prot · GX0998 · 2010-04-06 00:00:00 — Då är min fråga till utrikesministern: Vad gör nu i FN när FN håller på att peka ut vilka personer som ska bli föremål för reserestriktioner och frysta tillgångar? Det är min fråga. Eftersom det här inte är direkt , hoppas jag att i den här frågan vågar stå upp och tydliggöra att FN nu ska vara tufft mot den eritreanska regimen. 11 (): Europeiska unionen kommer att fortsätta ge i bistånd, trots att och tusentals andra människor är fängslade utan rättegång och övergrepp mot mänskliga rättigheter pågår och stundligen. Det finns ett jättestort problem med att fördöma en regim för att den bryter mot mänskliga rättigheter och belöna den. Europeiska unionen fortsätter att skicka biståndspengar till , och den eritreanska regimen fortsätter att kränka mänskliga rättigheter. Då är frågan vad den gör inom Europeiska unionen. Vi är en av 27 medlemsstater. Vilken politik driver vi där för att på olika sätt få att respektera mänskliga rättigheter? Då är frågan om att dra in de här biståndspengarna en naturlig fråga som måste ställas och naturligtvis kommer upp. Vi kan naturligtvis säga att vi inser att landet är fattigt och behöver hjälp. Men stödet måste enligt min mening villkoras så att landet antingen åtminstone stöder eller följer de mest grundläggande mänskliga rättigheterna rätten till liv, frihet, personlig säkerhet eller också måste man se till, och det låter sig lättare sägas än göras, att pengarna går direkt till befolkningen och inte till regeringen direkt eller indirekt. Som det nu är betalar Europeiska unionen understöd till regeringar som bryter mot de mänskliga rättigheterna allmänt sett och särskilt i . Då är min fråga till utrikesminister : Hur motiverar utrikesministern att , som det förefaller mig, inom Europeiska unionen är passivt i frågan om att dra in biståndet? Och hur ser han och den på strategin att dra in biståndet för att på så sätt öka trycket på regimen i ? Precis som har sagts här har den strategi som har prövats varit resultatlös. Den har varit utan framgång. Då är det ju lite konstigt om man bara säger att vi driver tyst diplomati, men vi ser inget resultat, och ska vi driva mer av den resultatlösa politiken. Hur länge ska den strategin pågå, som bland annat frågade? Man kan inte vänta hur länge som helst, enligt min mening. Var menar utrikesministern att gränsen går för att ska, till exempel inom Europeiska unionen, agera för att dra in biståndet? 12 Utrikesminister (): Det faktum att successiva regeringar har gjort ansträngningar som inte har lyckats kan inte vara något övertygande argument för att slå in på en linje som alla som har sysslat med frågan är övertygade om skulle komma att misslyckas. Det är skillnad mellan att ännu inte ha lyckats och att slå in på en politik som med all sannolikhet skulle komma att misslyckas. Och när jag talar om misslyckas i det fallet vill jag vara tydlig med att vi har att hantera en människas liv som förmodligen befinner sig i en mycket utsatt situation. Våra möjligheter till kontroll över vad som skulle inträffa med honom i ett läge där vi skulle slå över till en annan linje är närmast obefintliga, om ni förstår vad jag menar. Så en viss försiktighet i umgänget med frågan är påkallad, och det tror jag att alla är rätt medvetna om. Jag vill bara säga till , när vi använder uttrycket tyst diplomati, att vi inte är tysta om vad vi tycker. Vi är inte tysta om vad vi vill. Det tror jag inte heller att menade, men jag vill bara göra det klarläggandet. Men där vi faktiskt är tysta, och där jag personligen är övertygad om att det är rätt, är med att i detalj informera om kontakter och åtgärder som vi vidtar. Det som jag har sagt tidigare och fortsätter att säga är att det här är en fråga som är högt prioriterad. Det arbetas med den. Det kan jag försäkra. Hade jag känt till någon sten som ännu inte var vänd i frågan hade jag sett till att det hade vänts på den stenen. Det vänds kontinuerligt på stenar i denna