prot · GX0989 · 2010-03-17 00:00:00 — Vad är det för fel med att skaffa sig erfarenheter från olika delar av samhället utöver det som man gör inom ramen för sitt riksdagsuppdrag? 33 () replik: Misstänkliggör, säger att jag gör, när man fullföljer sitt uppdrag som riksdagsledamot och träffar väljare. Nej, det gör jag inte. Vi är ute mer eller mindre och träffar väljare, men det beror också på partiernas storlek hur mycket man kan ta på sig. Nya har 97 folkvalda i denna församling, varav det stora flertalet har tagit på sig många uppdrag utanför som är arvoderade. Det jag vill ha är ett regelverk för en acceptans, alltså hur många uppdrag man kan ta på sig. Det är klart att vi finns ute i samhället. Det säger sig självt. Jag har en bakgrund inom socialförvaltningen och jag träffar olika människor och besöker organisationer. Men var går gränsen? Ska inte alla våra uppdrag ingå i det arvode vi har, ? Är det acceptabelt att man som riksdagsledamot inbringar från 1 till över 2 miljoner extra , utöver arvodet? Ska inte alla uppdrag, att träffa väljare och annat, ingå i det arvode vi har? talar om den tid det går åt till detta. Om man, som jag sade tidigare, har fler än 20 tunga poster i exempelvis olika styrelser är det förstås oerhört tidskrävande. Då blir riksdagsuppdraget bara en bisyssla till det man gör utanför. Jag har inte fått något svar på frågan vad det beror på att många av kammarens ledamöter tar på sig just sådana uppdrag, utanför , som är arvoderade. Beror det på girighet? Beror det på att man tycker att man själv kan allting bäst och inte vill ge plats åt någon annan? Beror det på egoism? Eller vad beror det på? Jag har inte fått något svar på det. 34 () replik: Självklart finns det, som jag sade i mitt anförande, en gräns för hur många uppdrag man kan ha och hur mycket tid man kan lägga på dem och ändå utföra uppdraget förstklassigt. Om man har ett uppdrag som riksdagsledamot kommer det självklart i första hand. Det måste komma i första hand, före andra uppdrag som man kan tänkas ha. Det är ingen tvekan om den saken. Det kan säkert finnas en och annan ledamot i denna kammare som borde tänka över sitt sätt att disponera sin tid och sitt sätt att fullgöra sitt uppdrag för folk. Men det måste vara en fråga för ledamoten och hans eller hennes parti och redovisas för väljarna. Det finns ett register i där man ska uppge vilka uppdrag man har utöver riksdagsuppdraget. På så sätt kan var och en, journalister och andra, granska vad de olika riksdagsledamöterna gör vid sidan av sitt riksdagsuppdrag och ställa frågor om hur detta påverkar möjligheten att fullgöra uppdraget. Jag vänder mig mot angreppet som går ut på att bara för att ett uppdrag är förknippat med ett arvode är det därmed också misstänkt. Jag ställde frågan om det är lika fel att engagera sig i Röda Korset eller Amnesty men fick inget svar av . Här känner jag att jantelagen gör sig påmind. Bara för att man har en viss kompetens som innebär att man har förmågan att utföra ett uppdrag i en bolagsstyrelse, på ett universitet eller i något annat sammanhang, eller för den delen arvoderas av en ideell organisation, skulle det vara fel eller någonting fult. Jag kan inte se det på det sättet, utan jag menar att det väl är utmärkt om man har en kompetens som andra vill få del av och man får möjlighet att delge andra den som man lär sig och får inblick i en verksamhet som man annars kanske inte hade lärt känna. Jag kan inte se det som ett problem. Det är dock viktigt att slå fast att uppdraget som riksdagsledamot är ett heltidsuppdrag, och det ska man utföra på ett förtjänstfullt och förstklassigt sätt. Sedan måste det vara upp till varje ledamot att ytterst avgöra var gränsen går. 35 (): Det finns två punkter i detta ärende som jag skulle vilja ta upp, dels en motion jag väckt om bisysslor, dels att vi helt vill avskaffa den allmänna motionstiden då jag väckte min motion. Det hänger ihop. Motionen gäller alltså bisysslor. Jag tycker att det hela är