prot · GY0933 · 2010-12-13 00:00:00 — 1 § Aktuell debatt: Situationen för tågtrafiken 1 (MP): Allt fler vill åka tåg. Tåg är framtiden. Runt om i världen satsar man enorma summor på moderna järnvägssystem och snabba tåg. Det är ingen slump. har genomgått en fantastisk utveckling, och det är det enda transportslag som kan förena hastighet med hållbarhet. I har vi en helt annan debatt. Här väntar alldeles för många på ett tåg som är försenat. I stället för satsningar och framtidstro kopplas järnvägen ihop med irritation, förtvivlan och besvikelse. Man undrar varför tågen inte längre fungerar. Man undrar varför inte längre fungerar. Orsakerna till problemen är väl kända. Det handlar om extrem kapacitetsbrist och många års försyndelser i form av bristande underhåll. Problemen har förvärrats genom en usel organisation som fragmenterat i stället för samordnat. Ansvaret ligger hos både den nuvarande regeringen och tidigare regeringar, men alltför ofta har tågdebatten blivit en diskussion om vem som är skyldig till misstagen i historien. Det blir en fruktlös debatt. Diskussionen måste vändas till att handla om framtiden. Hur vill vi att tågtransporterna ska se ut ? Hur vill vi att möjligheterna att transportera gods och människor ska förbättras? Vad behöver göras här och ? Jag vill att debatten ska peka framåt. Vi behöver en bred politisk uppslutning som handlar om att få transporterna att fungera, och vi behöver bli överens om att investera för att öka kapaciteten och satsa på att vårt land ska ha ett modernt järnvägsnät. Det är bara så vi kan se till att skapa framtidstro och konkurrenskraft i . 2 Statsrådet (M): Precis som inledde med tror jag också att det är viktigt att prata framtid, även om vi har med oss en ryggsäck som i allt väsentligt påverkar dagens situation. Låt mig börja med det som för mig känns angeläget och hur jag tänker, eller om jag tänker. För mig handlar det oerhört mycket om att sätta fokus på att måna om människors tid. Jag kan förstå om en del upplever att vi kanske hånar dem i fråga om tid med tanke på situationen, där alltför många får vänta på försenade tåg. Infrastruktur i sin helhet är verkligen livsnerven för att människors arbetsliv, vardagsliv och fritidsliv ska fungera. Men det är helt väsentligt även för att näringsliv och industri ska kunna verka och växa i hela vårt land. Det talas ofta om att transporter är hotet mot vår miljö och vårt klimat. Jag vill snarare se det som att transporter kan vara en viktig del av lösningen. Då tror jag att man måste se på varje trafikslag för sig där de måste fungera. Vi behöver sjöfart, vi behöver flyget och vi behöver vägar och järnvägar. Men ännu hellre måste vi bli ännu bättre på att se till att de här fungerar ihop, att hela resan fungerar. har vi fokus på järnvägen, och jag tycker att det är helt rätt. Det är allt fler som väljer att åka tåg. Det är allt fler som känner att de vill transportera sitt gods via tåg. Vi har dock med oss i bagaget att vi har en stor sårbarhet. Jag skulle vilja, med tanke på den vinter som vi nu står inför, säga att det som hände egentligen inte är ett vinterproblem, eller som en lokförare sade till mig: Det är snarare som en som har kärlkramp, men man får det extra besvärligt när det är vinter. I grunden handlar det om sårbarheten, att vi har haft för dåligt underhållsarbete i väldigt och att vi har en kapacitetsbrist. Vi behöver, framför allt på sträckor där vi har enkelspår, mer mötesspår, vi behöver mer dubbelspår, men vi behöver också nya spår. Precis det här har regeringen haft med sig när man har fattat beslut om den kommande planen de kommande tolv åren. Men precis den här insikten har regeringen haft med sig under förra mandatperioden. , 2008, 2009 har vi höjt anslaget för just drift och underhåll. Vi har precis fasat ut den tidigare planperioden, som började . I och med det beslut som fattades här har vi nu bestämt hur det ska se ut de kommande tolv åren. Just nu har vi varit inne i en period där det aldrig har