prot · GX0995 · 2010-03-25 00:00:00 — Vi har väl alla hört i nyhetsrapporteringen om de stora ekonomiska problem som har. Vid skatteutskottets sammanträde hade vi besök av nye generaldirektör, , som också är före detta statssekreterare på . Vi diskuterade den rapport som lämnat till regeringen. har personalstyrkan i minskat med 840 personer. Trots det förväntar man sig nu i prognosen att man ska behöva minska med ytterligare över 2 000 personer för att budgeten ska gå ihop. Det går naturligtvis inte. Som ett exempel skulle skattekontrollen mot skattefusket behöva halveras. Då ska vi veta att vi genom kontrollerna får in 8 miljarder extra i skatt . Vad tänker regeringen göra för att ska kunna fortsätta kampen mot skattefusket? 85 Statsrådet (): tar upp en väldigt angelägen fråga, nämligen hur vi ska hantera skatteuppbörden och se till att det här blir rätt och riktigt och att det finns tillräckligt med resurser. är det dess bättre så att den nye generaldirektören på , precis som säger, är tidigare statssekreterare på skatteavdelningen vid . Han har alltså ett bra kontaktnät och har säkert goda argument i det arbete som pågår för att hitta en balans i detta och se till att framgent förtjänar att vara mest populära myndighet. Det är ganska fantastiskt: I ett land med världens högsta skattesatser och bredaste skattebas är den myndighet som är populärast hos folket. Det beror på att de har varit väldigt duktiga på att förenkla våra deklarationer; man kan deklarera via sms och så vidare. Men visst: Det är ett stort omställningsarbete, och har fått många nya arbetsuppgifter. Ta bara alla nya företag som blommar upp när det gäller till exempel RUT-tjänster! Det är väldigt mycket. Jag är övertygad om att samarbetet mellan departementet och myndigheten kommer att resultera i en balanserad lösning. 86 (): Jag tackar för svaret. Det är bra att den nye generaldirektören, som varit statssekreterare på , behåller sina kontakter och kan vidareutveckla dem. Han sade vid det möte vi hade att det mesta av underskottet beror på att regeringen har gett så många nya arbetsuppgifter till utan att finansiera det arbetet. Det ska lösas inom ramen för tilldelade medel eller med mindre medel. Statsrådet nämner själv de stora skattesubventioner som måste betalas ut för det som kallas och husavdrag heter det på byråkratsvenska. De får föra över massor med resurser från övriga arbetsuppgifter för att över huvud taget klara av detta. Regeringen har ju bestämt att de här pengarna ska betalas ut senast . Det prioriterar sig självt bland allt annat. Generaldirektören sade också att han kände till det som varit men var förvånad och överraskad av att prognosen visade att det var så illa som det var med alla de nya ofinansierade arbetsuppgifterna. Vad gör ni nu för att regeringen inte ska få sådana här överraskningar i fortsättningen? Räcker det bara med goda kontakter? 87 Statsrådet (): Jag blir lite förvånad om är bekymrad över att vi nu får nya företag och väldigt många människor som vill utnyttja dessa företags tjänster. Det betalas ut ersättningar, men det kommer också in mycket mer skatt genom att det som var svart och olagligt nu blir lagligt och att det är fler människor som är anställda. Det är kanske någonstans mellan 7 000 och 11 000 nya tjänster som tillkommit i på det här området. Det är klart att det blir mer arbete. Men det är glädjande att detta arbete beror på att det blir ökad aktivitet, att fler får jobb och att många får hjälp att få livspusslet att gå ihop. Och det bästa av allt: Sammantaget tjänar alla på detta. Det är klart att vi måste lösa frågorna också för , så att de kan fortsätta att vara kreativa och göra ett bra jobb. 88 (): Min fråga går också till kommun- och finansmarknadsminister . röstade igenom en skärpt konkurrenslagstiftning gällande offentlig säljverksamhet. Målet med skärpningen är att skapa rättvisa förutsättningar för företag och företagare så att de inte riskerar att hamna i konkurrens med skattefinansierade verksamheter. Men redan nu hävdas det från vissa håll att lagstiftningen som ska hindra osund konkurrens inte är tillräckligt skarp. Då är min fråga till statsrådet: Om det visar sig att lagstiftningen inte uppnår de önskade målen, kommer regeringen då att återkomma till med ytterligare en skärpning inom området offentlig säljverksamhet? 