fråga, och det kommer att fortsätta att så vara fallet intill dess att vi har den lösning som vi strävar efter. tog upp frågan om de FN-sanktioner som har beslutats och som är relaterade till den regionala situationen och specifikt till situationen i och de individuella sanktioner som ska beslutas. Det här ligger i sanktionskommittén inom FN. Den är sammansatt av medlemmarna av säkerhetsråd. I detta ingår inte , ty följande har vi ingen del i den direkta sanktionsdiskussion som där förs. Den förs i allmänhet bakom synnerligen lyckta dörrar. De sanktionerna är relaterade till det som säkerhetsrådet har sagt att de ska vara relaterade till, så jag är inte alldeles övertygad om att det vore klokt att försöka föra in andra frågeställningar, förutom det faktum att jag är övertygad om att de skulle tillbakavisas av säkerhetsrådets medlemmar, och då skulle tillbakavisandet i sig vara en negativ signal. tar upp frågan om biståndet. Och det är alldeles rätt, som han säger, att EU ger ett visst bistånd också till . Det är en del av det så kallade som vi har med ett mycket stort antal olika stater, och där ingår denna. Inte alla dessa stater, om jag uttrycker saken försiktigt, är några fullfjädrade demokratier med en samhällsutveckling som vi har anledning att vara stolta över. Det är därför som vi har tyckt att det varit riktigt att fortsätta med ett begränsat stöd till . Det är inriktat på vissa saker. Det är den humanitära situationen som är svår. Man ska aldrig låta enskilda människor drabbas av det faktum att de råkar leva under en viss typ av regim. Det är inriktat på att försöka stödja mänskliga rättigheter, svårt som detta kan vara, och det är inriktat på försök till god samhällsstyrning. Det finns en framtid för bortom de svårigheter och den situation som landet har . Det är också inriktat på att kunna bibehålla den politiska dialog som finns med , som är betydelsefull också i det konkreta fall som vi talar om . När detta är sagt håller jag gärna med om att det alltid är en känslig avvägning att göra, alldeles bortsett från detta synnerligen ömmande och synnerligen för oss viktiga konsulära fall, när det gäller bistånd till den här typen av regimer. Därför är vi inriktade väldigt mycket på att se till att biståndet sker på ett sådant sätt att det medverkar både till de omedelbara humanitära målen och till de långsiktiga andra mål som vi kan ha när det gäller relationerna, i detta fall mellan Europeiska unionen och landet i fråga. 13 (): Jag får tacka utrikesministern för svaret. Ja, vi har att hantera en människas liv. Då är frågan: Kan vi vänta med att agera mer kraftfullt? Där är vi inte riktigt överens. Jag hade kanske inte väntat mig det heller, men jag hade hoppats på en öppning för en tydligare och mer kraftfull svensk politik för att få hem till . Det har alltså snart gått . Under dessa år har fler journalister arresterats. Enligt Reportrar utan gränser sitter ca 30 journalister i fängelse i . I förhållande till befolkningsmängd är det jämförbart med och . Det är under all kritik. Vi vet att förhållandena i fängelserna är usla. De regimtrogna säger dock klart och tydligt att mår bra. Hur kan vi lita på det när ingen från har fått besöka honom? Säger man så men döljer något? Det kan vi inte veta eftersom ingen har fått lov att besöka honom. antog en resolution som kräver att friges. Det var mycket positivt. Europeiska unionen kan dock göra mer för att se till att de mänskliga rättigheterna blir verklighet i och för att få och många andra fångar frisläppta. Det vore på sin plats, som var inne på, att EU:s bistånd till stoppas. EU och kom överens om ett nytt biståndsavtal för perioden 20082013. Summan ökade från till , det vill säga långt . Om man fortsätter med detta, vad ger det för signal till landets regim? Helt fel signal, tror jag. Det finns ingen anledning för att via ekonomiskt bistånd stödja ett land som håller en svensk medborgare tillika EU-medborgare fängslad utan rättegång och som totalt saknar ambition att påbörja demokratiska reformer. Däremot är det viktigt att det humanitära biståndet fortsätter och går till de eritreaner som behöver det, till exempel till dem som lider av svält. Jag begär kanske för mycket av utrikesministern igen, men jag vill att ska agera och verka för att stoppa allt bistånd som ligger utanför det humanitära. Jag ser fram emot utrikesministerns svar på hur han tänker agera i frågan. 