lite problematiskt. Jag har suttit i , och det har vid ett flertal tillfällen hänt att ledamöter och då talar jag inte om bisysslor som ett litet styrelseuppdrag medverkat i rättegångar i större kända mål i . Det har varit på heltid under veckor och månader. Det finns ledamöter som har haft skådespelarkarriärer och spelat in filmer och ändå tjänstgjort som riksdagsledamot. Jag tycker att det är problematiskt. Jag tycker att de ledamöterna åtminstone bör begära tjänstledigt från och att man inte ska få ta ett uppdrag utan att plocka in en ersättare. Det är få ledamöter som utnyttjar det, utan de väljer att behålla arvodet som riksdagsledamot som de gör någonting annat. Jag tycker att det är problematiskt, därför att det skadar trovärdighet. Jag moraliserar inte om att vi ska förbjuda folk att ha styrelseuppdrag, göra någonting vid sidan om eller göra ett inhopp på sin gamla arbetsplats en månad eller jag bryr mig ärligt talat inte, fru talman. Men det är när man sätter det här i system och plockar ut arvodet som jag anser att det blir ett problem, och det måste man göra någonting åt. Regelverken lever kvar sedan den tid då hade tre fyra månaders sommaruppehåll. Men så ser det inte ut i . Vi har i princip sex veckors plenifri tid här. Sedan har vi chansen att ställa interpellationer och kan arbeta som vanligt. Det ställer också, som jag ser det, krav på att arbetsformer kanske borde uppdateras i dessa delar. Jag har inte det exakta svaret, men jag tycker att man bör titta över regelverket för att se till att det stämmer bättre överens. Man kanske också ska vara generösare med att ge riksdagsledamöter tjänstledighet för att göra någonting annat, för såvitt jag vet utnyttjas inte den möjligheten särskilt ofta. Den andra frågan gäller det motionsinstitut som vi har i , där vi sliter som vargar och ska skicka in så många motioner som möjligt på så som möjligt om man inte hinner kan man kopiera motionerna från . Det är inget bra system, och det är dags att skrota det. Jag tycker att det ska vara allmän motionstid året runt. Jag tror att det hade varit självsanerande och att det hade betytt att utskotten behandlat motionerna på ett bättre sätt och att de varit bättre skrivna. finns det en utredning på gång som presenterade resultatet av vad vi riksdagsledamöter själva tycker. Av dem som svarade på den enkäten var det en stor majoritet av oss riksdagsledamöter som var inne på att vi bör avskaffa den allmänna motionstiden . Jag hoppas att vi kommer till den slutsatsen lite längre fram, om ni inte väljer att bifalla reservation i frågan. Men jag kommer inte själv att yrka bifall till den, så den möjligheten finns inte. Jag hoppas att vi nästa mandatperiod slipper den allmänna motionstiden det skulle vara väldigt bra för . 36 (): Jag har också några synpunkter som rör vad vi gör här i och vad vi kanske borde göra i stället. Vad ska vi göra? Ja, om den saken är vi nog inte helt överens. En ledtråd skulle möjligtvis kunna vara att titta på vad grundlagen säger att vi ska göra. Det är att vi ska lagstifta, kontrollera regeringen och besluta om budget. Punkt slut sedan sägs ingenting mer. Det sägs ingenting om att vi ska besöka valkretsar och liknande. Lagstifta, kontrollera regeringen och besluta om budget allt därutöver är någonting som vi själva gör därför att vi vill göra oss valbara en period till och ska kunna fullgöra just de grundläggande funktionerna på ett korrekt sätt. Vad gör vi då? Ja, vi gör förstås det vi ska göra: Vi lagstiftar, vi kontrollerar regeringen och vi beslutar om budget. Men vi gör det kanske inte med den intensitet och på det sätt vi borde göra. I stället har vi kommit att använda lite väl mycket tid till saker som vi inte borde göra. Just en sådan aktivitet har redan nämnts tidigare i debatten, och det handlar om det enskilda motionsskrivandet. ligger de enskilda motionerna på ungefär 4 000 . Det är 4 000 enskilda motioner som utskotten ska behandla och som vi sedan i denna kammare ska diskutera