89 Statsrådet (): Jag vill tacka för frågan. Det här är en väldigt viktig sak som allianspartierna tog upp också före valet, att offentliga aktörer kommuner, landsting, regioner, staten och dess myndigheter inte ska konkurrera på konkurrensutsatta marknader med skattemedel. Vi arbetar med det, precis på det sätt som beskrivs här, men vi har börjat i en lite annan ända, nämligen med den förvaltningspolitiska proposition som regeringen lade fram här . Det blir alltså ytterligare en genomgång av samtliga regleringsbrev till myndigheterna. Vi kommer att se till att verksamhet som kan innebära konkurrens på felaktiga villkor stävjas genom arbetet med regleringsbrev och med de regelbundna mål- och resultatdialoger som vi har med myndigheterna. Så den vägen kommer vi också att jobba med detta. 90 (): Vi har förstått att det finns ett visst motstånd från våra kommuner och landsting mot den här lagstiftningen. Förhoppningen var att de skulle kunna ändra vissa verksamheter utan att de skulle behöva bli stämda av eller företag. Kommer regeringen att föra någon dialog med våra kommuner och landsting och också SKL så att de utan att riskera att hamna i koncentrerar sig på sin kärnverksamhet skola, vård och omsorg och inte sysslar med sådana saker som privata företagare gör lika bra och även bättre? 91 Statsrådet (): Jag vill säga till att det här är något som regeringen är väldigt angelägen om att arbeta vidare med. Vi nås nu och då av information, anekdotisk information och annan, om konkurrens som sker med privata entreprenörer. Regeringens myndighet, , tittar nu på det här och har tummen i ögat på de kommuner, landsting och myndigheter som jobbar med detta. Jag kan också försäkra att regeringen, som jag beskrev, kommer att fortsätta att arbeta aktivt med det här, också från en annan utgångspunkt gentemot våra myndigheter, via regleringsbreven. 92 (): Min fråga går också till . fick vi höra här prata om två propositioner som är otydliga, osakliga och obegripliga. visar det sig att får ta emot hundratals propositioner nu i dagarna som är väldigt dåligt underbyggda. Lagrådet riktar nu allvarlig kritik mot regeringen. En av landets främsta och mest erfarna jurister, , säger att det är frågetecken för rättssäkerheten med alla de propositioner som läggs fram, och han tar några exempel. Ett exempel är , som Lagrådet bara fått på sig att granska. Vid förra revideringen, 1987, fick Lagrådet på sig att granska den. Ett annat exempel är kärnkraftslagen, där Lagrådet haft så på sig att det endast undantagsvis har varit möjligt att reparera de lagtekniska bristerna. Frågan är: Varför har ni sådan panik att ni inte vill lyssna på expertisen? 93 Statsrådet (): Tack, , för frågan! Man får nästan intrycket att det här är en ny företeelse. Som mycket väl vet ska de propositioner som ska behandlas under vårriksdagen avlämnas . Så har det varit som jag har suttit i . Och det är en press och en stress att få fram saker till Lagrådet. Men jag är övertygad om att i slutändan blir det bra produkter. Oberoende av vilken färg det är på regeringen, är vi angelägna om att ha framme angelägna saker så att kan fatta beslut om dem. Jag vågar nog ändå påstå att beredningen av de här propositionerna har gjorts på ett väldigt noggrant sätt. De invändningar som kommit från Lagrådet när det gäller ett antal propositioner som jag själv haft ansvar för handlar oftast om ganska marginella saker. I de fall det är större saker ändrar vi självklart detta och tar hänsyn till invändningarna. Men det behöver inte vara så att rättssäkerheten sätts åsido för att det är en väldigt kort tidshorisont. 