prot · GX0959 · 2010-01-20 00:00:00 — Det finns hyresnämnder och länsstyrelser som både tillstyrker och avstyrker propositionen. Problemen med oseriös hyresförvaltning kan i sig inte utgöra grund för att upphäva förvärvslagen. Ser regeringen verkligen problemet, vilket både och har uttryckt i debatter i , borde tillämplig lagstiftning i stället stärkas. Problemet med bristande enhetlighet vid tillämpningen av lagen kan heller inte utgöra grund för att upphäva lagen. I alla fall av bristande enhetlighet är behovet i stället en förtydligad lagstiftning, vilket i det här fallet flera remissinstanser föreslår i stället för ett upphävande. Detsamma gäller regeringens argument att reglerna kringgås genom indirekta förvärv, ett utdraget förfarande och behovet av en effektivare sanktion. Alla dessa områden och övriga behov av förbättringar bör gå att få till stånd genom skärpningar i förvärvslagen. I propositionen föreslås även bland annat att bostadsförvaltningslagen skärps. Det är viktiga signaler från lagstiftarna att stärka hyresgästernas ställning genom ökade möjligheter att få till stånd ingripanden mot fastighetsägare som inte sköter sig. Målet med en skärpt bostadsförvaltningslag måste vara, utifrån dagens problem med oseriösa ägare av hyreshus, att stärka lagen när det gäller möjligheter att tillgripa tvångsförvaltning. Tyvärr föreslår inte regeringen detta, trots uttalanden från både och i den riktningen. I propositionen föreslås lägre krav för ingripande i vissa fall när det gäller beslut om särskild förvaltning. Detta är en bra skärpning. Sedan känns det, i ljuset av missförhållandena när det gäller de norska ägarna i Herrgården och på andra håll i landet, som att det finns ett stort behov av att överväga ett förvaltningsförbud eller näringsförbud för oseriösa personer eller företag som äger och förvaltar hyreshus. tog upp problemet med att hitta förvaltare som vill förvalta hus vid tvångsförvaltning. Jag tycker att det vore rimligt att titta på om de allmännyttiga kommunala bostadsföretagen skulle kunna utses till förvaltare, bland andra, av hus vid tvångsförvaltning, detta för att öka möjligheterna att hitta fler förvaltare. Förvärvslagen behöver förstärkas och reformeras i stället för att upphävas. Socialdemokraterna, kommer att återinföra förvärvslagen och genomföra de förändringar av lagen som behöver göras när och om vi får regeringsansvaret. De övriga förslagen i denna proposition, som vi till största delen delar, kommer vi att ta ansvar för att genomföra, för att uppnå en bättre och seriösare bostadsförvaltning i syfte att ytterligare stärka hyresgästernas ställning på bostadsmarknaden. 104 (): Vad vill regeringen? Det är nog många som har ställt sig den frågan ett antal gånger under den innevarande mandatperioden. Vilka motiv har de för sina förslag? Är motivet att skapa rättvisa? Är motivet att bygga broar mellan individer? Det är knappast det heller. Är motivet att skapa trygghet för medborgarna? Det är inte troligt. Är motivet att hushålla med miljö och naturresurser? Nej, det är knappast det heller. Är motivet att lösa klimatutmaningen? Nej, det är det absolut inte. Den moderatledda högerregeringen kan knappast beskyllas för att vilja bygga vidare på det socialdemokratiska folkhemmet, där även den sämst lottade skulle få alla möjligheter att nå toppen i samhällsstegen, lite i stil med den amerikanska drömmen. Det var en samhällsmodell som präglades av gemenskap, hushållning, vetenskap och sunt förnuft. Man kan knappast heller, fru talman, beskylla den moderatledda högerregeringen för att visa några tecken på att vilja bygga det nya globalt rättvisa och uthålliga samhället, det gröna samhället. Det är en samhällsmodell som även den präglas av gemenskap, hushållning, vetenskap och sunt förnuft. Men den är kompletterad med insikten att jorden har begränsningar som man måste ta hänsyn till och att utan en global solidaritet upphör inte kapplöpningen för att plundra jorden på den sista skatten. Nej, den