och besluta om. Men den sysslan är till stora delar skäligen meningslös. Även om kammaren skulle vara aldrig så enig i synen på en enskild motion och det skulle vara enhällighet om ett tillkännagivande finns det inga garantier någonstans att regeringen verkligen gör på det vis som har sagt. Så är den svenska grundlagen utformad. De enskilda motionerna tar oerhört mycket tid och kommer också att innebära att vi lägger för lite tid på det vi borde göra, det vill säga ägna oss åt lagstiftningsarbete och kontrollarbete. Jag menar att det vore rimligt om vi styrde om våra aktiviteter i denna kammare till att handla om det som är de grundläggande sakerna. Låt mig då peka på några aktiviteter som får för lite uppmärksamhet och som vi borde ägna oss mer åt. Det första är EU-frågorna. En stor del av de propositioner som kommer från regeringen och en stor del av lagstiftningsarbetet handlar om att implementera EU-beslut. Men för att vi i ska vara en ordentlig kraft i EU-arbetet måste vara med på ett mycket tidigare stadium än vad som är fallet , och vi måste frigöra tid och kraft från enskilda motioner till att det handlar mycket mer om EU-arbetet. En annan fråga som är problematisk handlar om motionstiden för regeringens propositioner. Regeringen har alla resurser i världen för att ta fram sina propositioner. Vi har på oss i . Det är fullständigt orimligt att läsa propositionerna, förstå dem och kunna formulera några förnuftiga och rimliga kommentarer med anledning av propositionerna. Särskilt tydligt är detta med budgetpropositionen, som väger åtskilliga kilo och omfattar tiotusentals sidor. Det finns ingen chans att kan göra ett ordentligt arbete, utan det blir lite överslätande och fluffigt i största allmänhet. Därför vore det naturligtvis bra om man som regel införde att motionstiden förlängs till en månad ett minimum så att vi verkligen på ett mer seriöst sätt kan göra det vi bör göra. Detta är några enkla förslag som jag har motionerat om tidigare och som jag tycker att det är tråkigt att inte vill bifalla. Det här är en fråga som är oerhört viktig frågan om arbetsformer. Det är bra att vi har en debatt här, men det var bara fyra namn på talarlistan. Jag undrar i mitt stilla sinne: Var är alla övriga av de 349 ledamöterna? Varför deltar man inte i denna debatt? Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 7 § Patientnämnderna begränsning av sekretessbrytande bestämmelse Föredrogs betänkande 2009/10:KU36 Patientnämnderna begränsning av sekretessbrytande bestämmelse (prop. 2009/10:71). 37 (): Jag börjar med att yrka bifall till det enhälliga förslaget i betänkandet. Jag ska säga några ord om propositionen. Jag tycker att det är en oerhört angelägen proposition. Den handlar just om hur patienten faktiskt ska stärkas inom vården. Patienten är en utsatt person, en person som söker hjälp inom hälso- och sjukvården. Många patienter har dessutom svårt att hitta rätt, svårt att ta sig fram inom vården. En hel del patienter känner också oro efter de besked som har meddelats från hälso- och sjukvårdspersonalen och vill gärna kunna diskutera med någon annan person inom någon annan instans som har kunskap men förstås också sekretess. Det är precis detta som ärendet handlar om. Det innebär, enligt detta förslag, att personuppgifter som har lämnats i en patientnämnd inte ska kunna föras vidare utan att en sekretessprövning har gjorts. Därmed stärks de facto patientnämnden och ytterst patientens ställning. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till det enhälliga förslaget i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) Föredrogs civilutskottets betänkande 2009/10:CU10 Fastighetsrätt. 