainspektionen genomförde en enkätundersökning pågick nästan 80 000 kravärenden mot personer som var underåriga då skulden uppkom. Av dessa gällde ca 63 000 ärenden unga som fortfarande var underåriga när frågan behandlades. Det är en stor samsyn mellan partierna om att samhället bör ha ett ansvar och ett regelverk för detta. Vi socialdemokrater välkomnar de föreslagna lagändringarna och anser att barns skuldsättning på alla sätt bör motverkas eftersom det med största sannolikhet leder till problem när barnet blir myndigt. Skulderna kan resultera i inkassokrav, indrivning och betalningsanmärkningar vilket gör det svårt att få lägenhetskontrakt, telefonabonnemang, lån på banken och så vidare. Barn måste därför i möjligaste mån kunna gå in i vuxenlivet utan skulder. Det är därför angeläget att vi nu kan ta ett viktigt steg på hälso- och sjukvårdens område så att barn och unga inte skuldsätts för avgifter inom hälso- och sjukvården och tandvården på grund av att föräldrarna underlåter att betala avgifterna. De föreslagna lagändringarna medför att vårdavgifter och avgifter med anledning av att patienter uteblir från avtalade besök ska tas ut av föräldrarna om patienten är . Utskottet delar regeringens bedömning att det ska vara möjligt att göra undantag från huvudregeln att förmyndare är betalningsansvariga för den underåriges avgifter. Avgiften ska således kunna tas ut av den underårige om det finns särskilda skäl. Det finns en socialdemokratisk motion från en enskild ledamot om ungas skuldsättning på grund av vårdavgifter som vi socialdemokraterna anser täcks in i betänkande SoU9 Betalningsansvaret för underårigas avgifter inom hälso- och sjukvården och tandvården. Därmed är vi nöjda för vår del, och jag yrkar med det anförda bifall till socialutskottets förslag i betänkande SoU9. 20 (): Som övriga säger här: Lagen är välkommen! Det säger kronofogden, och Datainspektionen samma datainspektion som uppskattar att det är ungefär 80 000 minderåriga som är registrerade hos inkassoföretag för obetalda räkningar. För av dem, alltså 12 000, handlar det om obetalda vårdavgifter som kräver genom inkassoförfarande och som en del landsting låter bli liggande tills barnen blir och allting briserar. Man ska vara lite rättvis och säga att det inte är alla 21 landsting som gör så, utan det är ett fåtal. Det är ju landstingen som äger skulderna. Det finns landsting som har fattat beslut om att avskriva skulderna.