prot · GY0910 · 2010-11-04 00:00:00 — Jag lärde mig att möta dessa utsatta människor i ögonhöjd. Vokabulären ändrades från uttryck som den lilla människan och svaga individer till personer i utsatta situationer. är ord viktiga. Dessa människor ska inte vara människor i samhällets utkant, utan de ska vara en del av vårt gemensamma välfärdsbygge. En vanlig definition av en hemlös är en person som sover ute eller är hänvisad till akutboende eller härbärge. definition är bredare och inkluderar personer som har någonstans där de vistas men som på olika sätt har en osäker boendesituation. Det kan vara en inskriven på kriminalvårdsanstalt, behandlingsenhet eller stödboende inom eller liknande. räknar även den som ofrivilligt bor hos släktingar och vänner eller har tillfälligt andrahandskontrakt och som på grund av sin situation har varit i kontakt med . räknades de hemlösa senast. Drygt 17 000 räknades då som hemlösa i enligt definition. Om man använder den snävare definitionen en person som sover ute eller är hänvisad till akutboende eller härbärge handlade det 2005 om ca 3 600 personer. Kostnaden för varje hemlös har beräknats till . Det blir lätt många siffror, men bakom varje siffra döljer sig en djup personlig tragedi. Det är svårt för oss att sätta oss in i det helvete som dessa människor genomlider. Det gäller inte bara den hemlöse utan också barn och andra anhöriga. Det förebyggande arbetet bland barn och ungdomar är därför livsviktigt. Vi vet att psykiatrireformen 1995 då mentalsjukhusen stängdes innebar att många människor med psykiska problem inte klarade av ett eget boende utan antingen gick under eller hamnade på gatan. Ingen av oss vill ha tillbaka mentalsjukhusen, men effekten blev oönskad. utgör personer med psykiska problem av de hemlösa. Det finns givetvis också de med dubbeldiagnos. Vi kristdemokrater menar att det inte är värdigt ett välfärdsland att det finns personer som är hemlösa. Det är en svår problematik, men vi måste sätta in åtgärder som löser dessa människors problem. Det är min uppfattning att bostaden är grunden för att komma tillbaka in i ett värdigt socialt liv, och jag vet att alliansregeringen gör vad den kan för att lösa problemet med hemlöshet. Under minister ledning togs initiativ 2006 till en samlad strategi för att motverka hemlöshet och utestängning från bostadsmarknaden. Huvudaktiviteten inom strategins samtliga mål har varit att ge stöd till lokalt utvecklingsarbete och att presentera ett antal kunskapsunderlag för arbetet mot hemlöshet. Det handlar om samverkan mellan brukare, socialtjänst, fastighetsbolag och fastighetsägare. har vi i jobbat med boendetrappan där den hemlöse ska göra ett slags karriär för att nå upp till toppen där det till slut finns en egen bostad. Det är en situation där det finns låga förväntningar men höga krav, vilket har visat sig vara en dålig kombination. Kommuner med trappstegsmodellen har ofta många hemlösa. Låt oss i stället se på de goda exemplen. Den metod som i förespråkar kallas Bostad först och bygger på principen att om man får en bostad först möjliggör det andra åtgärder. Metoden går ut på att en egen bostad är en grundtrygghet som den hemlöse behöver för att kunna ta itu med sina problem. Först får man en egen bostad och därefter massiva hjälpinsatser. Det har gett goda resultat på andra håll. Massiva hjälpinsatser och intensiv rehabilitering ska ges i samband med att man får en bostad. Det ska finnas ett skyddsnät av socialsekreterare, fältarbetare och ideella krafter. är alltså europeiska året för bekämpning av fattigdom och social utestängning, eller fattigdomsåret. Vi ska framöver inte bara bekämpa hemlösheten, utan vi ska göra allt för att utrota den. Som kristdemokrat brinner jag för detta. Jag säger inte att det blir enkelt, men det måste göras för alla dessa människor i utsatta situationer. 