prot · GX09134 · 2010-06-08 00:00:00 — Visst ändras allt, men efter att man varit med och fattat ett beslut där faktiskt hela , på så sätt att det inte fanns någon avvikande mening, stod bakom regeringens ståndpunkt säger man att man ska fatta ett annat beslut utifrån miljökonsekvenser trots att man i förordningen säger att man ska ta hänsyn till kontrollernas effektivitet, utveckling av anställningsförhållanden inom yrket, harmonisering av regler inom bland annat områdets genomförande och vägavgifter samt social lagstiftning och säkerhetslagstiftning. Man nämner inte att detta är viktiga aspekter. Dessa aspekter är viktiga för att vi ska kunna vara med och påverka de bilar som kommer och kör genom vårt land, oavsett om de har gods eller är tomma, så att vi har bilar som inte släpper ut så mycket och att lagar och regler följs. Det är också oerhört viktigt. När vi nu öppnar för cabotaget på detta sätt har man en möjlighet att kontrollera. Förut har det varit svårare att komma till stånd med detta eftersom det har varit olika regler i de olika länderna. Jag tycker att det är märkligt att ministern så här snart efter att man har fattat ett beslut går ut och säger att man vill något annat. Om det är så att man vill något annat måste man i så fall också återkomma till och faktiskt diskutera det med de berörda trafikutskottet, med flera. 60 Statsrådet (): Skulle vi vara i ett sådant läge att vi är i diskussion om cabotage återkommer vi naturligtvis till och . Där är dock inte den frågan. Det är nya cabotageregler som gäller från , och de cabotagereglerna gäller. Det är nämligen EU-gemensamma regler. Jag säger inget annat än vad som har sagts i , men jag tror däremot att det är oerhört viktigt att mitt i miljödebatten och miljödiskussionerna om klimatpåverkan ständigt ha fokus på hur vi kan förändra och förbättra regelsystemet allt i syfte att minska klimatpåverkan. Det är det jag lyfter fram i detta sammanhang, och det är det som också är den del av det kommissionen kommer att lyfta fram framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2009/10:494 om finansieringen av ny Skurubro 61 Statsrådet (): har frågat mig vilka initiativ jag avser att vidta för att komma till rätta med den sortens principiella frågor som finansieringen av en ny Skurubro är ett exempel på. menar att det skapar problem när olika kommuner inte är villiga till samma finansieringslösning. Detta kan, enligt , exemplifieras med att kommun vill införa vägavgifter på den nya medan kommun motsätter sig avgiftsuttaget. Utökade möjligheter till medfinansiering och ökat regionalt inflytande tillhör de viktigaste förändringarna som regeringen har genomfört i förhållande till tidigare planeringsomgångar. Medfinansiering från kommuner och privata aktörer ökar utrymmet för angelägna åtgärder. Det är viktigt att framhålla att medfinansiering är en frivillig uppgift för företag, kommuner och landsting. Det är därmed också viktigt att beslut om medfinansiering kommer fram genom lokala och regionala diskussioner och överenskommelser. Byggandet av den nya bron över ingick i det förslag till länsplan för regional transportinfrastruktur för perioden 20102021 som presenterade . Enligt förslaget ska den nya delvis finansieras med vägavgifter. Baserat på förslaget har regeringen fastställt den ekonomiska ramen för länsplanen. Länsplanens innehåll har dock slutligen fastställts av i vad gäller med förbehåll för att godkänner lånefinansiering av investeringen. Utgångspunkten för åtgärdsplaneringen i har varit den Stockholmsförhandling som leddes av . Det bör ha gett goda möjligheter för avvägning mellan olika intressen inom länet. Beslut om vägavgifter kan inte slutligt fattas vare sig av en enskild kommun eller av ett län. Finansieringslösningen för innebär att investeringen finansieras genom lån i . När bron öppnas för trafik ska avgifter tas ut av trafikanterna. Avgifterna används för att betala amortering och räntekostnader för lånet. Lånedelen av finansieringen kräver beslut av . Regeringen har därför i vårtilläggsbudgeten lämnat förslag som möjliggör detta. Beslut om själva avgiftsuttaget fattas av regeringen i form av en förordning. Slutligen vill jag lyfta fram att avgift endast föreslås för passage över den nya bron. Passage över den nuvarande kommer fortsatt att vara avgiftsfri. 