14 i (fp): Utrikesministern sade att fallet kräver försiktighet. Det gör det säkerligen. Många av dem som fängslades med har dött i fångenskap, och de hade förmodligen ingen utländsk regering som brydde sig om dem. Den största risken för politiska fångar i diktaturer runt om i världen är att ingen bryr sig. Man sitter inspärrad utan att någon ser det. Vad gäller FN:s sanktioner menar jag på intet sätt att ska föra in fallet som ett skäl eller en ytterligare grund för vilka som ska hamna på listan till . Självklart bryr sig FN i säkerhetsrådsresolutionen bara om att har en destabiliserande roll för freden i regionen. Utrikesministern vet dock mycket väl att FN är politik. Just nu sitter man säkert i sanktionskommittén och funderar på om man ska vara mjuk eller hård mot regimen. sitter inte med vid bordet, men vi har ambassadörer på plats och vi finns i FN:s korridorer. Jag hade därför önskat att utrikesministern hade varit tydlig med att vi som land ska lobba för att sanktionskommittén ska vara hård mot , för det är en skurkregim med en skurkpresident. Hur tänker hantera sanktionerna? Det förekommer att det i samlas in pengar till regimen i , pengar som används till vapenköp och annat. Hur ska stoppa detta så att vi inte är med och finansierar brott mot FN:s sanktioner? 15 (): Hur man i länder som styrs av diktatorer och där villkoren är eländiga når fram till folket med utländskt bistånd är en urgammal diskussion. Vi vet att det är svårt; och många andra länder är exempel på dilemmat att både stödja och fördöma. pekar på detta i fråga om . Visst är det bra med bistånd till fattigdomsbekämpning och god samhällsstyrning, men är det otvivelaktigt så att pengarna också indirekt stöder den regim som sitter i landet. Jag tror i och för sig inte att vi är oense om detta dilemma, utan frågan är hur man bedömer situationen i . Min fråga gäller Europeiska unionen. Vilken linje driver och vilken position har i ministerrådet när denna fråga kommer upp och när det gäller att ställa krav på i fråga om mänskliga rättigheter och kanske också just fallet ? Vilken hållning har andra regeringar? Det vore bra om utrikesministern kan säga något om det. Utrikesministern genmäler att det faktum att inga resultat syns inte innebär att man ska byta politik eftersom alternativet kan vara ännu sämre. Detta är bekymmersamt. Ännu sämre politik än den nuvarande innebär, vilket jag helst inte vill spekulera i, att skulle kunna omkomma. Frågan måste dock fortfarande ställas. Nuvarande politik har inte varit framgångsrik. Måste man då inte trots allt pröva en annan politik, en politik som innehåller villkor för till exempel Europeiska unionens bistånd till ? 16 Utrikesminister (): Låt mig ta vid där slutade. Jag håller med om att det är ett dilemma, och vi är medvetna om detta. och andra säger att politiken inte har lyckats, och så är det i någon utsträckning. Kritiken antyder dock att det har varit likadant , och så är det inte. Bortom det faktum att vi inte skickar pressmeddelanden och ger intervjuer i detalj förändras vårt agerande . Vi prövar ständigt. Som jag sade tidigare lyfter och vänder vi på alla stenar. Vi har vänt på en del konventionella och okonventionella stenar och på en del uppenbara och alldeles påtagligt mindre uppenbara stenar. Finns det ytterligare stenar att vända på försäkrar jag att vi kommer att göra det även om det tar oss till utkanten av vad vi normalt ägnar oss åt i svensk utrikespolitik. Politiken förändras och aktiviteten fortsätter, men vi tror inte att det är lämpligt att skicka pressmeddelanden