38 (): Dagens betänkande, CU10 Fastighetsrätt, behandlar alla de 35 motioner från allmänna motionstiden som gäller fastighetsrättsliga frågor. Att köpa eller bygga ett hus eller en fastighet är för många av oss ett stort åtagande. Det är ett åtagande som är förenat med många funderingar och noggranna överväganden. När man står i begrepp att göra sitt livs största affär, att köpa bostad, känns tillvaron ofta svåröverskådlig och ganska ensam. För att underlätta denna situation och undvika onödiga missöden krävs ett modernt regelverk och en adekvat lagstiftning. Här har vi som politiker ett ansvar att se till att nödvändiga förändringar kommer till stånd utan fördröjningar. träffade jag företrädare för för att diskutera behovet av en förändrad fastighetsmäklarlag. Man underströk det olyckliga i att arbetet inte kommit längre trots färdigt utredningsmaterial och ett tydligt budskap från riksdag i form av ett tillkännagivande. Undersökningar från visar att konsumenterna har dålig kunskap om sina skyldigheter och rättigheter i samband med bostadsaffärer förmedlade av fastighetsmäklare. När branschen väntat på förändringar sker en självanpassning, och till slut tappas kunskapen om vad som verkligen gäller bort. Det bidrar inte till tydlighet och goda förutsättningar för bostadskonsumenten, men det ökar risken för att bostadsaffären ska bli mindre lyckad. Vi resonerade också om utbildningsnivån hos landets mäklare, och ska man tro måste bilden nyanseras en aning. Exempelvis finns det ingen direkt koppling mellan mäklare som har begått misstag som lett till reprimand och utbildningsnivå. På många håll i landet är de mäklare som har varit i branschen länge, är kända på orten, skickliga i att hantera människors önskemål och som efterfrågas allra mest inte alltid de med högst och längst utbildning. Det är en viktig information att ha med i det fortsatta arbetet. Vi har i civilutskottet valt att behandla relativt många motioner förenklat. Det innebär att vi är överens om att det inte har hänt något i frågorna sedan utskottet behandlade dem senast och att vi står fast vid våra tidigare ställningstaganden och avstår från att upprepa debatten. Låt mig bara säga vad gäller tomträttsfrågorna och situationen för bostadsarrendator, framför allt i våra skärgårdsområden, att även om det inte har hänt något nytt i eller när det gäller uppfattningen hos den borgerliga majoriteten i riksdag händer det dessvärre saker på flera håll i landet som gör att människors boendesituation förändras och till och med försämras. För den enskilde har tomträtten blivit en otrygg upplåtelseform med ibland flera hundra procents prisökning mellan åren. Det är inte en rimlig bostadspolitik. Vi socialdemokrater vill öka människors möjlighet att välja den bostad som passar hushållet bäst, och vi anser att alla ska ha rätt till förutsägbara rimliga hyror och trygghet i sitt boende. Vi kan inte fortsätta med 52 olika modeller i lika många kommuner eller avfolka skärgården från fastboende. har 100 000 förlorat sitt arbete och gått ut i arbetslöshet, och rapporterar att kostnaderna för ekonomiskt bistånd ökade i av landets kommuner . De flesta bedömare räknar med att räntan kommer att stiga eller under tidig höst. I skenet av detta ska rapporteringen om ständigt stigande bostadspriser bedömas. Stigande bostadspriser är detsamma som växande bostadslån. Bara ökade skulderna . Senast nu kunde vi ta del av oro, och ordet bostadsbubbla nämns igen. Inte minst anmärkningsvärd är situationen i där bostadspriserna har stigit bara . Kvadratmeterpriset ligger på . Enligt färsk statistik från är snittpriset för en villa i , vilket är en ökning sedan förra mätningen. Det säger sig självt att det kan bli problem för de allra mest högbelånade hushållen eller för hushåll där familjeinkomsten sjunker till följd av sjukdom eller arbetslöshet. Jag känner mig oroad över detta. Det måste byggas fler bostäder, och inte minst hyresbostäder, då det dämpar efterfrågetrycket och leder till en lugnare prisutveckling. Att marknaden inte klarar av detta har vi sett tillräckligt mycket av för att kunna konstatera att här krävs ett ökat samhällsengagemang. Vi har den lägsta nivån på bostadsbyggandet , och det duger inte. behöver en ny regering och en ny politik. Vi socialdemokrater har tillsammans med och lagt grunden för en rödgrön bostadspolitik. Arbetet med att utforma detaljerade förslag pågår. De gemensamma reservationerna i betänkandet ska ses som ett led i det. De frågor vi debatterar är en del av bostadspolitiken och dess villkor. Såväl fastighetsmäklarlagen som tomträttslagstiftningen inklusive bostadsarrendatorernas villkor är viktiga i sammanhanget. Vi behöver handla nu för att förbättra förutsättningarna för en fungerande bostadsmarknad. Jag yrkar därför bifall till reservationerna 1 och 2. 