62 (): , jag har ställt denna fråga till dig tidigare. Det var i en frågestund, och du svarade då att det är spännande med nya finansieringslösningar. Man kan tycka att det är spännande med nya sätt att hitta pengar, men det handlar inte bara om att få fram pengar. Det här är faktiskt också en demokratisk fråga. Det är en demokratisk fråga, och den ställs på sin spets just vad gäller byggandet av . För att kunna passera måste de som bor på betala pengar. De tycker inte att man ska finansiera brobygget på detta sätt, men det tycker de som bor i och är mitt emellan och . De tycker att det är ett bra sätt att finansiera den. Där har man blivit oense, så detta är ett väldigt bra exempel för att visa på de faror som finns med denna typ av finansiering. Vad händer exempelvis med kommunernas självstyre? skriver moderata kommunstyrelsens ordförande och moderata gruppledaren i i att en ny bro ska finansieras av staten: Vi har fått svart på vitt att vi värmdöbor vill ha en ny Skurubro och att den ska finansieras av staten. Det visar den opinionsundersökning kommun låtit göra. Detta ligger helt i linje med vad vi moderater i vill. i , däremot, har en annan viljeinriktning, och det är att man ska bygga bron. De har i samma tidning, i ett tidigare uttalande, sagt att bron ska byggas på detta sätt oavsett vad man tycker i . Detta ställer en hel del frågor som jag hade hoppats få svar på. Medfinansiering är en frivillig uppgift för företag, kommuner och landsting, svarar infrastrukturminister . Men vari ligger friheten och frivilligheten för dem som bor på och måste passera denna bro? Man tycker alltså att det finns andra sätt att lösa det på för att klara de akuta problemen, och man tycker faktiskt att staten ska vara den som finansierar . Det är detta jag skulle vilja ha svar på från . Infrastrukturministern säger i slutet av sitt svar: Beslut om själva avgiftsuttaget fattas av regeringen i form av en förordning. Vad fattar regeringen för beslut i detta fall, när två borgerligt styrda kommuner alltså står mot varandra och en borgerlig regering sitter i mitten och ska fatta beslut? Hur ställer man sig då? Och var kommer demokratifrågan in, ? 63 Statsrådet (): Tack, , för interpellationen. Den visar åter skillnaden mellan oppositionens och regeringens syn på infrastruktur i . Vi har skapat stora möjligheter, via arbete, att knyta ihop och skapa förutsättningar för väg- och järnvägsinfrastruktur och en förstärkning av kollektivtrafiken i regionen. Precis som också säger är det ett tydligt regionalt ansvar. Kommunernas delaktighet ligger som grund för regeringens ställningstagande. Regionen har naturligtvis ett ansvar att knyta ihop det till ett förslag, och det var regionens förslag att skulle vara med i paketet i syfte att skapa möjlighet att finansiera . Det är det underlaget som regeringen har valt att gå på. Det ser jag i allra högsta grad som ett tydligt demokratiskt arbete. Det arbetssättet är avgörande för att får resultat av de stora satsningarna på att förbättra all infrastruktur här. 64 (): kan stå här och slå sig bröstet, men vet att i det förslag till budget som vi socialdemokrater har lagt fram tillsammans med och har vi lagt mer pengar på just infrastruktursatsningar i det här området. Men det tillhör en annan debatt; nu vill jag prata om . Ministern säger att det här har kommit fram i förhandlingar tillsammans med . Ja, inledningsvis fanns i de statliga planerna en ny Skurubro med, sannolikt . Men i och valde då, 2007 alltså, att prioritera annat. ville satsa på tunnelbana till , och , som då var ledare för i , prioriterade ombyggnad av Grisslingerakan. Som ett led i förhandlingsarbetet gav och