prot · GX09134 · 2010-06-08 00:00:00 — Det fanns också ett statsråd som bland väldigt många andra statsråd i övriga delar av världen snabbast tog ställning och också hotade med att lagförslaget skulle få konsekvenser om det kom att genomföras. Jag vill därmed påstå att , bland annat genom att jag snabbt agerade eftersom jag hade tillräcklig kunskap och också gjorde ett politiskt uttalande i den här frågan, kanske har påverkat den process som annars kanske hade gått snabbare i . Jag har också i olika sammanhang fört diskussioner med afrikanska kolleger om hur vi ser på dessa fördomar och om vikten av att lyfta fram den här typen av frågor, för det är klart att Ugandafallet har gjort att det har funnits en och annan som har haft en och annan synpunkt på och hur vi lägger oss i inre angelägenheter, som de tycker. Jag kan lova att vi har jobbat hårt med den här frågan och också vågat ta politiska strider. Jag tror att det handlar om att vi på alla nivåer reagerar. Naturligtvis är också det starka stödet från riksdag en tillgång när man är ute och diskuterar den här typen av frågor, så jag tackar så mycket för det. Överläggningen var härmed avslutad. 20 § Svar på interpellation 2009/10:360 om kvinnornas situation i 129 Statsrådet (): Amineh Kakabaveh har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att och EU:s bistånd till ska få en mer tydlig inriktning på kvinnors situation när det gäller förhållandena på arbetsmarknaden, så att deras utbildning kan bli till gagn för det palestinska samhällets utveckling. Hon har också frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att och EU:s bistånd till ska få en tydlig inriktning på stöd till kvinnoorganisationer som bekämpar den kvinnofientliga hederskulturen. Som Amineh Kakabaveh konstaterar har och EU ett stort bistånd till det palestinska folket. EU är en av de största biståndsgivarna, och är en av de största biståndsgivarna bland EU:s medlemsländer. uppgick det totala svenska biståndet till palestinierna till . Vårt bistånd går dit det bäst behövs: till att främja fredsprocessen och fredsbyggande, till palestinskt statsbyggande och humanitära insatser. bidrar till att bygga en palestinsk stat, så att förutsättningarna ska finnas på plats för en permanent lösning av den israelisk/palestinska konflikten. Med utgångspunkt gränser hoppas vi att parterna ska enas om en tvåstatslösning; ett och som lever sida vid sida i fred och säkerhet. Det palestinska folket har många utmaningar framför sig, och de palestinska kvinnorna möter ännu fler. I den svenska samarbetsstrategin för utvecklingssamarbetet med och har kvinnors situation särskilt uppmärksammats, vilket inte minst kommer till uttryck genom stöd till palestinska kvinnoorganisationer via Kvinna-till-Kvinna, och genom att särskilt betona kvinnors rättigheter i vårt stöd till uppbyggnaden av rättssektorn. Kvinnors situation ges också särskild uppmärksamhet i det stöd till funktionshindrade som förmedlas via och stödet till psykosocial hälsa i . Inom det svenska stödet till utveckling av den privata sektorn planeras också särskilda insatser för sysselsättningsåtgärder för kvinnor och stöd till förmån för kvinnligt entreprenörskap. Mot bakgrund av den allvarliga händelsen utanför vill jag avslutningsvis påminna om att och EU fördömt våldsanvändande på internationellt vatten i samband med bordningen av den humanitära insatsen Ship to . Jag beklagar djupt de dödsfall som inträffat. Denna tragedi understryker behovet av en hållbar lösning till gagn för civilbefolkningen som levt med svåra umbäranden. EU har krävt att Gazas gränsövergångar öppnas och ovillkorligen, och hålls öppna, för humanitär hjälp, handelsvaror och personer. 