39 (): Detta betänkande om fastighetsrättsliga frågor symboliserar med all tydlighet att bostadsmarknaden är en marknad och bostaden en kapitaliserad vara och produkt. Vi i och vi rödgröna vill att alla människor, inte bara de med särskilt goda ekonomiska förutsättningar, ska ha möjlighet att leva i bra bostäder till rimliga kostnader i en trygg och attraktiv boendemiljö. Vi från oppositionen har reservationer om fastighetsmäklarlagen som berör fastighetsmäklarnas ansvar på bostadsmarknaden och om bostadsarrende som berör hur marknaden har skapat en otrygghet för bostadsarrendatorer. Vi anser att de bostadspolitiska målen och de bostadspolitiska verktygen behöver utvecklas och förbättras detta för att trygga bostadsförsörjningen och skapa rättvisa mellan våra olika upplåtelseformer och olika sätt att bo. Jag vill yrka bifall till vår gemensamma reservation nr 1, men naturligtvis står jag och även bakom den gemensamma reservationen nr 2. alla fastigheter utgör av landets förmögenhet. Få ting är därför så viktiga som att dessa fastigheter förvaltas, undersöks, beskrivs, säljs och köps i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet. Den nuvarande ekonomiska krisen har blottlagt avsevärda brister hos många av landets fastighetsmäklare. Det finns ingen annan typ av konsulter där skillnaden är större mellan vad konsumenterna vill ha och vad konsulten levererar. Det beror på att branschen fortfarande till stor del befolkas av mäklare med bristande utbildning och kvalitet som riskerar att vilseleda konsumenterna. Korrekta objektsbeskrivningar kan endast skrivas av den som har rätt kompetens för uppdraget. Därför bör fastighetsmäklarna ha adekvat utbildning. Betänkandet Fastighetsmäklaren och konsumenten, SOU 2008:6, ledde inte till att regeringen vidtog några åtgärder, och det lagförslag som preliminärt föreligger bortser från flera av tillkännagivanden . Den nuvarande ekonomiska krisen, den nuvarande alliansregeringen och den nuvarande bostadspolitiken har även blottlagt hur vi som hyresgäster, bostadsrättshavare, bostadskonsumenter, eller vad vi nu är på bostadsmarknaden, är beroende av att känna en stor tillit till fastighetsmäklarna och deras tjänster. Det finns nu och tidigare en kritik mot fastighetsmäklarna, sätt att bedriva sin verksamhet och utbildningsnivån inom fastighetsmäklarbranschen. Tar vi till oss denna kritik innebär detta att vi tror på en mer likvärdig utbildning för att upprätthålla en god beprövad erfarenhet hos mäklarna. Vi vill att möjligheter till en effektiv tillsynsverksamhet utökas och att nämnden med stöd i lagen får rätt att utöva tillsyn över fastighetsmäklarna. Denna diskussion handlar om och berör de etiska reglerna och den beroendeställning som många människor hamnar i i relation till fastighetsmäklarna. Vi måste lyfta denna diskussion och kräva av branschen att säkerställa kvaliteten, tilliten, en god etik, god kompetens och beprövad erfarenhet inom sin verksamhet. tidigare tillkännagivande och reservationen i dagens betänkande vill hjälpa till att förbättra tilltron till fastighetsmäklarbranschen. En mer likvärdig högskoleutbildning kan inte vara att begära för mycket för ett så viktigt arbete och en så viktig tjänst som mäklarens. Två tidigare tillkännagivanden har gjorts av , vilket bör tyda på en bred uppslutning från samtliga riksdagspartier bakom önskemål om förbättringar inom fastighetsmäklarbranschen. Dessa tillkännagivanden återspeglar utan minsta tvekan även konsumenternas önskemål. De 4 611 advokater och 6 313 registrerade fastighetsmäklare som fanns i delar på marknaden för att få bedriva fastighetsförmedling. Detta talar starkt för att nästan identiska lagregler och etiska regler ska gälla såväl för fastighetsmäklare som för advokater. Därför anser jag att i allt väsentligt ska samma lagstiftning samt etiska regler gälla för fastighetsmäklare som för advokater så att kvaliteten och tryggheten för konsumenten i varje utförd fastighetsförmedling säkerställs. Jag yrkar bifall till reservation 1. 