47 (S) replik: Det låter så tjusigt. Det är väldigt tjusiga ord som vi får höra från representant. Det var likadant i går; man säger en sak men gör en annan. Vad har det blivit av de fyra åren med borgerligt styre? Jo, 70 000 fler lever i utanförskap och bostadsbyggandet har tagit stopp. Människor som tidigare levt på en försäkring har inte någon försäkring alls. Ni sänker a-kassan till . Ni inför en stupstock i sjukförsäkringen, en stupstock som innebär att den som är sjuk plötsligt ska bli frisk. Här står och säger att man ska göra det så bra för de stackarna. Man ska ordna med allmosor och se till att de får det lite bättre. Det säger ni trots att ni har ökat klyftorna så dramatiskt de här fyra åren. Det rimmar illa. 48 (KD) replik: Det är tråkigt att inte hör att det finns ett hjärta bakom. Du säger att det är vackra ord, men det här är inte fejkat. Jag brinner för de här frågorna. Det är trist att du inte hör tonen och engagemanget och att jag vill vara med och förändra. Du kommer med den vanliga retoriken att jag deltar i något som sätter ännu fler människor i en dålig situation. då sossarna regerade ökade hemlösheten , så jag tror inte att har så mycket att skryta med. Du får gärna utmana oss när det gäller de sociala frågorna. Det har vi inget emot. Det kanske är fler som vill bli utmanade på det området. 49 (S) replik: Det gör jag gärna. Jag är nämligen socialdemokrat. Vi jobbar för att alla ska med in . Vi jobbar mot klyftorna. Vi tycker inte att det är bra med ökade klyftor. Enligt er retorik måste det vara större skillnad mellan dem som har ett arbete och dem som inte har ett arbete. Ni kallar det för ett incitament. I själva verket handlar det om att ni kastar ut människor från sina hem och att människor får säga upp sina bostadsrätter för att de ska få sjukersättning eller socialbidrag. Jag tycker att det är skamligt att den borgerliga regeringen sätter människor på gatan. 50 (KD) replik: Jag tycker att det är tråkigt att vi inte kan enas. Det här är en fråga som egentligen borde gå över blockgränserna. Hemlöshet är ju inte en partifråga. Det är ett generellt problem som finns i samhället. Som jag sade ökade hemlösheten under socialdemokratisk regim. vill vi försöka förändra det. Det har tillsatts grupper för att skapa förändring och strategier. Jag är gärna med och debatterar detta fortsättningsvis eftersom jag tycker att det är en viktig fråga. 51 (FP): Mitt sexminutersinlägg kommer att handla om äldre som resurs och om att vi måste se och uppskatta äldre som resurs hela livsresan, inte bara när man är vid god hälsa. fick vi vårt första pensionssystem. Då levde kvinnor till och män till . lever kvinnor i genomsnitt till 83 och män till . Då var pensionsåldern , är pensionsåldern . Det har hänt något . Det är ganska fantastiskt att vi har lyckats höja medellivslängden med tack vare olika insatser för att skapa bättre levnadsbetingelser för människor. Det handlar om boende, arbetsliv och hälso- och sjukvård. De år vi har vunnit är i huvudsak friska år. Det är som vi drabbas av ohälsa. Hur har vi då använt den resurs som alla dessa friska äldre utgör? De ökar i antal och kommer att öka kraftfullt framöver. Den demografiska förändringen är en diskussion som är lite av en eländesdiskussion. Jag ser mer positivt på det, om vi gör rätt saker och om vi ser äldre som resurs. När jag kom till som ordförande 1999 fick jag en rad telefonsamtal från nypensionerade äldre som sade att det inte var roligt att vara i en livslång semester. Då insåg jag att äldre inte är ett kollektiv. Alla äldre längtar inte efter pension och uppskattar inte att gå i pension . Människor är olika. Vi gjorde en liten undersökning som har följts av flera. Den visade att upp till en tredjedel av de nypensionerade hade velat vara kvar på arbetsmarknaden. Vad gör de i stället? Många gör ett ideellt arbete. När vi tittar i den sparsamma statistik som finns över vad äldre gör med sin tid finner vi att man är oerhört aktiv. Vår äldreomsorg skulle gå överstyr om inte alla dessa anhöriga, människor i väntjänst och så vidare gjorde en insats. av äldreomsorgen sköts