130 AMINEH KAKABAVEH (v): Jag vill börja med att tacka biståndsministern för svaret. Biståndsministern fördömer det israeliska angreppet på Ship to . Hon beklagar det inträffade att nio fredsaktivister dödats av israeliska kommandosoldater, och hon talar om det som en tragedi. Jag tycker att det är ett vagt ställningstagande. Det är faktiskt vagt av en stat vars regering för många årtionden sedan fördömde krigföring i , som i sig var ett oerhört brott mot mänskliga rättigheter. Att beklaga och tala om tragedi är något som diplomater gör när de vill undvika att utpeka en ansvarig. En jordbävning är en tragedi där det kan vara omöjligt att utpeka en ansvarig. Men när någon dödas finns det någon som håller i vapnet, och handlar det om militära operationer finns det någon ansvarig som ger order. handlar den här debatten egentligen inte om Ship to utan om palestinska kvinnors och barns rättigheter. Antalet palestinska liv som gått till spillo är vida högre än det antal liv som tyvärr förlorades ombord på . Debatten här handlar om havande kvinnor som stoppats i israeliska vägspärrar och har dött därför att de inte hunnit nå ett sjukhus. Det handlar om palestinska barn som dött under bombade hus i , om en befolkning som bombarderats med fosforbomber som, om man inte dör, ger skador och ett livslångt lidande. Palestinska kvinnor och barn lider på , och värst lider de i . De lider inte endast av det israeliska förtrycket. De lider också när de diskrimineras av en traditionalistisk kvinnosyn som uppmuntras och upprätthålls av Hamas som hotar att sprida sig till alla palestinska områden. Det är en traditionalism och fundamentalism som uppstått till följd av det ökade israeliska förtrycket. Det känns lite futtigt att stå här och tala om att det gäller att ge kvinnor utbildning och att de har behov av ett ordentligt arbete när vi vet att varje sådant försök motarbetas av Hamas, som blir allt starkare ju hårdare det israeliska förtrycket blir. Likafullt måste vi göra det. När ett självständigt en gång uppstår ska det vara ett verkligt fritt , det vill säga ett med fri- och rättigheter också för kvinnor samt trygghet för barnen. Därför är det viktigt för oss att stödja de palestinska kvinnorna, att satsa på kvinnorna. Det är bra att Kvinna till Kvinna och finns, men de ingår inte i regeringens direkta arbete. Vad anser ministern om de palestinska kvinnornas situation? 131 (): Det här är en interpellation som kommit att kännas alltmer angelägen under de dagar som gått sedan Ship to kom i fokus genom det dödande och de övergrepp vi kunnat se. Konsekvenserna känns alltmer oroande. Jag vill nämna det kort eftersom det är en så dramatisk händelse i närtid. vill jag hänvisa till den debatt som hölls i kammaren i går. Det var en extra debatt angående dessa händelser. Vi har dessutom i s-gruppen begärt ett extra möte i utrikesutskottet, och jag har gott hopp om att det kommer att äga rum snart. Jag står bakom de uttalanden som Socialdemokraterna gjort, och jag står även bakom De rödgrönas gemensamma uttalande. Med det sagt vill jag övergå till dagens interpellation. Jag har tidigare i hållit ett seminarium som handlat om de palestinska kvinnorna. Den hade rubriken ingen fred, och jag tycker att den rubriken står sig än mer . När vi tittar på tv-bilderna och ser vilka som agerar, vilka krafter som finns på olika sidor, ser vi att det är väldigt få kvinnor. Kvinnorna är offer. Kvinnorna är mer sällan aktörer. Vi vet att det finns kvinnor i , på , i . Många palestinska kvinnor finns i diasporan. Vi har träffat ett antal av dem. Vi vet att det finns starka, duktiga, driftiga kvinnor som kraftfullt skulle kunna driva utvecklingen åt rätt håll. Men har de, tycker jag, marginaliserats i stället för att få ett ökat stöd. Vi vet också att en stor majoritet av de palestinska kvinnorna, , vill ha en lagstiftning som främjar jämställdhet mellan män och kvinnor. Det har vi sett av den undersökning som Center genomförde för bland just palestinska kvinnor. Den visar att det finns en stark strävan åt det hållet, vilket jag tror vore bra för det egna samhället, för individerna, kvinnorna, och för deras familjer. Det är något som vi har anledning att understödja. Vi vill stödja palestinska kvinnor. diskuteras ofta och länge av världens beslutsfattare, men