94 (): Jag förstår att regeringen inte vill lyssna på Lagrådet. Men det finns ju en massiv kritik också från andra, från myndigheter, fackliga organisationer och andra organisationer som har talat om korta remisstider. Ni har bortsett från berättigade sakliga invändningar. Ni har med andra ord pressat fram propositioner på väldigt . Ni har börjat väldigt sent och sedan pressat fram dem. Ni verkar ha något slags panik för att ni tror att ni kommer att förlora valet, eftersom ni har så dåligt underbyggda propositioner. Vad kan den här paniken annars bero på? Ni är så förblindade av er egen ideologi att ni vill pressa fram propositionerna. Därför vill ni inte lyssna på vare sig Lagrådet eller remissinstanserna. Då blir det väldigt svårt för att över huvud taget ta hand om de här propositionerna. 95 Statsrådet (): Det är inte lätt att veta hur man ska tolka det här. Det är spännande teorier som för fram, men jag överlåter nog åt kammarens ledamöter att själva ta ställning till hur det är med förblindelse på grund av ideologi och annat. Jag konstaterar att har en tidslimit, , för när propositioner som ska behandlas under vårriksdagen ska levereras, och det blir många som trängs hos Lagrådet. De ligger i kö för att komma in hos Lagrådet. Det här är på något sätt en naturlag. Jag hoppas dock, vilken regering det än är, att vi kan ha en bättre framförhållning. Det är en förhoppning vi får ha . Avregleringen av persontrafiken på tåg 96 (): Jag har en fråga till . ska avregleringen av persontrafik på tåg gälla fullt ut. Regeringen tror att utbudet och tågpendlingen kommer att öka och att priserna kommer att bli lägre. Om det blir så vet inte regeringen, för någon konsekvensanalys är inte gjord. Just nu håller SJ som bäst på med att anpassa sig till avregleringen. Det innebär att man är intresserad av att köra på olönsamma sträckor. För och i har det inneburit att antalet tågstopp på har reducerats från 15 till 2 . Människor är upprörda. Dessutom har resekostnaderna för pendlare längs Bergslagspendeln ökat med . Skälet anges vara den stundande avregleringen. Anser att resenären sätts i centrum när det visar sig att det blir både färre avgångar och dyrare biljettpriser för väldigt många som arbetspendlar mellan orter i och ? 97 Statsrådet (): Tack för frågan, ! Jag tror att redan vet att SJ, som har monopol, själva avgör vad som är kommersiellt och inte och vad som ska upphandlas. Människor som älskar att resa och engagerade människor som vill ställa bilen och ta tåget har och framför allt möjlighet att välja på flera alternativ. Det hoppas jag verkligen. Det är ju inte sagt att det blir så på en gång bara för att man avskaffar ett monopol eller lyfter fram möjligheter för fler aktörer. Det sker naturligtvis inte över . Men jag är starkt övertygad om att det skapar möjligheter för människor att få mer att välja på, olika prisbilder och olika service. 98 (): Jag är inte nöjd med svaret. tror en hel del. Men varför har inte sett till att en konsekvensanalys, som vi efterfrågade, blev gjord innan beslutet fattades ? börjar det bli så att verkligheten överträffar den politiska dikten, eller vi kanske ska säga den politiska tron. Från min horisont märks det nu att fler och fler resenärer har uppmärksammat att avregleringen får negativa konsekvenser, vilket sannolikt innebär att färre kommer att ta tåget, åtminstone i orter som och . Man väljer bilen i stället, och det är väl inte så det är tänkt med tanke på de trafikmål vi har. Jag undrar helt enkelt: Tror du, , verkligen på de positiva effekter som du framhåller med jämna mellanrum, att avregleringen kommer att bli så bra? , vilket ansvar har för att upprätthålla en fungerande trafik i hela landet, inklusive glesbygden? 99 Statsrådet (): Låt mig vara tydlig med det avstår från att säga. Trafik där SJ inte anser det vara kommersiellt är ofta upphandlad. Alltså är skattepengar med och finansierar. Det är SJ som har att fatta beslutet om det är kommersiellt gångbart eller inte. skapar vi möjlighet för fler aktörer att finnas med på banan. Fler aktörer kan skapa ny service och möta olika resenärers önskemål, allt i syfte att göra tågresandet ännu mer attraktivt. Mångfald kan skapa bra förutsättningar för människor att få mer att välja på, vilket kan locka fler att ställa bilen. Jag vet att vi har olika syn på detta, men jag har en stark tilltro till att vi nu går vidare och utvecklar svensk järnväg. 