på ideell väg. Det borde synas i nationalräkenskaperna. Jag tror att det vore klokt om man införde dem i nationalräkenskaperna så att man ändrar bilden av äldre och ser äldre människor som en resurs, inte som en belastning. Vad gör man med att många vill vara kvar i arbetslivet? I utredningen 2005 fanns det ett förslag om att införa ett jobbskatteavdrag för pensionärer som stannade kvar i arbetslivet. Det skulle vara en signal till arbetsgivarna att vi vill ha kvar äldre på arbetsmarknaden och en signal till äldre att vi uppskattar deras livserfarenhet och kunskap och vill ha kvar dem på arbetsmarknaden. Det avdraget infördes av alliansregeringen, men genom att det kom att vara kopplat till ett jobbskatteavdrag för yngre blev det en debatt som vi i Alliansen faktiskt inte kunde hantera. Att det var något positivt vi ville göra efter modell från drunknade i kritiken. Vad vill vi göra mer för att öppna arbetsmarknaden för äldre? Vi vill att man ska ha rätt att stanna kvar i arbetslivet till . Här finns ett motstånd från arbetsgivarna som i stor utsträckning inte ser vilken resurs äldre är på arbetsmarknaden. En facklig företrädare sade att det var ett brott mot de mänskliga rättigheterna att ge äldre människor som vill och kan arbeta vidare rätten att stanna kvar i arbetslivet till . Jag tar mig för pannan! Människors fria vilja måste ändå vara det som gäller. Vi har tagit upp sådant som kartläggning av lagstiftning som inte går i takt med att vi har rätt att vara kvar till . Det finns lagar som stannar vid 65. Jag vill avsluta mitt anförande med att läsa ur bok : Vi återvinner gamla tidningar. Vi återvinner mer och mer råmaterial, men inte kompetens. Vi försöker minska våra sopberg utom de sopberg där äldre kastas bort. Det är vackra ombonade sopberg, men icke desto mindre sopberg. Det är hög tid att börja tänka på återvinningen. I detta anförande instämde (FP) och (M). 52 (M): Jag ska ta tillfället i akt att i denna allmänpolitiska debatt hålla mitt första anförande i kammaren. I detta anförande ska jag gå från det allmänna till det mer specifika. Det finns i en allt större grupp människor om vilken den politiska debatten sällan handlar. Det rör sig om en mycket utsatt och röstsvag grupp, en grupp människor som upplever att samhället vänder dem ryggen. Jag talar om de människor som lider av både en psykisk sjukdom och en missbruksproblematik. Dessa personer brukar lite slarvigt omtalas som lidande av en dubbeldiagnos. Ett sådant uttryck gör dock inte rättvisa åt den mycket komplext sammansatta problembild som finns. Detta är en grupp som ofta faller mellan stolarna. Därför vill jag att vi ägnar av den här debatten åt att diskutera en grupp som i allra högsta grad behöver hjälp från samhället från oss. Regeringen har tillsatt en utredning som gör en helhetsöversyn av den svenska missbrukarvården. Jag välkomnar denna utredning och hoppas att den kommer fram till många kloka förslag. Många granskningar och utredningar av vården har dock gjorts , och för mig är det viktigt att vi inte återigen låter lösningarna stanna vid en skrivbordsprodukt med fina ord utan ser till att det blir förändring i verkligheten. Var tredje till varannan person som söker hjälp för missbruk har också psykiska problem. Många rapporterar om kraftiga brister och ett moment 22 i vården. Landstingen, med ansvar för psykiatrin, ger beskedet att den som vill få hjälp för sina psykiska problem först bör bli kvitt sitt missbruk. Vänder man sig till kommunen och missbrukarvården får man dock beskedet att man först bör hantera sina psykiska problem. Då är frågan: Var börjar man? Det blir onekligen ett moment 22, och de som söker hjälp står hjälplösa. Människor förvägras parallell hjälp för missbruk och psykiska problem trots att forskningen betonar vikten av just detta. Detta, fru talman, orsakar ett stort mänskligt lidande, både för personerna själva och för deras anhöriga. Men det är också ett samhällsproblem som berör oss alla. Alternativet