moderatledda högerregeringens reformförslag är i stället genompyrda av unken gammal ideologi, gamla sorgliga värderingar som att den som är starkast och försedd med de vassaste armbågarna får ta för sig på andras bekostnad. Sådana värderingar borde inte platsa i ett modernt samhälle. Varför strävar egentligen regeringen efter att klämma åt medborgarna och göra det både svårare och dyrare för dem? Svaret kan vara enkelt. Ideologin är viktigare än folket. För att exempelvis lyckas med konststycket att sälja ut delar av apoteksmonopolet tvingades man att höja handelsmarginalen från till . Man tvingades alltså att lagstifta om att öka vinstutrymmet för att på det sättet få företagen intresserade av en väldigt tuff marknad. På liknande sätt var det med Vin & Sprit. Den utförsäljningen kostar numera skattekollektivet 5 miljarder . Jag vill påminna om att det handlar om ägande och förvaltning av hyreshus.) Så länge som det är ideologiskt rätt får det tydligen kosta hur mycket som helst i den mörkblå högerregeringens . , fru talman, är prislapparna för högerregeringens omställning inte lika tydliga som i fallet Vin & Sprit och Apoteksbolaget. Vad kostar den proposition som vi debatterar just nu? Det är nog många som undrar det. Man tar ifrån kommunerna möjligheten att gå till hyresnämnden och få en spekulant prövad. Detta är naturligtvis inte en hundraprocentig garanti för att den som inte är lämpad att förvalta hyresfastigheter inte kan komma över hyresfastigheter. Men det är väldigt svårt att förstå hur regeringen kan anse att några hål i håven skulle vara motiv för att beröva kommunerna möjligheten att freda sig mot ökända fastighetsskojare. Att, som högerregeringen gör, erbjuda en ökad möjlighet att i efterhand vidta åtgärder, exempelvis genom ålägganden enligt bostadsförvaltningslagen, är knappast någon tröst för de tusentals hyresgäster som redan med dagens konstruktion har tvingats bo i undermåliga och dåligt skötta fastigheter . Det är inte enbart i som den här typen av problem finns. Jag kan ta ett annat exempel ur nyhetsfloden. Det finns en fastighetsförvaltare som bland annat äger fastigheter i Sundsvallsområdet. I områdena Essvik och Nacksta är klagomålen väldigt stora från de boende. Och när kommunens miljöinspektörer besöker områdena slås de av underhållsnivån. Det har gått så långt att kommunen har diskuterat tvångsövertagande av fastigheterna. Det är inte ovanligt med läckande vattenledningar, trasiga avlopp, ventilation som inte fungerar, nästan obefintlig värme, trasiga tvättmaskiner och hissar som inte fungerar. Grovsopor kan ligga i stora berg i källare och även på vindar. Det är farliga utemiljöer för barnen med trasiga lekredskap. Det luktar ofta både mögel och sopor i trapphus, källare och vindar. Sophanteringen fungerar oftast dåligt. En del fasader på de här husen är täckta med ett organiskt material som liknar någon sorts grönt slem. Och liksom i förekommer skadedjur även i en del av dessa fastigheter. Även i min hemkommun, fru talman, har en fastighetsförvaltare, med ett större mer skandalomsusat bestånd av hyresfastigheter i , lyckats komma över sju mindre hyresfastigheter i det lilla samhället . efter det här övertagandet har kommunen beslutat om böter om inte åtgärder vidtas . Letar man på nätet kan man hitta mängder av lägenheter, eller fastigheter ska man väl säga, som ägs av förvaltare som inget hellre tycks önska än att husen ska falla ihop som korthus. Problematiken är ofta likartad. Det är trasigt, kallt och osunt. I större städer skulle man kunna tänka sig att strategin är att bli av med hyresgästerna för att sedan kunna lyxrenovera och sälja ägarlägenheter eller bostadsrätter. Men jag tror faktiskt inte, efter att jag har letat på nätet, att den typen av marknad finns där de flesta av de här vanskötta fastigheterna står. Att den här typen av osunda uppväxtmiljöer skapar sociala kostnader i miljardklassen tror jag inte är särskilt svårt att visa. Vad kostar då det här betänkandet