kommuner ut en trafikbilaga som gick ut stort och brett både i och och i övriga kommuner via en av våra morgontidningar. De båda kommunledningarna sade att de skulle stå för medfinansiering av den nya . Sedan försvann den nya bron från statens åtagandeplan. Det är historien. fick inte med sig sina kamrater i norr och söder för en prioritering av tunnelbana till . visade det sig att det förslag som fanns på exploateringsavgifter gjorde att det som man hade tänkt sig för del försvann. Av detta bidde det så att säga inte ens en tummetott. Därför är det fortfarande två läger, två moderatledda kommuner som står på var sin sida. Den ena är beroende av den andra. Den ena har sagt att de inte vill ha en avgiftsfinansierad bro. Ministern säger att man kan åka på den gamla bron. Men för att komma till den gamla bron, som är tänkt att göras om till en lokalgata, måste man åka en väldigt lång omväg. Med tanke på det ministern tidigare pläderade för vad gäller miljöaspekter och annat är det inget bra alternativ. Det bästa är naturligtvis att man säger att den här bron får ingå i de stora satsningar som vi gör i , lägger in där och försöker hitta en framkomlig väg. Till syvende och sist är det väl ändå ministern som är ansvarig och ska ta beslutet om det ska bli några avgifter på . Vi får inte glömma bort att efter kommer man i ett område där man får betala trängselskatt. Det är inte så att man kommer ifrån avgifter, och det är inte min tanke heller. Men jag undrar: Hur tänker ministern göra vad gäller avgifter på , som är ett bra exempel på en fråga där demokratin inte får tillräckligt stort utrymme? 65 Statsrådet (): Jag har varit tydlig med att medfinansieringen är ett resultat av en överenskommelse efter en lokal och regional diskussion. Så är det med . Byggandet av den nya bron ingick i det förslag till länsplan för regional transportinfrastruktur för perioden 20102021 som det beslutades om. Det är det underlaget som presenterade , 2009. Enligt det förslaget ska finansieras med vägavgifter. Med det underlaget har regeringen fastställt den ekonomiska ramen för länsplanen. Underlag för länsplan har alltså presenterat och lämnat ifrån sig. Därefter har regeringen fastställt den ekonomiska ramen för länsplanen. Länsplanen har slutligen fastställts av i . Där finns det ett förbehåll för , att ska godkänna en lånefinansiering av den investeringen. Det kommer upp för beslut i . 66 (): Avslutningsvis: är en region i där det växer så det knakar. Till Ormingelandet i och hela kommun, öster om alltså, finns det bara en väg, och den går över . Över har man en bro som behöver både renoveras och ersättas. Med anledning av de spännande lösningar som ministern ser framför sig och som ministern lägger fram förslag om vad gäller finansiering kan jag bara konstatera att där finns det inte utrymme för det kommunala självstyret i alla kommuner. Där blir någon överkörd. Jag tycker att det, inte minst ur trafiksäkerhetssynpunkt, är tråkigt att man inte mer bryr sig om vad de olika kommunerna säger. i gör vad de kan för att förhindra detta. Jag tror att ministern har bättre tillgång till deras synpunkter än vad jag har. Jag tycker bara att det här ur demokratisynpunkt är konstigt. 67 Statsrådet (): När vi har pratat om medfinansiering har jag varit tydlig med att det förutsätter delaktighet från kommuner och regioner, som har att ta ställning till medfinansieringsfrågan. Så har skett. ansvarar för länsplanen. Det är regionen som är ansvarig för vilka projekt och objekt det ska vara och hur finansieringen ska gå till. Med utgångspunkt i gedigna arbete i och kring kommer regeringen tillsammans med kommuner och regionen att lägga fram förslag för beslut om en stor satsning på väg, järnväg och kollektivtrafik, på ett sätt som oppositionen inte kan möta. Oppositionen kan inte heller ge svar på vad stockholmarna kan förvänta sig av oppositionen. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2009/10:376 om barnomsorg på obekväm arbetstid 68 Utbildningsminister (): har frågat arbetsmarknadsministern om han avser att verka för barnomsorg på obekväm arbetstid för småbarnsföräldrar med obekväma arbetstider och om han avser att verka för att i synnerhet kvinnor inte ska tvingas gå ned i arbetstid eller säga upp sig för att barnomsorgen inte är anpassad efter verkligheten. Vidare har hon frågat om ministern avser att vidta åtgärder så att barnen inte ska få sämre omsorg bara för att deras föräldrar arbetar på obekväma arbetstider och åtgärder så att inte enbart familjen, utan även det offentliga, förutsätts ta ansvar för barnomsorg på obekväm arbetstid. Slutligen har frågat vad ministern avser att göra för att tillgodose behovet av barnomsorg på obekväm arbetstid för alla småbarnsföräldrar som behöver det. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på den här interpellationen om barnomsorg. Tillgången till god barnomsorg är en av grundförutsättningarna för att kvinnor och män ska kunna förena arbete och studier med familjeliv. Det är viktigt att såväl förutsättningarna för jämställdhet mellan kvinnor och män förbättras som att familjepolitiken präglas av ett tydligt barnperspektiv. Föräldrar ska också kunna känna sig trygga när det gäller sina barns omsorg, även om de arbetar andra tider än till fredag. Blandningen av lek, lärande och omsorg gör den svenska förskolan uppskattad och unik. Självklart går det inte att bedriva samma pedagogiska verksamhet och nätter som till exempel förskolan erbjuder . Omsorg på obekväm arbetstid kan dock erbjudas på ett kvalitativt bra sätt genom nattöppna förskolor, familjedaghem eller barnvårdare i det egna hemmet. Som jag har sagt här i kammaren ska föräldrar som har behov av omsorg utanför reguljär arbetstid få sitt behov prövat av kommunen. Regeringen behandlar frågan i förslaget till ny skollag som kommer att rösta om . Där förtydligas att kommunen ska sträva efter att erbjuda omsorg för barn då förskola eller fritidshem inte erbjuds, i den omfattning det behövs med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete och familjens situation i övrigt. Att sträva efter innebär enligt lagen att en kommun inte utan vidare kan avstå från att tillhandahålla sådan omsorg. Ambitionen måste vara att tillhandahålla kommunalt finansierad omsorg även under så kallad obekväm arbetstid för barn till föräldrar som har behov av det. Kommunen bör för varje ansökan om plats göra en individuell bedömning och besluta därefter. Det ska även vara upp till kommunen att besluta i vilka former verksamheten ska bedrivas samt tidpunkten för när kvällsomsorgen tar . Avslutningsvis noterar jag att parti varken i sin följdmotion till skollagspropositionen eller i följdmotionen till regeringens vårbudget föreslår en generell rätt till barnomsorg på obekväm arbetstid. 69 (): Den här frågan tycker jag är viktig av många olika anledningar. Den första och mest självklara är arbetslinjen. Det är självklart jättepositivt att kunna arbeta även om man har familj. Den andra anledningen är barnen. Det blir en väldigt osäker situation för barnen om de ska forslas runt mellan ens släkt och vänner och kanske till och med få följa med på jobbet. Även de barnen har ju rätt till kvalitet. Arbetslivet har förändrats mycket. Det blir allt vanligare med jobb på obekväm arbetstid. Det gäller inom vården, och det gäller inom handeln, där det dessutom allt oftare är kvällsöppet, och vi har hela kultursektorn och underhållningsindustrin. Det räcker att titta på vilka som jobbar där. Det är självklart en hel del småbarnsföräldrar. Utvecklingen har inte hängt med här, utan på många håll är barnomsorgen anpassad efter att man jobbar bara dagtid och vardagar. Det är till och med så illa att många känner att man måste gå ned till deltid för att hinna hämta innan dagis stänger. Det leder till en kvinnofälla, för det är ofta kvinnan som går ned på deltid. I värsta fall kanske man till och med tvingas tacka nej till jobb för att man helt enkelt inte får ihop det med barnomsorgen. I