100 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Det var frågestundens sista svar. Jag ber att få tacka deltagande statsråd och riksdagsledamöter. 6 § (forts. från 4 §) Diskriminering (forts. AU8) 101 (): I arbetsmarknadsutskottets betänkande om diskriminering, AU8, finns en del saker som är viktiga att ta upp till debatt. Det finns ambitioner från majoriteten i betänkandet, men som vanligt räcker det inte för att nå ända fram. Först yrkar jag bifall till reservation 3, som är vår gemensamma, och 9 och 12, som är egna. Som vanligt står vi bakom samtliga reservationer men lyfter fram dessa tre. Jag tänker fokusera på tre områden där det är speciellt viktigt att vara tydlig och bestämd. Jag börjar med punkten lönekartläggning. Löneskillnader mellan kvinnor och män som inte kan förklaras med arbetstid, utbildning, ålder och liknande är uttryck för diskriminering av kvinnor i arbetslivet. Individuell lönediskriminering är när två personer av olika kön hos samma arbetsgivare och med likvärdiga arbeten har olika lön. Värdediskriminering, eller kollektiv lönediskriminering, innebär att kvinnodominerade och mansdominerade yrken värderas olika även om innehållet i arbetsuppgifterna är likvärdigt. Lönekartläggning och arbetsvärdering är viktiga instrument för att åstadkomma lika lön för likvärdigt arbete. Det kan vara svårare att komma åt löneskillnader mellan olika branscher, men även där behöver man förbättra arbetet med de verktyg som finns. Vi vet att lönerna är lägre i kvinnodominerade branscher. Söker sig männen till en bransch stiger lönerna. Det visar erfarenheten. De fackliga organisationernas, arbetstagarnas organisationer, medverkan är ofta avgörande för att åstadkomma jämställda löner. Arbetsgivarna måste dock genomföra lönekartläggningar för att påvisa, åtgärda och förhindra osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män. Detta tillsammans med planer för jämställda löner och jämställdhetsarbete är det viktigaste som behöver göras för att åtgärda de osakliga löneskillnader som förekommer . Tyvärr ändrade den nuvarande regeringen detta genom att införa kraftiga försämringar i diskrimineringslagen. Kravet på arbetsgivarna att genomföra lönekartläggningar ändrades från till . Dessutom sänktes kravet på vilka som var tvungna att göra jämställdhetsplaner och planer för jämställda löner från arbetsgivare med mer än 10 anställda till arbetsgivare med mer än 25 anställda. Det är en klar försämring. Förutom det sänktes kravet på att upprätta dessa planer från till . Detta innebär att mellan av arbetstagarna inte omfattas av jämställdhetsinsatser. menar att detta är olyckligt, och vi vill återgå till de tidigare kraven på lönekartläggning , att planer skrivs och att jämställdhetsplaner och planer för jämställda löner ska upprättas på arbetsplaster med mer än tio anställda, som förut. Människor med funktionshinder har ofta en besvärlig situation när det gäller tillgänglighet i samhället, både till lokaler och till aktiviteter. föreslog att underlåtenhet att vidta skäliga åtgärder för tillgänglighet skulle definieras som diskriminering. Det vill också att det ska. Att som regeringen föreslår utreda detta ännu mer är inte nödvändigt. Vi vet det vi behöver veta för att kunna bestämma att detta är diskriminering. Det enda regeringen behöver göra är att gå igenom kostnadsaspekterna för att genomföra lagstiftningen så att vi vet vad vi står inför när det gäller tidsaspekten och kostnaderna. Det vi behöver göra utöver det är att följa hur praxis utvecklas så att lagarna inte tolkas på ett felaktigt sätt. menar att de funktionshindrade har väntat nog. Det är dags att sätta denna lagstiftning i