samhället? Detta, det verkliga utanförskapet, som högerpolitiken skapar, alienationen och den destruktivitet som riskerar att bli resultatet av den här typen av förfallna bostadsområden innebär bara utförsbackar för de boende. Vad vill regeringen? Vill man att det ska vara lätt även för osunda företag att tjäna stora och snabba pengar? Går vinst före mänskliga värden? Kan man tolka den verklighet som högerpolitiken leder till på något annat sätt? Ideologin att pengarna går före de mänskliga värdena, den råa nyliberalismen, blir tydligare för varje betänkande som majoriteten trummar igenom här i kammaren. Det finns alternativ till den hårda, kalla ekonomismen som slår ut människor. Det finns alternativ till den blinda egoismen. Den isande konsumismens slagord att den som har flest prylar när han eller hon dör vinner är inte längre bara ett ironiskt skämt, utan det har blivit en uppmaning att bjuda upp till motstånd. Regeringens argumentation för sitt förslag i betänkandet att avskaffa förvärvslagen är, tycker jag när jag läser texten, nästan totalt obefintlig. Man erkänner att hyresgästerna har ett legitimt intresse av att slippa lida av bristfälliga fastighetsförvaltningar, men man skriver bara att det intresse som de boende har bör kunna tillgodoses på annat sätt. Man erkänner till och med, fru talman, att borttagandet av förvärvslagen kan innebära att vi får fler olämpliga fastighetsförvaltare. Jag tycker att det är svårt att uppfatta majoritetstexten i betänkandet som en argumentation för att avskaffa förvärvslagen. I alla sammanhang i politiken brukar vi säga att det är billigast att förebygga, att förekomma, att se till att olyckan inte inträffar. Men här har vi en regering som fullt medvetet är beredd att offra tusentals barns uppväxtmiljö för att när skadan redan har skett ge möjligheter till förelägganden och tvångsförvaltning. Det finns situationer i politiken där det kan vara bra att prova sig fram och experimentera, men när det gäller barns framtid och när den står på spel brukar vi vara ganska överens om att det är bäst att man vet vad man gör. Vi i oppositionen har ingenting emot utan bifaller tvärtom regeringens ambitioner att göra bostadsförvaltningslagen bättre. Men vi ser det bara som ett verktyg att använda i de fall där olämpliga fastighetsförvaltare har lyckats ta sig in på marknaden av misstag. För oss är det inte en rutin som skapar en fungerande hyresmarknad. Det är bra med kraftiga verktyg när det går hål i håven, men att kasta bort håven och öppna för fastighetsskojare är att offra många barn. Jag yrkar avslag på förslaget i betänkandet och bifall till reservationen. För övrigt anser jag att regeringen bör ge det nya i uppdrag att starta bygget av dubbelspåret mellan och . 105 (): Denna proposition innebär att lagen om förvärv av hyresfastigheter upphävs och att lagen om bostadsförvaltning skärps. Lagen om förvärv av fastighet tillkom, som sagt, för att förhindra olämpliga personer att förvärva hyresfastigheter. Precis som ett antal företrädare i utskottet här har pratat om uppmärksammas i princip dåligt förvaltade bostäder i tidningar och i reportage i radio och tv. I en del fall är det näst intill övergivna fastigheter, i andra ytterst vanvårdade fastigheter med hälsofarliga boendemiljöer. Hyresgäster går i sin desperation och vanmakt till massmedier för att få till stånd en förändring av bostadsförhållandena. från försöker få det till att alliansens företrädare har en människosyn som inte skulle se de här problemen. Naturligtvis är det inte så. Vi ser problemen, men vi har kanske lite olika verktyg för att hitta fram till lösningarna på de problem som har uppkommit. Jag har under mina år som politiker, framför allt i kommunpolitiken, stött på många fall av icke acceptabla bostadsförhållanden i såväl hyrda som ägda fastigheter. I de flesta av de fallen finns det en komplex situation. Det kan vara hyresvärdar med stora ekonomiska problem. Ofta kan man se sociala problem hos den som