investerats så mycket i järnväg. Perioden framöver innebär ytterligare nya investeringar för när det gäller järnväg, 49 miljarder gällande vägar. Vi har ett höjt underhållsanslag i storleksordningen 64 miljarder de kommande tolv åren. Det är lite drygt 5 miljarder . var det 3,8. Jag tror ändå att det som är den riktiga utmaningen och det som vi alla borde vara intresserade av är att se hur vi kan få mest nytta för de pengar som vi satsar. Jag har mycket tydligt sagt till att vi måste se hur vi bättre kan hålla ihop projekten, hur vi kan jobba mer effektivt, hur vi kan jobba med hela anläggningsbranschen. Alla suktar egentligen efter mer infrastruktur på plats i ett mycket tidigare skede. Det är precis det som vi fokuserar. Vi vet att tiden är en stor utmaning. Varje gång det fattas nya beslut om infrastrukturplaner är det först inriktningsbeslut som måste tas i innan åtgärdsplaneringen kommer på regeringsnivå. Vi har en lång ekonomisk planering med en lång fysisk planering. Det tar tid med tillstånd, det tar tid med prövningar och det finns människor som hur gärna man än vill ha mer infrastruktur överklagar. Min utmaning är snarare att se till att vi kan förkorta och förenkla tillståndsförfarandet för att på så sätt kunna få mer infrastruktur tidigare. Då finns det naturligtvis en fråga: Varför drar ni då ned, varför flyttar ni 2,2 miljarder från järnväg till väg? Låt mig påminna alla er som hör: Just håller på med i storleksordningen 2 800 olika projekt. Vill vi att de ska bli klara tidigare, och vill vi att de ska hålla ihop? Vi kommer att få se över åren hur de blir klara i olika tid och hur vi måste återkomma till för att be att få flytta anslag. Men vi drar inte ned. handlar det om 65 miljarder, inte mindre, för järnväg, vilket jag tror är en viktig förutsättning. Det ska vara skönt och grönt att resa oavsett trafikslag. ska fortsatt vara en framtidens resmöjlighet. 3 (MP): Den västra stambanan mellan och invigdes . Den fick dubbelspår 1958, men i grunden är det samma bana som vi åker på. När satsningen diskuterades här i ifrågasattes nödvändigheten av att åka så fort som . Vi hade ju redan ! Stambanorna var en framsynt satsning av framsynta politiker . är problemet detsamma. Även finns det ledande beslutsfattare som inte hänger med i utvecklingen. Det är antagligen bakgrunden till att de borgerliga partiledarna med i spetsen som första åtgärd efter sitt segerval 2006, för bara , deklarerade i en stor artikel på att de skulle stoppa här utanför. Det är en stor investering som är fullständigt nödvändig för att klara de ökande transportbehoven och minska flaskhalsarna i järnvägssystemet. lyckades de som väl är inte stoppa tågtunneln under . uttalanden om att vi har överinvesterat i järnväg är ett annat exempel som är häpnadsväckande i sin brist på insikt om hur verkligheten ser ut just . Okunskap och ignorans präglar tyvärr alltför ofta beslutsfattandet. har tågresandet ökat . Vi är sent ute. Vi har en kapacitetsbrist som växer . Sanningen är att vi behöver dubblera kapaciteten i järnvägssystemet i för att komma i kapp med de då ännu högre kraven på hållbara och fungerande transporter. För att klara behoven och möta framtiden krävs en kraftsamling som bara kan jämföras med just hur det var när vi byggde stambanorna. Vi måste ta ett djupt andetag och tillsammans enas om det uppenbara behovet av nya och effektiva satsningar i investeringar i järnvägen. Om vi börjar har vi en ny höghastighetsbana mellan , , och . Då är vi med i ett modernt europeiskt transportsystem som länkar samman alla stora städer, även de svenska. Då skapas också utrymme för mer regional trafik och mer godstrafik på stambanorna. Ett av de stora problemen är att snabba och långsamma tåg ska samsas på samma spår. Förändringar av det här slaget tar tid. Men om vi inte satsar nu förvärras problemen, och det kommer att dröja ännu längre innan vi ser en hållbar lösning. Från sida vill vi sträcka ut handen. Vi behöver en framtidsplan där hela är med en