de är ofta män. Därför är jag glad att det är kvinnor som deltar i denna debatt. Sedan behöver både män och kvinnor diskutera tillsammans. får vi utanför de geografiska områden där de palestinska kvinnorna lever höra deras egna röster. lever de väldigt isolerade; det gäller och kanske i ännu högre grad . Vad tycker de om politik och samhälle? Därför var det mycket bra att undersökningen gjordes. kvinnor är starka och kan, om de får möjlighet, avgöra framtiden. Att då stödja föreningar i som organiserar kvinnor, till exempel kvinnokooperativ som gör det möjligt för kvinnor att utbilda sig och ha en egen försörjning, är viktigt. En egen ekonomi för kvinnor rubbar ojämställda strukturer och öppnar för en palestinsk demokrati bygd underifrån. Även om det just nu är svårt att bygga uppifrån, vilket vi önskar vore möjligt, och att arbeta med maktstrukturerna i samhällena finns det ändå möjligheter att arbeta på annat sätt. Vi har sett att man genom att arbeta med kvinnor har lyckats nå resultat. Kvinnor har vunnit inflytande i sina lokalsamhällen, de har utvecklat kompetens och när de fått stöd att organisera sig har de kanske startat kooperativ och därigenom kunnat få en egen försörjning, kunnat utbilda sig och även stödja sina barn. Det är viktigt. Det ger dessutom goda lärdomar och pekar framåt. Jag tycker att det är viktigt att peka på det som vi genom undersökningen vet att palestinska kvinnor själva tycker så att vi har det med oss när vi utgår från vad vi vill och kan göra framöver. 132 Statsrådet (): Jag vill tacka Amineh Kakabaveh som ställde interpellationen. Alla tre hänvisar vi till den riksdagsdebatt som hölls i går med anledning av händelserna kring Ship to . Jag tror inte att det finns så stora skiljaktigheter mellan oss. Jag har förstått att det finns stor respekt för hur drivit och hanterat frågan, och den diskuterades som sagt i går. Den frågan kommer vi fortsatt att behöva hantera antingen vi kallar den tragedi eller inte. Jag vill gå tillbaka till interpellationen och lite grann blicka bakåt på mina som biståndsminister. Jag kan se hur den tragedi som drabbar den palestinska befolkningen har fördjupats blockaden av , inga fredsframgångar, isolering och krig. Även om jag delar uppfattning att vi ska tala om kvinnor som aktörer, inte bara som offer, ser vi, precis som Amineh Kakabaveh påtalar, att det är kvinnorna och barnen som drabbas värst. Det är åtminstone den tredje generationen kvinnor som får leva i sin svärmors hus, inte kan odla eget land, inte kan utveckla en egen affärsverksamhet och har svårt att under de politiska förhållanden som råder i kunna komma till sin rätt. Vi ser det också i de mer vardagliga händelserna. Att inte kunna köpa varor, att se hur priserna far i höjden och arbetslösheten breder ut sig skapar vanmakt. Och vi vet att våld föder våld. Det övervåld som har använt förs vidare och tar sig uttryck i en radikalisering av palestinierna. Vi har sett hur det kan spilla över och medföra våld mot kvinnor i hemmet och ytterligare försämrade livsmöjligheter för framför allt flickor och kvinnor i men också på . Vad har vi då gjort åt detta? Vad kan vi göra? Jag besökte en journalistutbildning på . En sådan utbildning tror jag är mycket viktig när man tittar på den situation som Hamas skapat. Det är en förtryckarkultur när det gäller kvinnorna som Amineh Kakabaveh sätter ljuset på. Vad betyder det, om vi slåss för de mänskliga rättigheterna, att det finns en god journalistutbildning för journalister som inte ägnar sig åt självcensur utan också börjar tala om bristerna i det palestinska statsbygget? Genom biståndet har vi försökt stötta den . Det gäller att se till att det finns kapacitet på palestinskt område att kunna bilda en egen stat, att kunna ha en fullgod demokrati och trovärdighet. Det finns hot mot det, vilket Amineh Kakabaveh tar upp. Därför har vi frågat oss vad vi kan göra i utvecklingssamarbetet. Det är anledningen till att vi nu lagt till privatsektorutveckling. säger att