äger och förvaltar fastigheterna. Det kan också vara stora företag med stora vinstintressen. Enbart vinsten är intressant, inte förvaltningen. Man ser också fastigheter som säljs ofta. Där har man inte ett direkt intresse av förvaltningen. I många fall i min egen kommun och andra kommuner är det till och med kommunen själv som betalar en del av hyresgästernas hyra. Det kan uppröra mig ganska mycket att den instans som ska vara till för att skydda hyresgästerna också är den som betalar hyresvärdarna genom den hyra som hyresgästerna har. Med lite perspektiv har jag sett att det finns enstaka fall där man hade kunnat förhindra det med förvärvslagen om den hade utnyttjats fullt ut, men i de flesta fall är det ärenden som inte förvärvslagen skulle ha förhindrat utan där problem uppstått senare i förvaltningen av fastigheterna. Det är en av orsakerna till att lagen om tillstånd och förvärv av hyresfastigheter har spelat ut sin roll. Det är oftast inte vid köpet som den dåliga förvaltningen förhindras. tog upp ett exempel, Herrgården i . Som flera andra talare har varit inne på finns det andra skräckexempel på dålig förvaltning. Men om man ser på Herrgården och den komplexitet som finns där med en som förvaltar och en som äger och ägande som förändrats , kanske , är det inte heller där förvärvslagen som skulle kunna förhindra de problem som har uppstått. Det krävs andra åtgärder för att komma till rätta med det som har hänt i Herrgården och flera andra ställen i . krävs det en stor organisation i kommunerna för att administrera tillståndsgivning enligt förvärvslagen. Det är som en del andra har varit inne på 15 ärenden som går till . Den organisation som finns skulle i stället kunnat vara för att ta itu med de problem som har uppstått i Herrgården och med ett antal andra dåligt förvaltade bostäder. Kommunen hade kunnat lägga de pengarna på för miljöinspektion och andra tillståndsdelar för att se på de boendemiljöer som finns. Då hade man kanske hunnit förhindra att det hade gått så pass långt som med Herrgården. Kommunerna ser också olika ut. En del kommuner, som min hemkommun , har en organisation för det här som fungerar väl. Man har två tre ärenden som man handlägger. Andra kommuner har inte ett enda ärende. Man kan fundera över kompetensen när det gäller de här delarna. Det är inte bra att man har en lagstiftning som innebär att man kan ha olika kompetens i olika delar av landet. En annan del som har varit ett bekymmer när man tittar tillbaka och som jag har pratat med banker och mäklare om är den handläggningstid som finns för de vanliga ärendena, de som fungerar, där hyresvärden är en bra hyresvärd som tänker förvalta sin fastighet. Där har man en handläggningstid i de flesta kommuner på tre . De tre fyra månaderna kan ha en stor betydelse för den som ska köpa fastigheten. Det kostar pengar för den som köper, för kommunens handläggning och för banker och mäklare som blir inblandade i ärendena. Man kan också fundera på vad som händer om fler ärenden går tillbaka till den som säljer och man inte godkänner köparen. Vad händer när de går tillbaka till de gamla ägarna som då inte vill ha fastigheten och kanske inte ens har kvar pengarna från fastighetsförsäljningen? Det finns rätt mycket problem med den lagen. Ska man behålla en lag som inte fungerar? Jag delar inte och uppfattning det är kanske också Socialdemokraternas att man ska behålla lagen. Då får man väl ta bort den och försöka hitta andra verktyg för att få det att fungera. Den andra delen i propositionen handlar om lagen om bostadsförmedling. En del är, precis som har tagits upp, att man skärper den. Man har sett att det är där problemen till stor del kommer fram. Min uppfattning är att det ska vara väldigt svårt att missköta sina fastigheter. Det gäller framför allt fastigheter där det drabbar andra, det vill säga där det drabbar hyresgäster oavsett om det är två eller tre hyresgäster i en liten fastighet eller, som i exemplet Herrgården, många personer som