framtidsplan som inte stoppas när en ny regering tillträder . Det handlar om långsiktiga och avgörande investeringar för både människor och svenskt näringsliv. Men då krävs ett rejält nytänkande. Ni kan inte som ministern gör fortsätta att påstå att ni gör stora insatser och dra ned kraftigt på investeringar och underhåll i de planer som kommer till . Ni måste inse att det är en felsatsning att öka investeringar på vägar för att dra ned på järnväg. I era egna planer går ni från 14 miljarder i investeringar i järnväg 2010 till 5 miljarder . Det är en tredjedel i nivån på investeringar i nya järnvägar. Jag ska ge er ytterligare några åtgärder som behövs om vi ska få tågen att rulla igen: Öka volymen på förebyggande underhåll och reinvesteringar! Den mångåriga bristen på underhåll kan bara kompenseras genom att vi nu i satsar mer på förebyggande insatser. Ersätt statens krav på vinstutdelning från SJ med kravet på att upprätthålla och utveckla trafiken! Låt SJ få huvudansvaret för nationell tågtrafik! Internationell erfarenhet visar att långsiktighet och samordning måste prägla synen på de längre transporterna för att systemet ska fungera. Låt utföra underhåll i egen regi! Dagens avreglerade system har lett till ökade kostnader och färre personer som jobbar med direkt underhåll. Höjda banavgifter, som regeringen planerar, måste kombineras med avgifter för tung vägtrafik för att inte leda till ökade utsläpp och sämre resursanvändning. Vi ska inte lösa problemen genom att flytta över trafiken till vägarna. Vägavgifterna kan användas för att klara de ökade investeringsbehoven. Det finns många goda exempel i och i andra länder som visar att det går att lösa tågeländet och återskapa en tillit till att vi även i kan få ett fungerande transportsystem och en framtidstro. Men då krävs politisk vilja och ledarskap. finns chansen att visa ledarskap genom att medverka till en bred och långsiktig överenskommelse med målet att dubblera kapaciteten i järnvägssystemet. Ta den chansen! 4 (S): Vintern har knappt börjat. Ändå möts vi redan av tidningsartiklar om och tv-bilder på en järnväg med stora problem. Det är förseningar, inställda tåg och människor som evakueras ut på snöfyllda banvallar. Kritiken har varit hård och samstämmig. , och inte minst regeringens egen utredare pekar alla på behovet av ökade investeringar för att komma till rätta med tågkaoset. Snölok som krävs för att ploga spåren rena saknas. De flesta av dem kommer . Växlarna ska vara snösäkrade, men den som tar en vinterpromenad i kan se att materielen ligger omonterad bredvid växlarna i stället för att skydda dem. I stället för att tillföra nya medel till förbättrat underhåll och nya investeringar i järnväg flyttar den moderatledda regeringen från järnvägen till väg. Under den kommande budgetperioden mer än halverar regeringen anslaget för nyinvesteringar i järnväg. För sedan kallades infrastrukturministern till trafikutskott för att redovisa regeringens åtgärder mot tågkaoset. Ministern framhöll då trafikreduceringsplaner som en av de viktigaste åtgärderna. Innehållet i dessa planer har offentliggjorts. Bland annat ställs hälften av alla X 2000-avgångar in om vintern blir lika hård som . Hälften av alla avgångar ställs alltså in! I stället för att planera för inställda tåg borde regeringen planera och investera för en utbyggd och pålitlig trafik. har larmat om den förda politikens konsekvenser, har riktat allvarlig kritik och SJ:s ordförande, den förra moderatledaren , har kallat järnvägen i för museal. Ändå ökar inte nyinvesteringarna i järnväg . De sjunker, och de sjunker dramatiskt. Hur kan det vara möjligt? En förklaring kan vara den moderate finansministern, , som menar att vi har överinvesterat i järnväg. Jag citerar från tidningen : En investering i väg är fyrafem gånger viktigare än i järnväg. Vi har överinvesterat i järnvägar. Med den synen blir kanske regeringens nedskärningar på järnvägsområdet något mer begripliga. Konsekvensen av den synen tvingas nu resenärerna