40 (): betänkande 10 om fastighetsrätt tar upp frågor om regler för fastighetsmäklare, arrenden, lagfartskapningar, ledningsrätter och ytterligare ett antal frågor. I betänkandet avstyrks också, som redan har sagts, genom förenklad behandling ett antal förslag som vi har behandlat tidigare . Bland de förslag som har avstyrkts med förenklad behandling finns bland annat några förslag från , till exempel ett förslag om expropriering och ett om att utreda bo- och brukarplikt för jordbruksfastigheter, som vi i och för sig tycker är viktiga frågor men som vi har fört fram tidigare. Den samlade rödgröna oppositionen har två gemensamma reservationer i betänkandet, vilket också påpekats av de två föregående talarna, och jag yrkar därför, fru talman, bifall till reservationerna 1 och 2. Förmodligen är det så att det inte finns någon annan situation där den enskilde konsumenten är så utsatt och tar så stora risker som när han eller hon köper en bostad. Det gäller oavsett om det handlar om köp av en bostadsrätt, den nya formen ägarlägenhet eller om det är en enskild fastighet. Det spelar ingen roll om den står på en tomträtt eller om den står på en enskild tomt. Det är ett vågspel. I värsta fall har köparen blivit ägare till en kapad fastighet. Då riskerar han årslånga processer med den ursprungliga ägaren. I sämsta fall kan det vara så att säljaren över huvud taget inte existerar när verkligheten väl uppdagas för köparen. Men så är det naturligtvis inte så ofta. För det mesta fungerar säkert allting perfekt. Då är både säljare och köpare nöjda och tycker att de har gjort en strålande affär. Några överraskningar dyker inte heller upp för någon av dem efteråt. Så här borde det naturligtvis alltid vara, men tyvärr fungerar inte allting alltid perfekt. Bostadsköp är normalt den största affär som de flesta av oss medborgare i samhället någonsin gör i livet och en affär som det är väldigt svårt att träna på att göra, eftersom det är svårt att börja i liten skala. Det är svårt att köpa en bostad bit för bit. Det är faktiskt också ganska svårt att utvärdera vad det är man har köpt. Ofta tar det för många innan man fullt ut inser vad det är man har köpt. Och det är inte självklart att redan den första vintern levererar så mycket snö att husets alla tekniska egenskaper blir provade eller att den första sommaren bjuder på den där våldsamma hettan som gör att man inser att ett hus utan markiser inte går att bo i . kan det till och med vara så att en förändrad ränta eller höjda energipriser och en ny VA- eller renhållningstaxa verkar komma som en överraskning för dem som har köpt en bostad efter att tidigare ha varit hyresgäster. Det borde inte vara nödvändigt att anlita erfarna vänner och bekanta, kanske föräldrar eller att köpa en tjänst av ett besiktningsföretag för att kunna känna sig säker på att man inte har köpt grisen i säcken eller står med svartepetter. Man borde inte när man ska låna pengar behöva be bankens jurister granska de köpehandlingar som har upprättats hos fastighetsmäklaren. Men många som har haft oturen och tidigare köpt just den där grisen i säcken upplever faktiskt situationen så, tror jag. De flesta köper inte heller så många bostäder under sin livstid. Gör de det går det mellan de där köpen. Proffs på att köpa fastigheter blir de flesta faktiskt aldrig. Det är rätt stora skillnader också mellan att köpa en bostadsrätt, en ägarlägenhet eller en villa.