ett modernt samhälle måste självklart barnomsorgen vara anpassad efter föräldrarnas arbetstider, för själva poängen med barnomsorg är givetvis att barnen ska få god omsorg och pedagogisk utveckling. Men det råkar också vara så att barnomsorgen utnyttjas just när föräldrarna arbetar, och då måste den finnas även på obekväm arbetstid. Det som jag tycker är allra värst är att problemet har förvärrats. Makalösa föräldrar har frågat kommunerna i hur det ser ut med barnomsorg på obekväm arbetstid. var det ungefär hälften av kommunerna som erbjöd barnomsorg på obekväm arbetstid. , alltså rätt , var det av kommunerna som inte erbjöd barnomsorg på obekväm arbetstid. Läget har alltså försämrats. Dessutom har vi hög arbetslöshet, så det är liksom ett dubbelt problem. Regeringen vill inte lagstifta för att kräva att kommunerna ska göra någonting. Man vill inte heller skjuta till statsbidrag, vilket är en del i att kommuner med dålig ekonomi har svårt att klara uppdraget, och då blir det barnomsorg på obekväm arbetstid som de drar in. De kanske nätt och jämt lyckas erbjuda barnomsorg inom en viss tidsram så att föräldrar inte ska behöva vänta för länge, men det andra har de inte råd med. Därför skulle jag så klart önska dels ökade statsbidrag till kommunerna, dels en skärpning av lagen. Vi socialdemokrater har diskuterat den här frågan med Vänstern och . De är positiva till att fler ska få tillgång till barnomsorg på obekväm arbetstid, så jag tror att det är fullt möjligt att vi också kan lagstifta om det. Men jag hoppas ändå att frågan ska lösas så snabbt som möjligt för alla småbarnsföräldrars och alla de berörda barnens skull. 70 (): Det är en mycket angelägen fråga som har lyft fram i sin interpellation som jag välkomnar. Jag välkomnar också att hon lyfte in Makalösa föräldrar. kan föräldraskapet och familjebildningarna se väldigt olika ut. Arbetslivet ser alltmer olika ut. Vi månar om en arbetslinje, och vi månar om att barnen ska ha rätt till en förskola med god kvalitet. Alla de delarna hänger ihop, och ska så göra. Därför är det viktigt att förskolan är en del av barnens uppväxt och också att föräldrarna kan känna en trygghet i att förskolan finns där när man behöver den. Särskilt i dessa tider med olika examens- och sommaraktiviteter och planeringsdagar är det många föräldrar, inte minst i den här regionen, som vittnar om att det är väldigt svårt att kombinera ett aktivt yrkesliv med att vara förälder. Allt fler krav ställs på att det är föräldrarna som ska vara flexibla i förhållande till förskolan och inte tvärtom, att förskolan ska vara flexibel utifrån föräldrarnas och barnens behov. Det är en del i att regeringen inte tar sitt ansvar, men också att man har valt att prioritera skattesänkningar framför kvaliteten i skola och barnomsorg. Man pressar ut ansvar på föräldrarna som naturligt borde ligga på förskolan i stället. Det här är en fråga som jag inte kan se att man kan lösa på något annat sätt än att förskolan får de resurser som gör att man kan uppfylla de förväntningar vi har rätt att ha på den, men också att regeringen går från ord till att vara beredd att göra en lagreglering. Att en sådan inte kommer till bottnar naturligtvis i attityd. Jag tänker på , en moderat, som ställd inför föräldrarnas protester mot nedläggningen av kommunens enda nattis svarade: Skaffa man sig barn är man förpliktad att ta hand om dem. Barnens omsorg är inte samhällets business. Jag tror att de här värderingarna finns som gör att man inte sätter ned foten och säger: Nej, vi vill ha en annan tingens ordning. Vi står på barnens sida och på de föräldrars sida som känner en stor trygghet i att ha en kvalitativt god barnomsorg på tider då man behöver arbeta. Det här löser sig inte av sig självt. beskrev väl att det är en problematik som är växande och att det inte går åt rätt håll. Då måste en regering ta sitt ansvar. Regeringen har tidigare gått fram med snabba lagförslag som har varit ganska ogrundade. Vi har hört att regeringen tror saker i stället för att visa konsekvensanalyser. Här har vi konsekvensanalyser och fakta. är det bara för regeringen och statsrådet att gå till handling och skriva hur det ska regleras lagstiftningsmässigt. 