kvinnorna också ska vara ekonomiska aktörer och få möjlighet att utvecklas och kunna påverka, trots svåra omständigheter. Det är ett sätt. Ett annat är att ge mer direkt riktat stöd till kvinnor inom till exempel hälsosektorn och utbildningen, vilket jag tog upp i mitt svar på interpellationen. Här finns det anledning för oss att beakta utvecklingen inom Hamas, men också , vill jag påtala. På deras senaste partikongress var det en kvinnlig kandidat som ville komma in i deras partistyrelse, men hon lyckades tyvärr inte. Det säger oss en del om att vi har mycket kvar att göra för att stötta palestinier, inte bara för att de ska få sin frihet och få sina rättigheter tillgodosedda, utan också för att det palestinska statsbygget ska ta sin utgångspunkt i demokrati och respekt för mänskliga rättigheter. 133 AMINEH KAKABAVEH (v): Jag tackar biståndsministern. Det är ingen tvekan om att vi är eniga om att vi måste stödja kvinnorna och förstärka deras deltagande i demokratin. Framför allt ska de vara aktörer. Det är där det fortfarande brister i biståndet. Kvinnor på bägge sidor är inte med i fredsprocessen. Det är massor med byråkratiska hinder och nyliberalistiskt tänk. Det ställs krav, och man måste göra exakt som givarlandet gör. Jag vet inte hur man egentligen gör i fall, eftersom vi har både resolution och många andra lagar som reglerar vårt arbete ute i världen. Ockupationen är fruktansvärd, som vi alla är överens om, och förstärker traditionalismen, Hamas, religionen och patriarkerna. När jag var på besök under påskveckan hävdade kvinnorna själva och naturligtvis också männen, både de från radikala vänstern och vanliga människor, att det inte går att bedriva fredsarbete. En gång i tiden var de palestinska kvinnorna de bäst utbildade i hela och till och med de modernaste. kan till exempel en kvinna inte gå ut i om hon inte har med sig en man som kan bevisa att han är make eller brorsa. Annars går det inte att gå till salongen, gå ut på gatan eller gå och handla. Det är så fruktansvärt. En av de aktiva kvinnorna, Reda, beskrev situationen. Hon har själv blivit hotad: De ska klippa av tungan, håret och näsan om hon kommer ut utan slöja i . När man får höra de här beskrivningarna av ockupationen förstår man hur de kvinnliga aktörerna lider av den fruktansvärda situationen. Därför är det viktigt med utbildning av kvinnorna, även om de har varit de mest utbildade. jobbar de på marknaderna, och kvinnornas förvärvsarbetsgrad är tyvärr . Det är väldigt lite. Deras kunskap kommer inte till användning. De kan inte bygga ett land där de är involverade. De sitter hemma och tar hand om barnen, för det finns inte möjligheter för dem att lämna sina barn på dagis; det är väldigt dyrt. Utbildningarna är dyra, sade de kvinnor som vi träffade, både på kvinnocentret och inom PPP. Männen sade samma sak. Till och med i parlamentet sade man att det är dyrt. Till exempel kostar läkarutbildning . Det är inte möjligt att skicka kvinnor, men man skickar gärna sina söner till statusutbildningarna. Därför är det ännu viktigare att vi via vårt bistånd, som är så pass stort, satsar på kvinnoutbildning för att stärka kvinnorna. När man har utbildning måste man självklart få möjlighet att komma ut på arbetsmarknaden och få arbete. Detta hotas , när Hamas kvinnosyn sprids ut i hela landet. Det blir ännu större hinder för kvinnorna i och andra delar av landet. Det är det vi verkligen måste se till att förstärka. 