blir inblandade. Det ska kosta, men det ska också finnas effektiva medel så att kommuner och andra myndigheter kan gå in och säga att någon inte förvaltar på ett sätt som är acceptabelt för en god miljö. Jag tycker att ett första steg är förändringen i bostadsförvaltningslagen. Det viktigaste är något som ingen annan har tagit upp här, nämligen att det ska finnas en prövotid när man tar över en fastighet. Den prövotiden sätts till , men kan förlängas med ett fjärde år. Då testar man hyresvärdar som kanske inte är kända av kommunerna. På det sättet har man möjlighet att gå in om det inte fungerar. Precis som ett antal andra har sagt här tidigare minskar kravet för när man har möjlighet att gå in med åtgärder. Miljöförvaltningar och andra måste arbeta mycket mer effektivt för att få detta att fungera. Det här kanske inte är tillräckligt för att lösa problemen. Då får man naturligtvis titta på det. Jag kan inte förstå att man vill behålla en lag som inte fungerar över huvud taget och väldigt sällan når de mål man är ute efter. Jag tror att det var som sade att oppositionen ska återinföra lagen om man får makten efter valet. Då undrar jag: Ska man återinföra den precis som den är? Det verkar ju väldigt konstigt. Tänker man förändra den? I så fall vore det bra att få reda på hur ni tänker förändra den. Med det vill jag yrka bifall till propositionen. 106 () replik: tog upp hur vi ska förhålla oss till förvärvslagen vid ett eventuellt regimskifte . Som jag sade kommer vi att arbeta för att återinföra förvärvslagen i reformerat skick. I arbetet med lagstiftningen finns det mycket konstruktiva och kloka idéer om hur man kan förstärka en förvärvslagstiftning. Ett återinförande av en förvärvslag kommer naturligtvis att innebära att vi förbättrar den enligt de förslag som finns. Regeringen utgör en trippelproblematik när det gäller bostads- och hyresmarknaden. Det är det extremt låga bostadsbyggandet, de relativt höga hyrorna och det ideologiska avskaffandet av skyddslagar, vilket den här debatten berör. argumentation för att avskaffa förvärvslagen är lika ihålig som argumentationen i betänkandet. Det finns ingen argumentation som håller. I stället har vi i kammaren hört uttalanden från regeringen både från och från om att stärka tryggheten för hyresgästerna och att stärka skyddslagstiftningen när det gäller förvärvslagen och bostadsförvaltningslagen och problematiken med tvångsförvaltning. Hur tänker regeringen? Har förstått vad regeringen avser ska träda in i stället för en avskaffad förvärvslag för att ge kommuner, hyresgäster och invånarna i landet samma skydd som förvärvslagen trots allt ger ? 107 () replik: Först ber jag om ursäkt. Det var ju uttalande jag hänvisade till, inte . Jag kan glädja mig åt att ni inte tänker återinföra lagen som den ser ut , utan diskuterar reformering av den nuvarande lagen. Om vi ska hitta varandra någonstans måste man nog börja i den delen. Som du själv var inne på, , finns det ett antal fall där man måste diskutera hur man går vidare, som till exempel om de förändringar i bostadsförvaltningslagen som regeringen nu inför är tillräckliga eller om man ska titta på annan skyddslagstiftning. Det jag vänder mig emot i ert resonemang är att ni så hårt inriktar er på att försvara förvärvslagen som ju inte har nått det här målet och inte hittar den dåliga förvaltaren eller dåliga husköparen. Man konstaterar att man vill ha kvar den ifall att. Man måste inrikta sig på att titta på hur bostadsförvaltningslagen kommer att fungera. Kommer den att ge hyresgästen det skydd som både ni och vi är ute efter, eller måste man titta på andra delar? Jag tycker att jag vet vad alliansregeringen vill när det gäller bostadspolitiken och anser att man måste skydda hyresgästerna i det här läget eftersom det är de som är mest utsatta. Det är inte förvärvslagen som ger det skyddet. Man kanske snarare ska gå vidare när det gäller bostadsförvaltningen och se om man måste gå in med ytterligare tvång i den. 108 () replik: Tryggheten och skyddet för hyresgästen och skyddet av kapitalet och de investeringar som gjorts i boendet är oerhört viktigt att försvara. Det är inte som säger att lagstiftningen har varit verkningslös. Det är heller inte någon stor dyr myndighet eller stor dyr byråkrati för detta. Vi har en inbyggd myndighetsstruktur i hyresnämnderna och för arbetet i kommunerna att bevaka förvärv av fastigheter i kommunerna. Det är en relativt enkel myndighetshantering av de ärenden vi pratar om. Av de anmälningar som görs till förvärv ska ske är det en tredjedel som stoppas tack vare förvärvslagen. Jag håller med om att en del av den oseriösa fastighetsförvaltning som vi ser exempel på i samhället kan ha dykt upp efter det att förvärvet skett. Vi vet också att de fastighetsägare som anmäls till hyresnämnden och stoppas tack vare förvärvslagen hindras från att förvärva fastigheter och öka andelen oseriösa fastighetsägare i . Förvärvslagen har naturligtvis haft en viktig och positiv effekt när det gäller att hindra oseriös fastighetsförvaltning. Vi har ändå uppfattat att regeringsföreträdare, både och , här i kammaren har redovisat att man har sett problemen och vill vara med och hitta lösningar. Man vill vara med och titta på hur man kan öka möjligheten till tvångsförvaltning. Var är de konkreta förslagen från regeringen? Det är ett rent ideologiskt avskaffande av en skyddslagstiftning. Man kan inte se det på något annat sätt. 109 () replik: Bostadsförvaltningslagen är den första delen i att öka möjligheten för hyresgäster att få en fungerande skyddslagstiftning. Det är en ganska stor förändring som har skett. Det har inte skett sedan lagarna kom att man sänker ribban för det som ska kunna bli tvångsförvaltning. Man tittar över skyddsbestämmelserna också när det gäller när man kan gå in med förvaltningsåtgärder. Det har inte hänt . Jag ser det som ett rätt stort steg. Ett stort steg är också att man får en prövotid. Det ger en ännu bättre signal än förvärvslagen. Det säger att den som tar över en fastighet har en prövotid där myndigheten kan gå in mycket tidigare. Det tycker jag ger en tydligare signal än vad förvärvslagen ger . säger att det inte finns någon stor organisation. Jo, det finns en förhållandevis stor organisation. Jag frågade till exempel , som är landets tolfte kommun, hur man låg till när det gäller tjänstetimmar om man tittar på den handläggning som man har. Det rör sig om 11,25 tjänster . Man kan titta på hur det är i de flesta kommunerna. Om man i stället har denna del får man en organisation för att se till att det ska fungera när man till exempel får dessa signaler från Herrgården eller från andra ställen, och då har man faktiskt en rätt bra grund för att denna lagstiftning, bostadsförvaltningslagen, ska fungera. 110 () replik: Det är riktigt att förvärvslagen inte förhindrar dem som inte har misskött sig att köpa fastigheter. Däremot finns det goda möjligheter när det gäller de som har missbrukat systemet. Ett konkret exempel gäller det norska företaget , som agerade i bostadsområdet i , och som hade Newsec som fastighetsförvaltare. Dessa två aktörer är kända , och man kan hindra i alla fall dem från att skaffa fler fastigheter. Det som jag tycker är tragiskt med detta förslag om att avskaffa förvärvslagen är att det nu är fritt fram för just dessa företag i och andra som verkar överallt i att köpa fastigheter. Det är först i andra ledet, när de väl har köpt fastigheter, som samhället kan gå in. Jag tycker inte att dessa företag förtjänar denna signal. Det är nästan som att vi säger att vi nu belönar dem för att lagen inte fullt ut har fungerat. Jag tycker att man skulle sända motsatt signal, nämligen att vi behåller lagen och skärper den plus att vi självklart ökar möjligheterna att hantera dem som redan har misskött sig. Där är vi helt överens. Men det ena behöver inte utesluta det andra. Man måste både kunna förhindra att fler skaffar fastigheter och försöka komma åt dem som redan har gjort det.