71 Utbildningsminister (): Både och argumenterar för att föräldrar ska ha rätt att få barnomsorg också på obekväm arbetstid, alltså nattis och vad det kallas i debatten. Jag kan dock konstatera att Socialdemokraterna inte föreslår det. Det finns inga sådana förslag från deras parti. Ni får övertyga ert eget parti först, och , och det finns nog ett skäl till att ni inte har lyckats med det: Det är en väldigt långtgående förändring ni föreslår. Den lilla statsbidragsökning som finns i det socialdemokratiska budgetalternativet och som ska vara ett stimulansbidrag till barnomsorg på obekväm arbetstid räcker inte tillnärmelsevis för att införa en rätt till detta, utan det är en spottstyver som anslås i jämförelse med vad kostnaderna skulle bli. Vidare skärper vi skollagen. röstar om regeringens förslag till ny skollag. Om förslaget går igenom kommer lagen att skärpas. Den blir skarpare än när det gäller att kräva att kommuner anstränger sig i situationer när föräldrar hör av sig och har detta behov. Den lag som föreslås av den borgerliga alliansregeringen, som ni förtalar så i era inlägg, är mycket strängare i dessa avseenden än den lag som gällde när det var socialdemokratisk regering. Det ställs alltså högre krav på kommunerna. Det finns ett skäl till varför varken socialdemokratiska regeringar eller alliansregeringen anser att man kan ha samma rätt till barnomsorg dygnet runt som man har . Låt mig utveckla det något. Interpellanten uttryckte att barnomsorgen ska anpassas efter föräldrarnas arbetstider, punkt. Det fanns inget att problematisera. Jag vill dock komplettera det. När man får barn kan man som förälder inte utgå från att man i varje avseende kan leva exakt likadant som man gjorde innan man fick barn. Man måste kompromissa. Låt mig ta ett konkret exempel. Om man jobbar natt i vården och går till kommunen och kräver barnomsorg är det rimligt att kommunen säger: Har du kollat om du kan jobba i stället? Det är först om det inte går att lösa som det blir en diskussion med kommunen. Det är en fullt rimlig attityd som jag tror att de flesta kommuner har oavsett politisk styrning. Det är inte en obetingad rättighet att få barnomsorg . Visst finns det ensamstående föräldrar; man kan ha skilt sig och så vidare. De flesta barn har dock trots allt två föräldrar. Att pappan har flyttat fråntar honom inte ansvar. Även fäder som inte bor med sina barn har ansvar för att ta hand om sina barn. Det är inte så att bara för att man har skilt sig ska samhället gå in och ta pappans ansvar. Här måste vi också vara tydliga och säga: Här finns en pappa; han ska också ta ansvar. Har en arbetsgivare många anställda och kräver att de ska arbeta kvällar och nätter kan man diskutera arbetsgivarens ansvar för att hjälpa till att ordna barnomsorg. Allt är inte samhällets ansvar. Så resonerar både borgerliga och socialdemokratiska kommuner. Man kan inte bara säga att förskolorna ska hålla öppet dygnet runt, utan man måste kunna problematisera det. Ert eget parti gör detta, även om ni två är väldigt långtgående. Det är inte riktigt så enkelt, och de budgetpengar som anslås i er budgetmotion räcker inte på långa vägar till den höga ambitionsnivå ni här argumenterar för. 72 (): Jag tror att de allra flesta småbarnsföräldrar sätter sina barn främst. Det förändrar livet att få barn. De flesta vill inget hellre än att kompromissa. Problemet är att arbetsgivarna sällan är lika villiga att kompromissa. Jag har ett konkret fall från vården i . En kvinna som jobbade på ett sjukhus fick barn. När hon kom tillbaka från föräldraledigheten uppstod ett dilemma. På den här arbetsplatsen delade man på nattpassen eftersom det var mest rättvist. Arbetsgivaren gav kvinnan en tidsfrist. Hade hon inte löst problemet med barnomsorg inom skulle hon bli uppsagd.