134 (): Fru talman och statsrådet ! Det är svårt att debattera och prata om generellt. Det ser väldigt olika ut i olika delar av de palestinska områdena. Det är svårt att frigöra sig från den komplexa miljö som de här kvinnorna befinner sig i. Vi har både talat om och förhoppningsvis också lyssnat till dem inför denna debatt. Kvinnornas villkor styrs ibland av dem själva i större eller mindre utsträckning, men alltför ofta också av manliga familjemedlemmar i deras omgivning som sätter normerna. I finns det också en politisk rörelse som begränsar kvinnor. Hamas är ett exempel. Jag kan dela den uppfattning som kommit till uttryck att palestinska kvinnor är de som man har upplevt som väldigt moderna. Jag har träffat många välutbildade, starka och initiativrika kvinnor som känner att de pressas tillbaka. Men vi, de själva och det palestinska samhället har inte råd att avstå från dessa kvinnors deltagande i samhället. Man kan lätt tala förbi varandra i debatter som handlar om det här området därför att situationen ser olika ut och det är så svårt. Men genom att se kvinnorna och lyfta fram deras situation kan man också lära sig en del . Jag såg att föredrar en stark legal inblandning för en lagstiftning som gynnar jämställdheten i alla aspekter av livet. Det är mycket färre som tycker att religionen på något sätt ska vara överordnad, även om den gruppen har vuxit. instämmer i påståendet att demokrati är en styrelseform som inte är förenlig med islam, medan motsätter sig detta påstående. Det är en klar majoritet. Det är som tror att Hamas mål är att etablera en stat som garanterar grundläggande frihet. Vad kan vi göra ytterligare för att lyfta upp kvinnorna, som uppenbarligen har en väldigt stark demokratisk röst? 135 Statsrådet (): Vi har i de olika samarbetsstrategier som vi har med olika länder jobbat generellt med jämställdhet och kvinnor som ett av tre fokusområden och lyft fram detta, men också tittat väldigt mycket på hur FN:s resolution om kvinnor, fred och säkerhet kan implementeras framför allt i den typ av länder som strategin för och gäller, eftersom det är ett land i postkonflikt. Där tror vi att resolution är väl tillämplig. Vi har tittat på hur vi kan jobba mer aktivt med dessa frågor. Hela problematiken försvåras av den fruktansvärda situation som råder på de palestinska områdena. har ingen dialog med Hamas, och avspärrningspolitiken försvårar genomförandet av biståndet. Vi har det också väldigt svårarbetat givet den politiska utmaningen. Vi har försökt hitta kvinnoorganisationer. Vi jobbar också väldigt mycket med för att se till att vi kan särrikta insatser och framför allt lyfta fram kvinnor som aktörer delaktiga i det palestinska statsbyggandet med en förmåga att vara med i fredsprocessen. Den onda cirkeln tycker jag att Amineh Kakabaveh beskriver väldigt väl. Befolkningen är fortfarande en av världens mest välutbildade, men också en av de mest biståndsberoende på grund av ockupationen och avsaknaden av politiska lösningar . Fattigdomen fördjupas, utvecklingen avstannar, människor känner mer och mer vanmakt och radikaliseringen får fart, vilket i sin tur leder till att fred och försoning kanske blir svårare att genomföra. Det har blivit en sådan radikalisering på de palestinska områdena att man inte står upp för mänskliga fri- och rättigheter och demokrati. Hur ska det kunna bli en uthållig stat som kan bekämpa fattigdom på ett bra sätt och skapa delaktighet, inte bara vad gäller viktiga freds- och försoningsprocesser som kommer att vara nödvändiga utan också för att bygga ett land, om man inte låter kvinnor komma till sin rätt fullt ut? Den ideologi som stora delar av Hamas har och som interpellanten Amineh Kakabaveh tar upp handlar om att förtrycka kvinnor och kommer att fördjupa fattigdomen genom att man inte använder kvinnor som den hävstång som kommer att behövas. Det är därför det är så viktigt att diskutera hur vi kan stötta fredssträvandena politiskt men också se till att med biståndet bygga kapacitet för att kunna hantera av palestinskt ansvarstagande och palestinsk demokrati. Detta har vi varit inriktade på hela tiden, men det är mycket svårarbetat givet de politiska förutsättningarna. Förändringsaktörer på den palestinska sidan spelar den största rollen. De förtjänar inte bara vår sympati utan också väldigt mycket av vårt stöd. Det är dit vi nu försöker rikta mer av det svenska biståndet. 