sjön. I arbetet för att motverka diskriminering av hbt-personer är ansträngningarna för att ändra attityder och motverka fördomar minst lika viktiga som att ändra den relevanta lagstiftningen. Vi anser att myndigheterna har ett speciellt ansvar att se till att lagarna följs och tillämpas i praktiken. Det handlar om alltifrån att utbilda sin personal i hbt-frågor till att se till att man vid myndighetsutövning och handläggning av ärenden följer lagens intentioner. Om statsförvaltningen ska kunna leva upp till principen om alla människors lika värde, oavsett sexuell tillhörighet eller könsidentitet, är det viktigt att hbt-perspektivet integreras i all statlig verksamhet. menar att det behövs en speciell hbt-förordning om myndigheterna ska kunna redovisa mål och resultat på ett ändamålsenligt sätt. Den ska innehålla konkreta utvärderingsbara mål för att undanröja diskriminering av hbt-personer. visar erfarenheterna att hbt-kompetensen är bristfällig från statens sida och att diskriminering förekommer. Det tydligaste exemplet är nog som vi menar diskriminerar homosexuella, bisexuella och transpersoner. Vi tror att en särskild hbt-förordning skulle säkerställa att hbt-frågorna integreras fullt ut i alla myndigheters arbete. Ett annat sätt om hbt-förordningen inte antas av , vilket nog är troligt är att i myndigheternas regleringsbrev ställa krav på hbt-kompetens i verksamheten och bland personalen. Det finns fler intressanta aspekter i betänkandet. Jag hoppas att vi får tillfälle att dryfta dem i replikskiftena. 102 (): Alla människors lika värde är en grundbult i politik. Att diskrimineras är att kränkas och bli utpekad som någon sämre, någon som inte är värd att bli behandlad lika bra som alla andra. Den som är diskriminerad måste därför, enligt , få upprättelse genom skadestånd och genom att den som diskriminerat fälls av domstol. vill naturligtvis att antidiskrimineringsarbetet ska genomföras på alla nivåer i samhället. Den offentliga sektorn måste vara ett föredöme i detta arbete. Det är vår fulla övertygelse eftersom detta är politiskt styrt. Mycket har gjorts i för att få bort diskrimineringen men mycket återstår att göra. Politiken mot diskriminering behöver skärpas och utvecklas ytterligare. stod bakom förslaget att slå ihop de fyra ombudsmännen till en diskrimineringsombudsman och att få en samlad diskrimineringslagstiftning. Vi tror att det var ett viktigt steg, men vi ser att det behöver utvärderas längre fram för att vi ska få besked om huruvida arbetet går åt rätt håll. Diskriminering är ett betydande problem på arbetsmarknaden och i arbetslivet. Det som sker i arbetslivet på de enskilda arbetsplatserna speglar hur det ser ut i samhället. anser därför att det är särskilt viktigt med en arbetsmarknad som är fri från diskriminering. Arbetet är en mycket stor del av det sociala och kulturella livet. Vi tillbringar en stor del av vår vakna tid på arbetet. Arbetet har stor betydelse för vår försörjning. De flesta kan inte välja bort att arbeta. För den som diskrimineras eller mobbas på arbetet kan livet där bli väldigt påfrestande. Det påverkar givetvis livet utanför arbetsplatsen. Diskriminering och mobbning som riktas mot enskilda är förbjudet i lag och skadar och kränker den som utsätts. Var och en har rätt att bli respekterad för den man är. anser därför att det finns anledning för regeringen att utreda frågan om dagens påföljder och skadestånd i diskrimineringslagstiftning är tillräckligt effektiva. Löneskillnader mellan kvinnor och män som inte förklaras av arbetstider, utbildning, ålder eller liknande faktorer är uttryck för diskriminering av kvinnor i arbetslivet. Ett viktigt verktyg för att man ska komma långt när det gäller att få jämställda löner är lönekartläggning och arbetsvärderingar. Mest framgångsrik i detta avseende har kanske den kommunala sektorn varit. Det är mycket svårare att komma åt löneskillnader i olika branscher och sektorer. Det är tydligt att lönerna är lägre i kvinnodominerade branscher och sektorer