ta när de tvingas stå hoppackade på toaletten på vägen mellan och , när deras tåg till som vanligt är försenat eller när vartannat tåg mellan och kommer att ställas in. blir konsekvenserna tragikomiska, som när förstenamn missar det utskottsmöte där vi ska behandla regeringens neddragningar av järnvägen på grund av att hans tåg är försenat, eller när , nyvald som partisekreterare och partiets trafikpolitiske talesman kungör att hon har slutat åka tåg och börjat flyga på sträckan KarlstadStockholm. Det är en sträcka som tar två och med tåg snabbare än flyget. Men enligt går tåget inte längre att lita på. med borgerlig regering vågar alltså inte ens de borgerliga trafiktalesmännen lita på tåget. Hur ska då resenärerna kunna göra det? Järnvägskrisen har en rad orsaker, men bristande spårkapacitet framstår som den enskilt viktigaste förklaringen. Minsta avvikelse från ideala förhållanden riskerar att leda till en kaosartad situation i hela järnvägsnätet. Trots detta är regeringens plan för investeringar i transportinfrastrukturen fram kliniskt ren på kapacitetshöjande åtgärder längs Södra och Västra stambanan, det vill säga ryggraden i det svenska järnvägssystemet. I de övriga järnvägsnätet ökar dubbelspåren som resandet förväntas öka . Det är en ohållbar politik. I den gemensamma rödgröna skuggbudgeten föreslår vi att investeringarna i järnvägsnätet redan under nästan år förstärks väsentligt. Det rör sig huvudsakligen om åtgärder som ger effekter i närtid. Det handlar om en allmän ökning av drifts- och underhållsinsatserna och specifika åtgärder för ökad motståndskraft mot hårt väder, till exempel inköp av särskild snöröjningsmateriel. Vi föreslår även att pengar avsätts för projektering av strategiska kapacitetshöjande investeringar i hårt belastade persontrafikstråk, däribland höghastighetsbanan Ostlänken mellan och som vi vill byggstarta . Jag skulle önska att satsade mer på järnväg, inte mindre. Jag skulle önska att regeringen drog slutsatser av de gångna vintrarnas tågkaos och agerade. Jag skulle önska att SJ fick ett samhällsuppdrag i stället för att bara maximera den egna vinsten. Men trots att julen står för dörren räcker det inte med fromma önskningar. Jag frågar därför infrastrukturministern om hon är beredd att riva upp regeringens besparingar på 2,2 miljarder, som hon själv nämnde i talarstolen, och ta ett första steg mot en pålitlig och hållbar tågtrafik. 5 (FP): tog upp hur vår partisekreterare reser. Jag tror att hon har goda bevekelsegrunder för att resa på det sätt som hon finner lämpligt. Dessutom är hon inte här, så hon kan inte förklara hur hon reser och varför. När det gäller resenärernas perspektiv berör givetvis fungerande eller inte fungerande infrastruktur var och en mycket i vardagen. Det handlar i grunden om att komma fram på ett tryggt och säkert sätt. Då är det givetvis inte acceptabelt att människor och gods blir kvar ute på spåren i timtal eller när det gäller gods. Som individ är man beroende av att järnvägssystemet är robust och fungerar trots besvärliga väderförhållanden. I vägtrafiken kan man välja att lägga till tid och anpassa efter väglag och så vidare, men när det gäller järnvägen är man beroende av att tågoperatör och banhållare klarar sina uppgifter och lever upp till förväntningarna. För att få ett välfungerande och uthålligt järnvägssystem måste man se till helheten och skapa långsiktiga strategier. Det är mycket siffror. Man jämför år, och siffrorna går upp och ned. Men det handlar egentligen inte om det utan om långsiktiga strategier. Det är något som har genomsyrat regeringens arbete . Naturligtvis är ekonomiska resurser genom anslag i statsbudgeten viktigt, men politik är mer än det. Det handlar om att skapa regelverk med möjligheter, drivkrafter och ekonomiska incitament. Det är också viktigt med organisation, samverkan och dialog mellan dem som är inom järnvägssektorn. Vi kan nog vara eniga om, och beskrev det bra, att det i finns påtagliga problem och historiska skulder vad