till adekvat behandling är att dessa personer snarare söker sig till akutvården, vilket skapar merkostnader för samhället. Akutvården är dyr och ger inte en långsiktigt hållbar lösning på dessa människors problem. En annan risk är den sociala utslagning och den ökade kriminalitet som breder ut sig. Det är inte ovanligt att personer med den här sammansatta problembilden begår brott. Undersökningar visar att av patienterna inom rättspsykiatrin har ett pågående eller avslutat missbruk. I kriminalvården handlar det om av internerna. Detta är alltså lika mycket en fråga om lag och ordning och trygghet. Hemlöshet är en fråga som diskuteras med viss regelbundenhet, ofta när det som börjar närma sig vinter och temperaturen sjunker. av alla hemlösa beräknas lida av en psykisk sjukdom, av missbruk. I många fall har människorna båda problemen. Vill vi som politiker verkligen ta vårt ansvar för att hjälpa de här människorna måste hjälpen ges . Det handlar om att ge människor hjälp innan de hamnar på gatan. Vad kan vi då göra? Granskningar visar att ett stort problem är själva organiseringen av behandling och vård. Mellan landstingen, som ansvarar för psykiatrin, och kommunerna, som ansvarar för missbrukarvården, är det ofta vattentäta skott. Det är däri en stor del av problemen ligger men också lösningen. Vi måste göra hål i de här vattentäta skotten och få ett bättre samarbete till stånd. En lösning kan vara att flytta över helhetsansvaret till en instans. En annan lösning kan vara att även här införa en form av vårdlots som tar ett helhetsansvar för att den som söker hjälp hamnar rätt. En tredje lösning kan vara att helt enkelt förbättra och utveckla det samarbete som finns så att ingen faller mellan stolarna. Det kan också handla om att skapa någon form av inslussningsmekanism där man kan få hjälp med båda sina problem. Sammantaget har vi väldigt mycket att vinna på att se över och reformera behandlingen av denna mycket utsatta grupp. Jag ser fram emot att den pågående utredning som regeringen har tillsatt presenterar sina förslag . Regeringen förtjänar också en stor eloge för att man någonsin gör en samlad bedömning av den svenska missbrukarvården. Jag hoppas att utredningen kommer med konkreta och bra åtgärder för hur vi kan hjälpa den utsatta grupp som dessutom har psykiska problem. Därefter gäller det att leva upp till de skrivna orden och se till att förändra vård och behandling i grunden. Samhället har vänt dessa människor ryggen alltför . måste vi ta ansvar. I detta anförande instämde (M) och (KD). 53 (FP): Jag tänker ibland på en del människor som förtidspensionerades före Alliansens sjukförsäkringsreform 2008. Jag tänker till exempel på , som då var och blev sjukskriven på grund av utbrändhet. Han ville försöka komma tillbaka och arbetade därför deltid. när ingenting hade hänt, ingen rehabilitering hade skett, ringde och sade: får du bestämma dig. Antingen ska du jobba heltid, eller också har du chansen att bli förtidspensionerad. Sedan kanske den inte kommer tillbaka. Han vågade inte chansa utan lämnade deltidsarbetet och fick leva resten av arbetslivet med 64 procents ersättning från . En annan är , en kvinna med ryggproblem. Hon växlade mellan a-kassa och sjukförsäkring. Det var samma sak där: ingen rehabilitering, ingen hjälp, erbjuden förtidspension. Hon vågade inte säga nej. Hon har ångrat sig, men hon vågade inte säga nej av rädsla för att bli helt utan ersättning. Det är viktigt, fru talman, att komma ihåg hur verkligheten såg ut före sjukförsäkringsreformen. Vid , , förtidspensionerades i snitt 140 människor utan att ha fått några som helst rehabiliteringsinsatser. I den nya försäkring som vi har finns det tidsgränser för när arbetsförmågan ska prövas. På så sätt fortsätter inte sjukskrivningen utan att sjukvård, myndigheter, arbetsgivare och den enskilde får möjlighet att reflektera över hur vägar tillbaka kan se ut. Den som fortfarande inte har arbete sjukskrivning erbjuds en arbetsintroduktion