än i mansdominerade. Det är ingen tillfällighet. Dit männen söker sig där stiger lönerna. Lönediskriminering kommer dock aldrig att avskaffas med ett ensidigt ansvar på arbetsgivaren. Utan arbetstagarorganisationernas aktiva medverkan är det omöjligt att åstadkomma jämställda löner. Enligt måste arbetsgivare både inom offentlig och privat sektor genomföra lönekartläggningar för att påvisa, åtgärda och förhindra osakliga löneskillnader mellan män och kvinnor. Detta tillsammans med planer för jämställda löner och jämställdhetsarbete är några av de viktigaste verktygen i för att åtgärda osakliga löneskillnader. Tyvärr kan vi konstatera att den borgerliga regeringen ändrade ordningen för detta viktiga arbete genom att införa kraftiga försämringar av kraven. Den borgerliga regeringen genomförde regler som innebär att arbetsgivare är skyldiga att genomföra lönekartläggning bara i stället för som . Dessutom förändrade den borgerliga regeringen kravet att upprätta jämställdhetsplaner och handlingsplaner för jämställda löner till att enbart gälla arbetsgivare med fler än 25 anställda, i stället för som tidigare fler än 10 anställda. Dessa förändringar innebär att av arbetstagarna inte omfattas av dessa viktiga jämställdhetsinsatser. Den politiska linjen för den borgerliga sidan är därmed helt uppenbar. Jämställdhet är inte en prioriterad fråga för de fyra borgerliga partierna. Viktigast är att förbättra regelförenklingen för företag. Vi anser att det är en dålig prioritering som kommer att straffa sig längre fram. Man ser inte resultatet , men kan man börja skönja det. Den politiska signalen är tydlig från de borgerliga partierna till landets småföretagare: Ni behöver inte bry er. menar att det krävs fler aktiva åtgärder mot diskriminering. menar att mångfaldsplaner, i likhet med jämställdhetsplaner, på ett positivt sätt kan bidra till bättre förhållanden på arbetsplatserna och i arbetslivet eftersom mångfald på många sätt är berikande och leder till kreativitet. Med mångfaldsplaner skulle man också på ett systematiskt sätt kunna skaffa sig en bild av hur personalsammansättningen ser ut på arbetsplatsen och med dem som utgångspunkt kan man utforma strategier för förändring där så behövs. Det är därför utgångspunkt att arbetsgivare med fler än tio anställda ska ha en lagstadgad skyldighet att upprätta mångfaldsplaner. Enligt dagens regler har arbetsgivaren skyldighet att vidta aktiva åtgärder vad gäller diskrimineringsgrunderna kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning. Detta innebär att arbeta målinriktat och i samverkan med arbetstagarorganisationerna med att genomföra rimliga åtgärder för att säkerställa att arbetsförhållandena lämpar sig för alla arbetstagare. Vidare ska arbetsgivaren verka för att alla ges möjlighet att söka lediga tjänster. menar att dessa aktiva åtgärder, i enlighet med förslag, ska omfatta samtliga diskrimineringsgrunder. anser att bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning ska vara en diskrimineringsgrund. Vi delar helt bedömning att arbetsgivare och andra som omfattas av lagens förbud mot diskriminering inte ska få missgynna en person med funktionshinder genom att underlåta att vidta särskilda åtgärder för tillgänglighet. Att underlåta detta ska klassas som diskriminering. I en verksamhet där man yrkesmässigt vänder sig till allmänheten bör det kunna krävas att det i möjligaste mån skapas förutsättningar för att funktionshindrade ska kunna ta del av verksamheten. Frågan utreds ytterligare inom , men menar att frågan redan är grundligt utredd i betänkande. Det finns ingen anledning att vänta . bör därför begära att regeringen omgående återkommer med ett förslag till ändring av diskrimineringslagstiftningen så att bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning utgör en diskrimineringsgrund. anser att verksamhet bör stärkas. Vi vill att det i uppdrag ska ingå vägledning av stat, landsting, regioner och kommuner i diskrimineringsfrågor. Det är en utökning av verksamhet.