gäller drift och underhåll av infrastruktur i allmänhet och järnväg i synnerhet. Jag kan dock inte se annat än att regeringen har lagt ned stor kraft på att skapa nya ekonomiska förutsättningar för att komma till rätta med problematiken. Under förra mandatperioden och under ledning av dåvarande infrastrukturminister kom alliansregeringen till rätta med en underfinansierad investeringsplan, amorterade av lån och gjorde så kallade närtidssatsningar på speciellt angelägna projekt. Man kom också fram med något helt avgörande för långsiktigheten, nämligen den nationella infrastrukturplanen för 20102021. Man kan kalla den en framstegsplan eller framtidsplan eller vilket ord använde. När det gäller drift och underhåll av järnväg höjde man den årliga anslagsnivån från 3,8 till 5,2 miljarder. Att man höjer nivån är det långsiktiga. Vad gäller investeringar handlar det om 65 miljarder . kommer vi säkert att kunna säga att det har ökat kraftigt, för det kommer att variera över åren allteftersom det passar där investeringen görs. Styrningen av verksamheten är minst lika viktig. från , Underhåll av järnväg, visar med all önskvärd tydlighet att det finns brister i styrningen av verksamheten. Liknande brister har man sett på vägunderhållssidan. Det är därför bra att regeringen gör en genomlysning av drifts- och underhållsverksamheten så att man kommer till rätta med detta. Det är ju viktigt att tillgängliga medel används på effektivaste sätt. Den långsiktiga strategin hjälper inte dem som står och väntar på perronger och så vidare. Själv startade jag för sent från på grund av att lokföraren måste sova färdigt efter en försening i går. Det fortplantar sig alltså över dygnen . Det gäller att ha åtgärder på kort sikt. Då är det bra med den strategi vi har som lägger tonvikten på organisation, samverkan och dialog. Aktörerna måste göra det bästa av de resurser och förutsättningar som finns. Där har man mycket att vinna. Per utredning Förbättrad vinterberedskap inom järnvägen innehåller en massa självklara förslag. Man undrar varför ingen gjort verklighet av dem. talade om snölok och så vidare. Det är en organisationsfråga. Man kan också undra varför till exempel snöstaket försvann, men antagligen hade det inte snöat på ett tag. Apropå det kortsiktiga perspektivet genomfördes en krisövning. En sådan borde genomföras , för vi kan inte bortse från att vi har hårda vintrar ibland i . Jag vill lyfta fram det möte som infrastrukturminister hade med järnvägens aktörer. Den typen av möten är viktiga för att se vad man tillsammans kan göra i en given situation. Det kan vara avgörande för att få det att fungera bättre även . 6 (C): Låt oss för anta resenärens perspektiv när vi diskuterar trafik. Låt oss också vidga diskussionen till att omfatta alla trafikslag. Ur resenärens perspektiv är alla trafikslag järnväg, väg, flyg och farled lika viktiga, och de måste framför allt fungera tillsammans om resenärens hela resa ska gå vägen. För oss som anförtrotts att hantera andra människors pengar, skatterna, och att i riksdag besluta om trafiksystemet är det därför kanske viktigare att vara lyhörda för människors beteende och behov i perspektiv av hela resan än att ensidigt hävda teorier och uppfattningar om att det ena eller andra transportsättet gällande kollektivtrafik skulle vara bättre än det andra. Jag är övertygad om, fru talman, att bara genom att se till helheten kan vi politiskt stimulera fram de bästa lösningarna för att öka kollektivtrafikens marknadsandel och andel av transportarbetet. Det finns de som ställer vägen mot järnvägen och bilen mot tåget i ett slags antingen-eller-resonemang. Men så ser inte verkligheten ut för dem som nyttjar kollektivtrafik. Bilen, bussen och tåget konkurrerar inte med varandra, de kompletterar varandra. Enligt mitt förmenande är det inte bilen som ska stoppas utan utsläppen som ska bort vare sig de kommer från en bil, en buss, en lastbil eller ett dåligt tåg. Om vi fortsätter att se det ur den frusne resenärens