hos Arbetsförmedlingen. Den är väldigt individuellt anpassad. Har man svårt att ställa upp på möten och så vidare kan introduktionen innebära att man talar i telefon med en handläggare och ändå får sin fulla ekonomiska ersättning. Sedan finns möjligheten att återgå till sjukskrivning eller förtidspensionering om ingen annan möjlighet finns. Denna chans till en arbetsintroduktion att någon frågar: Hur ska vi hjälpa dig borde , och alla andra ha fått . börjar vi också se resultatet av den här aktivare processen. Sjuktalen har minskat, halverats, och de flesta av dem som arbetsprövar går inte tillbaka till sjukskrivning. Denna reform som Alliansen genomförde var nödvändig för att inte ännu fler människor skulle kastas ut från arbetslivet. Storsatsningen på rehabilitering, en höjning med , var också nödvändig. Resultaten börjar som sagt synas i statistiken. Men, fru talman, när man gör en så stor reform som att förändra sjukförsäkringen som fungerade katastrofalt dåligt är det inte säkert att allt blir hundraprocentigt perfekt från början. Därför ska man ha en ödmjuk inställning. Vi vet att det har skrivits om en del beslut som, i alla fall när man läser om dem i medierna, verkar märkliga och okänsliga. Även om sjukförsäkringen har blivit en stor framgång och hjälpt många människor kan vi naturligtvis inte acceptera att en enda människa blir behandlad på ett inhumant sätt. På olika sätt har alla fyra allianspartierna uttalat denna åsikt. driver nu att departementet ska göra en genomgång av de olika typerna av omdiskuterade avslagsbeslut och att detta ska landa i ett förslag om förtydliganden eller rena ändringar i lagtexten om så är nödvändigt. Vi i tycker också att det är dags att starta en diskussion om hur den rent ekonomiska ersättningen till personer som går arbetsintroduktionen ska kunna göras mer förutsägbar så att människor slipper oroa sig för sin ekonomi. Inom allianspartierna diskuterar vi nu hur vi går vidare med de här frågorna. Sedan hoppas jag på lång sikt att vi över alla partigränser, eller så många som möjligt, ska kunna komma fram till breda överenskommelser, ungefär som vi borgerliga partier och Socialdemokraterna har gjort om pensionssystemet. Men situationen var faktiskt akut . Då var det viktigt och bråttom att göra någonting radikalt för att stoppa utsorteringen av människor. Det var just en forskarstudie i där jag bor som kallade den gamla försäkringen för en utsorteringsförsäkring. Det är, som sagt var, en del inslag i reformen som kanske måste rättas till. Men det innebär inte att det hade varit bättre att vänta, tvärtom. Att inte göra någonting åt den katastrofala situationen 2006 hade varit oförlåtligt. I detta anförande instämde och (båda M) samt (KD). 54 (S) replik: För oss socialdemokrater är det viktigt att vi har en sjukförsäkring som innebär att sjuka får stöd och rehabilitering för att kunna komma tillbaka. Men det är lika viktigt för oss att sjuka får en rimlig ersättning när de är sjuka. ser vi hur människor förvägras ersättning därför att de enligt det nya regelverket anses ha varit sjuka för . Människor trillar ur försäkringen och blir utförsäkrade och tvingas söka socialbidrag. Detta innebär också, med en reflexion till det som nämner om pensionssystemet, att det inte avsätts pengar till pensionssystemet när man har socialbidrag. Dessa personer drabbas hårt. medger att det finns vissa problem, eller rättare sagt säger han att det kanske finns vissa problem. Min fråga till är: Hur skyndsamt är hans parti berett att faktiskt se över sjukförsäkringen för att få bort de problem som vi har sett tydligt med hur människor blir utförsäkrade? Är ni beredda att ta bort stupstocken? 