om varje detalj i detta. Det är en bedömning som är lika tydlig under denna regering som under den förra. Agerandet utvecklas dock ständigt. fråga gällde hur vi ska hantera FN-sanktionerna. Dem ska vi hantera på det sätt som vi alltid gör. Vi hör till dem som är och ska vara rätt fundamentalistiska när det gäller att implementera beslut som fattas av . Det kommer vi alltså självfallet att göra när besluten väl når oss. Dilemmat bistånd eller inte bistånd illustreras också i diskussionen här. säger att vi borde stoppa allt bistånd utom det humanitära. Det humanitära biståndet är dock en rätt stor del av det som ges. säger att vi borde ompröva allt bistånd, men det kanske inte är så klokt att börja ifrågasätta stödet till mänskliga rättigheter. Jag fick en konkret fråga tack och lov fick jag lite information igen om vad de andra medlemsstaterna säger. Inget land har motsatt sig kommissionens förslag när det gäller inriktningen av detta. Vi ska inte glömma att det också har att göra med att vi har intresse av att engagera i andra frågor som rör den regionala säkerheten. Det handlar inte bara om gränskonflikten mellan och , där oavsett regim har mer rätt än den andra parten. Det handlar också om konflikten i och situationen i . är en aktör. Som europeisk union har vi intresse av att ha en relation till den aktören och av att ha en dialog med den aktören. Inom ramen för den dialogen är det naturligt att vi utnyttjar de möjligheter som kan finnas att föra fram andra frågor som kan vara av intresse för oss. Att förlora den kanalen skulle inte nödvändigtvis vara av intresse när det gäller att lösa det konkreta problem som vi diskuterar här. Det är bra att vi då och då får denna möjlighet att diskutera saken också i . Jag tror att vi är helt ense om vad vi vill uppnå. Vi är inte tysta med vad vi vill uppnå. Vi är inte tysta med vad vi tycker. Det är naturligt att man i vill ha en något större öppenhet jag skulle uppfatta det som relativt upprörande om så inte var fallet. Men det är också naturligt att vi har att pröva den framgångsväg som vi tror har störst förutsättningar. Jag kan försäkra att vi ständigt gör det. 17 (): Jag tackar utrikesministern för svaret. Jag tackar också och som deltagit i den här interpellationsdebatten. Det ger större tyngd och kraft när man tar upp sådana här frågor blocköverskridande. Det tycker jag är glädjande. har ju syftet att få frisläppt genom att rikta mycket ljus mot . Vi gör det tillsammans med ledamöter i och andra aktörer som journalister, tidningar och det civila samhället. Vi vet att diktaturer hatar att få den belysningen på sig. Ofta kan det ha en hämmande effekt. Den bör enligt mig och ändra sin strategi för att få fri. Låt honom inte, som tog upp, gå samma sorgliga öde till mötes som den svenske medborgaren som så tragiskt avlidit på grund av de fruktansvärda förhållandena i de eritreanska fängelserna. Jag anser att det är dags att agera rakt och tydligt och ta upp frågan i olika forum, visa en tydlig och öppen linje och en politisk strategi som inte längre håller fast vid det tysta. Det är något som jag är överens med utrikesministern om. Jag vill inte säga att regeringen inte har gjort något; det tror jag att man har. Vi ser olika på hur vi ska agera. Jag förstår inte hur det skulle skada om frågan togs upp i olika forum där vi möter eller möter andra EU-länder som diskuterar detta. Det skrivs ju om ärendet i medierna här hemma i liksom utomlands och på Internet. Jag förstår inte varför man inte kan vara mer kraftfull i vissa forum. 18 Utrikesminister (): Jag avstår från ett slutanförande. Jag tror att vi är eniga om vad vi vill uppnå. Jag tycker också att det är bra att det då och då blir diskussion. Jag delar uppfattningen att det är bra att den är blocköverskridande och kan föras i den anda som vi har haft . Jag kan försäkra att vi kommer att fortsätta att vända på alla de stenar vi är medvetna om. Om vi hittar en ny sten som det ska vändas på kan jag försäkra att vi kommer att vända på den också. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellationerna 2009/10:290, 291, 292, 299 och 310 om ekonomisk politik och jämställdhet 19 Finansminister (): , , , och har interpellerat i frågor om ekonomisk jämställdhet. har dessutom frågat mig varför har en högre beskattning av pensionärer än löntagare med samma inkomst. Jag väljer att ge ett gemensamt svar på dessa interpellationer. Jämställdhetspolitiken är central för att trygga välfärden och skapa förutsättningar för att möta långsiktiga utmaningar. Regeringen har därför mer än tiodubblat resurserna till jämställdhetspolitiken . Ekonomisk jämställdhet skapas genom ett långsiktigt och strategiskt arbete. För att främja kvinnors och mäns lika möjligheter att utvecklas i arbetslivet och för att skapa förutsättningar för samordning, analys och uppföljning av jämställdhetspolitiken, har därför regeringen beslutat om en strategi för jämställdhet på arbetsmarknaden och i näringslivet. Nyckeln till ekonomisk jämställdhet mellan kvinnor och män är ett jämställt arbetsliv. Nivån på många typer av transfereringsinkomster bestäms av arbetsinkomsten. Med en politik inriktad på jämställda löner och fler kvinnor i arbete skapas förutsättningar för jämlika disponibla inkomster. Jobbskatteavdraget är utformat så att det ska löna sig bättre att arbeta. Detta gäller för såväl kvinnor som män, och oavsett om man är gammal eller ung. När det gäller pensionärernas ekonomiska situation är det avgörande att har en stark ekonomi. Då krävs en politik som är inriktad på att få fler i arbete. Fler får mer i lön och pensionerna räknas upp snabbare. Med fler i arbete skapas förutsättningar för att det ska finnas tillräckligt med hjälpande händer inom vård och omsorg som finansieringen av välfärden säkras långsiktigt. Arbete och ansvar för hem och familj måste gå att förena. Skattereduktionen för hushållsarbete underlättar för kvinnor och män att få ihop vardagspusslet. Jämställdhetsbonusen skapar förutsättningar för ett jämställt föräldraskap och ett jämställt deltagande i arbetslivet. Även jobbskatteavdraget gynnar jämställdheten. Två makar som arbetar halva året var får behålla mer av arbetsinkomsten än om en är helt föräldraledig och en jobbar . ska vara ett bra och tryggt land att åldras i. Därför vill jag avslutningsvis framhålla att pensionärerna, kvinnor som män, är en prioriterad grupp i regeringens fortsatta arbete. Talmannen meddelade att , som framställt en av interpellationerna, anmält att han var förhindrad att delta i debatten. 20 (): I svaret sägs att resurserna för jämställdhetsarbetet har tiodubblats. Det är naturligtvis positivt. Problemet är att resultaten går åt fel håll. Jämställdheten har gått tillbaka sedan regeringen tillträdde. Det är det som är det stora problemet. Man kan se det på att kvinnors ekonomi har blivit sämre än mäns. Det handlar om skattesänkningar och förändringar när det gäller a-kassa och sjukförsäkring. Man måste se det i sin helhet. Skattesänkningarna har framför allt gått till män och framför allt till rika män. Jämför man män och kvinnor går en majoritet av sänkningarna till männen. Jämför man rika män och fattiga kvinnor blir det ännu tydligare att resurser försvinner från de fattiga kvinnorna till de rika männen. Det tycker jag att man måste ifrågasätta ur ett jämställdhetsperspektiv. Även om intentionerna är goda har resultaten tyvärr blivit dåliga. Regeringen menar att man vill gynna arbete och att det handlar om arbetslinjen. Det låter ju bra. Problemet är att många kvinnor inte vill annat än att jobba mer. Många kvinnor är deltidsarbetslösa en del frivilligt en hel del ofrivilligt. Det finns ju inga heltidsjobb att få. Det finns en diskriminering mot kvinnor i arbetslivet. I kvinnodominerade områden både i den offentliga och privata sektorn är det deltid som gäller. Det blir då ändå svårare att få ekonomin att gå ihop. Till detta kommer att man har förändrat reglerna för deltidsarbetslöshet