136 AMINEH KAKABAVEH (v): Tack för det, biståndsministern! Det är klart att det är väldigt viktigt. Vi har också en viktig roll i det hela från världens mest jämställda land som politiker eller representanter från riksdag eller regering. Vi måste också se till att vi visar att vi respekterar jämställdhet. Jag har haft debatter här i kammaren med utrikesminister om hur våra representanter för fram detta med jämställdheten i andra delar av världen. Jag är en av dem som har varit väldigt kritisk inte bara mot regeringen utan också mot olika politiska partier. När man till exempel ska diskutera jämställdhet i eller i andra delar av världen skickar man helst några karlar från sina egna partier att tala om jämställdhet. Jag har varit med om att man anpassar sig i kulturrelativistiskt tänkande för att inte trampa någon på tårna. När det gäller kvinnornas mänskliga rättigheter måste man alltid tala om kultur, religion och olika definitioner. Därför är det bra om vi en gång för alla kommer ihåg att vi inte ska göra så. Vi ska se till att kvinnors mänskliga rättigheter i andra delar av världen ska respekteras precis som här hemma i . Det är också ännu viktigare när det gäller därför att problematiken där är mycket djupare. Det finns till exempel systematisk diskriminering mot kvinnor där barngifte förekommer och en lag bygger på en egyptisk-turkisk rätt. I i har man ändrat, men i gäller fortfarande samma lag som diskriminerar kvinnor. Jag hoppas verkligen att den här debatten leder till att ser till att kvinnor ska vara aktörer, reagera och också vara med i fredsprocessen. 137 Statsrådet (): Jag vill återigen tacka Amineh Kakabaveh som med sin välformulerade interpellation har illustrerat en av alla de svårigheter som råder för palestinierna och uppmärksammat oss på hur vi konstruktivt och långsiktigt behöver jobba för att stärka kvinnors ställning i de palestinska områdena. De kan i de olika politiska riktningarna komma att spela en väldigt konstruktiv roll. Om vi skulle göra det motsatta mot det vi gör, det vill säga att inte stötta kvinnor, skulle vi gå förlustiga en möjlighet att kunna skapa dessa typer förändringsagenter, fredsagenter och aktivister men också kvinnliga entreprenörer och kvinnliga läkare. Det är kvinnliga aktivister som ska kunna fortsatt se till att ska kunna utvecklas. Just nu är det extremt svåra tider. Det är också därför som det är viktigt med en politisk lösning. Biståndet kan bara bidra till att lindra. Utvecklingskraften och förmågan måste komma från palestinierna själva. Jag hoppas att vårt stöd ska kunna bidra till att hjälpa. Jag är glad att vi hade möjlighet att diskutera den här frågeställningen. Som jag sade tidigare får vi säkert all anledning att återkomma. Överläggningen var härmed avslutad. 21 § Svar på interpellation 2009/10:433 om demokratiutveckling 138 Statsrådet (): har ställt ett antal frågor till utrikesministern angående den demokratiska utvecklingen i . Interpellationen har överlämnats till mig. De frågor har ställt är 1.hur demokratiutvecklingen i sett ut före valet och fram till valet 2.om bedömningen är att valet i skett fritt och rättvist 3.vilka nya initiativ som avses att tas med anledning av valet i . Som framgått vid tidigare svar på riksdagsfrågor om delar den oro över det minskande demokratiska utrymmet i . De restriktiva lagar som antagits, bland annat lagen om enskilda organisationer, begränsar kraftigt det civila samhällets möjlighet att verka, och antalet registrerade enskilda organisationer har sjunkit med hälften sedan lagen antogs. Mediefriheten är begränsad, tidningar har stängts och journalister har lämnat landet. En av de få oberoende nyhetstidningarna, , tvingades lägga ned något som jag kritiserade i ett uttalande . Inför valet har det förekommit uppgifter om trakasserier mot och fängslanden av oppositionella, och det är mycket allvarligt att den ledande oppositionsledaren varit fängslad under valet och fortsätter vara det. Även fängslandet av Birtukan Mideksa har jag kritiserat i ett uttalande . Mot bakgrund av detta har oppositionens möjligheter att nå ut till potentiella väljare varit begränsade inför valet.