55 (FP) replik: Det som menar med stupstock är alltså arbetsintroduktionen där människor under oerhört individuella och mjuka former får möjlighet att diskutera och fundera över olika vägar tillbaka till arbetslivet. De är försäkrade då enligt arbetsmarknadens villkor. De allra flesta människor som kommer till detta får alltså samma eller högre ersättning än vad de hade under sjukskrivningen. Men det är ändå en av de punkter som vi ska titta närmare på, så att inga människor behöver oroa sig mer för ekonomin för att de går över till detta. Detta ska då jämföras med det gamla systemet när vi hade 750 000 förtidspensionerade som parti dömde till att leva med 64 procents ersättning under sitt aktiva liv och därmed också en oerhört mycket lägre pension när de väl kom i pensionsåldern. Jag vill påstå att det var betydligt fler människor det ska inte vara några människor som blir drabbade som blev drabbade av ekonomiska problem på grund av er politik. 56 (S) replik: svarade inte på frågan om han vill ta bort stupstocken. Det enda som man kan göra för att få breda överenskommelser är att man tar bort ett system som hindrar sjuka människor från att få ersättning. Det är inte få fall som vi har träffat på . redogörs för hur människor tvingas bli uppsagda från sina jobb för att över huvud taget klara av inkomsten. Och sjuka människor förnekas ersättning. Det är inte rimligt i ett välfärdssamhälle som . 57 (FP) replik: Nej, det är verkligen inte rimligt. Det är därför som vi vill se över de fall där det kan finnas tveksamheter om de beslut som fattar, om detta beror på lagar och förordningar eller om det beror på rutinerna hos . Men det finns ingen generell stupstock eftersom det står i lagen att allvarligt sjuka människor inte ska arbetsträna och inte gå till arbetsintroduktion utan få obegränsad sjukpenning . Det finns alltså inte någon stupstock. Däremot kan vi diskutera hur besluten fattas och om det ska ändras någonting där. 58 (M) replik: Jag tackar som så positivt och tydligt beskriver de positiva effekterna av sjukförsäkringsreformen. Jag kan verkligen intyga att de stämmer. Nya reformer ska alltid följas upp, och här nämner du också den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. Jag vill också lägga till att regeringen tillsatte en annan utredning, det så kallade rehabiliteringsrådet, under professor ansvar. Man kommer med ett slutbetänkande . Rådet kommer att ha i uppgift att både följa och föreslå förbättringar inom rehabiliteringsområdet. Jag kan också intyga att regeringsföreträdare har besökt 4050 olika orter i just i syfte att lyssna in arbetstagare på såväl som Arbetsförmedlingen. Jag vill verkligen understryka att det finns en stor ödmjukhet kring att justera delar i reformen som behöver justeras. 59 (FP) replik: Jag tackar för att hon påpekar detta med . Trots att vi nu äntligen har fått en rehabilitering som sätts in tidigare och som vi inte hade i det gamla systemet med den förra regeringen visar alltså regeringen med detta att man vill fortsätta att följa upp och fortsätta att förbättra rutinerna för rehabiliteringen. Det är viktigt, som påpekar. Jag ser fram emot att ta del av när den kommer. När nämnde att regeringen och andra hade träffat många människor och varit ute på besök kom jag på att vi folkpartister gjorde ett antal besök på arbetsförmedlingar . Vi var 28 riksdagsledamöter. Vi fick höra talas om en del människor som var oroliga och nedstämda. Men det genomgående var att de allra flesta sade: Äntligen frågar någon oss hur vi kan få hjälp att komma tillbaka till arbetslivet. Vårt huvudsakliga intryck var att folk reagerade på detta. Migration, integration och invandring 60 (M): Jag ska i mitt jungfrutal prata om kulturskymning och kalla vindar. Vi pratar om försvar, socialpolitik, utbildning och finanspolitik. Det är naturligtvis oerhört viktiga områden. Men i grund och botten handlar väldigt mycket om kultur. Hur vill vi vara? Hur ska vi möta framtiden? Hur ska vi förhålla oss till andra människor, andra kulturer, andra åsikter och dem som inte tycker som vi andra? Vi har just nu ingen aning om det bor människor på andra planeter. Vi kanske tror och hoppas. Men just nu är det bara vi på denna planet folk, landskap, stater, nationer, gränser, hudfärger och språk.