som gör att man i princip inte kan vara deltidsarbetslös om man inte är beredd att leva på en extremt låg ekonomisk nivå eller har en man som försörjer en. Det slår extra hårt mot ensamstående kvinnor med barn. De ska ju försörja sina familjer själva. De har fått det ännu svårare att gå ihop. Ett budskap som dessa kvinnor möts av är att de ska säga upp sig från sitt deltidsjobb och söka heltidsjobb. Men det finns inga jobb att få. Det är det som är grundproblemet. Även om man säger att de får större skattesänkning om de jobbar mer och tjänar mer är detta inte en realitet för många av kvinnorna. Det är få som har sökt jämställdhetsbonus och den gör en liten skillnad i ekonomin även om man får det fullt ut. När det gäller avdrag för hushållsnära tjänster är det också en stor snedfördelning. Man kan se att de som framför allt har sökt det är höginkomsttagare och nästan ingen bland låginkomsttagarna, alltså en liten andel som har sökt det. Därför kan man se att det slår väldigt negativt, och det blir återigen en förskjutning mot dem som har mest som får ännu större förmåner. Det kan vara minst lika tufft att få livspusslet, som man talar om, att gå ihop för en ensamstående kvinna med barn. Men hon har inte råd att anlita någon för att utföra hushållsnära tjänster och därmed få göra avdrag för det. Jag skulle därför gärna vilja se en jämställdhetspolitik som inte bara riktar sig till de kvinnor som har bäst inkomster och störst förmögenhet utan en jämställdhetspolitik där man faktiskt ser helheten, och där är kvinnorna missgynnade jämfört med männen . Min förhoppning är alltså att man helt enkelt ser över denna politik och kommer tillbaka med ett bättre förslag. 21 (): Jag tycker inte att jag har fått ett svar av finansministern på min fråga: På vilka fakta och omständigheter grundas finansministerns och regeringens politik att som enda välfärdsstat har en högre beskattning av pensionärer jämfört med löntagare med samma inkomst? I svaret hör vi att jobbskatteavdraget är utformat så att det ska löna sig bättre att arbeta. Vi socialdemokrater tycker också att det ska löna sig att ha arbetat och att skatten på pension ska vara densamma som skatten på lön. har 1,7 miljoner ålderspensionärer varav är kvinnor. Till dem kan man också räkna en halv miljon förtidspensionärer varav majoriteten utgörs av kvinnor. Genomsnittspensionen för ålderspensionärer är . Pensionen för kvinnor är lägre, och det är väl ingen som blir förvånad över det eftersom den, precis som det står i svaret, följer löneutvecklingen, vilket talade om . Genomsnittspensionen för kvinnor är . Skatten för en manlig genomsnittspensionär är högre och för en kvinnlig genomsnittspensionär högre , eftersom kvinnorna har lägre lön, än för dem som förvärvsarbetar. Om man räknar under en livstid får kvinnorna antagligen tillgodoräkna sig lite mer eftersom de lever . Men som kvinnorna lever ska de kunna försörja sig själva. Jag hoppas att finansministern och jag är överens i den frågan. Såvitt jag vet har denna regering inte kommit med någon ny jämställdhetsproposition. Då är det den förra regeringens som gäller, och enligt den ska man ha makt att kunna forma sitt eget liv. För många kvinnor, pensionärer och de som har låg pension, är detta en omöjlighet i högerregeringens . Jag hoppas verkligen att finansministern tar del av denna statistik, och jag är övertygad om att han också har gjort det. Men tydligen har det inte gjort ett så stort intryck att regeringen ändrar sin politik på detta område. Man kan se att de som har mycket låg pension trots en liten skattesänkning har fått mindre pengar eftersom pensionerna har blivit lägre för många. Det gäller även pensionärer med små inkomster. Jag kontrollerade detta med min mamma som har en mycket låg pension. Hon fick mindre i pension . Så slog det för henne. Hon har en pension på . Om hon hade varit ensamstående hade hon antagligen haft väldigt svårt att klara sig även om hon då hade fått bostadstillägg.