perspektiv ligger inte konflikten mellan väg, järnväg, sjöfart eller flyg för att vardagen ska fungera. Bekymren, konflikten och störningen uppstår när något av dessa transportslag de som tillsammans bildar resenärens helhet inte fungerar. Politikens uppgift är att se till att transportsystemet underlättar vardagen för människor och företag genom att erbjuda säkra, effektiva och miljöanpassade resor. och min hållning och målsättning är att hela ska vara möjligt att bo och vara verksam i. Då fordras ett trafiksystem som håller ihop och trafikslag som fungerar bättre både var för sig och tillsammans. debatterar vi med fokus på tågtrafiken. Vintern är här det är en överraskning för somliga och åter drabbas vi av problem i tågtrafiken. Även vägtrafik och andra trafikslag har självklart drabbats. Orsakerna till inställda och försenade tåg basuneras ut i stationernas högtalare runt om i landet. Det är signalfel, lokskador, växelfel, spårbrist och olyckor. För den enskilde resenären är det inte lätt att förstå var ansvaret ligger och vems fel det är. SJ kan klandras för dåligt underhåll av sina tåg och får kritik för sin hantering av rälsen. Att notera är att har visat att , och tidigare , kanske inte alltid använt tillförda resurser på det mest optimala sättet. För att belysa läget inför höll en utfrågning med många av de inblandade parterna så sent som . En av dem som medverkade var KTH:s professor . Han var under utfrågningen tydlig med att det inte finns något givet samband mellan mera pengar och färre förseningar. Däremot skulle de av beslutade banavgifterna enligt honom, rätt utformade och i kombination med rätt mängd resurser till rätt sorts drift och underhåll, kunna leda till att det underhåll som sker riktas till åtgärder som leder till bättre funktion. Oavsett hur bra de olika aktörerna blir på att sköta sin verksamhet kvarstår det faktum att både nyinvesteringar och underhåll i tågtrafiken historiskt har varit eftersatt i vårt land. Det verkar vi ha en samsyn om i debatten. Jag vill dock påstå att det har blivit bättre. Pengar för drift och underhåll av vägar och järnvägar har ökats på i flera steg. Som tidigare nämnts var avsättningen 3,8 miljarder för drift och underhåll av järnväg. är nivån 5,2 miljarder. Det fortsätter på den nivån. Lägg därtill den närtidssatsning som skedde åren 20082010 på runt 8 miljarder. Resurserna har ökat. Mot det ska ställas att tågtrafiken har fördubblats. Det ökar givetvis påfrestningarna på järnvägen. Vi vet att ett järnvägsnät som belastas till maximum av sin kapacitet tappar sin flexibilitet. Det tar att återgå till ett normalläge efter en störning. Alliansregeringen inledde förra mandatperioden ett mycket omfattande renoveringsarbete av infrastrukturen. Det har beskrivits väl av tidigare talare. Helt uppenbart återstår mycket att göra. Låt oss i det arbetet vara mera lyhörda för människors beteende och behov. Bara så kan vi svara upp mot den ambition som kollektivtrafikbranschen har satt upp, nämligen att fördubbla det antal som färdas kollektivt. Så jobbar vi vidare och intar den frusne resenärens perspektiv. Från och alliansregeringens sida är vi beredda att tillföra de resurser som behövs. 7 (SD): Som bekant är jag inte ordinarie ledamot av trafikutskottet, och det här är egentligen inte mitt område. Den som sitter för oss i trafikutskottet har fått förhinder att närvara här . Försenade tåg är ett återkommande problem . Jag tror att många resenärer ställer sig frågande till varför vi inte står bättre rustade eftersom de här problemen har varit återkommande framför allt inte bara föregående år utan . En tillskjutning av resurser kan vara nödvändig, men vi får inte glömma att det från SJ:s högsta ledning har riktats kritik mot att beslut faller mellan stolarna, att kommunikationen är bristfällig och att de nuvarande regler som SJ har att förhålla sig till gör att man bakbinder deras effektivitet. Den här debatten har delvis kommit att handla lite för mycket om framtidsvisioner.