prot · GY0938 · 2010-12-20 00:00:00 — Vi är övertygade om att en större integrering mellan skola och arbets- och näringsliv är till gagn för studenter, näringsliv och lärosäten. Delvis till följd av denna övertygelse har stämmobeslut om att helt slopa fribeloppet, i första hand på lånedelen, för det är bra politik. Vi välkomnar dock att fribeloppet nu höjs, för det är ett reellt problem att många inte vågar eller vill arbeta under studierna av rädsla för att mista bidrag och lån och det om något är väl motsatsen till arbetslinjen. Man behöver inte fråga många studenter för att förstå vilket av de två alternativen 500 extra i lån och höjt fribelopp eller 100 extra i bidrag som är det mest populära. Jag kom själv direkt från studierna till , och studenter kan skatta sig lyckliga att rätt regering vann valet. Vi får hålla tummarna för att röstar i enlighet med utskottets förslag, vilket jag också yrkar bifall till. 138 (V) replik: raljerar över att studenter vittnar om en taskig situation, och han menar att vi ska tänka på fattiga i andra länder. Visst ska vi det, men det ska inte tas till intäkt för att försämra studenternas situation. Regeringen är inne på att ta ut avgift av utomeuropeiska studenter. Varför inte lägga det på de svenska studenterna? Så ser det ju ut i ganska många andra länder. Vad vill vi med utbildning? Vill vi att ska vara en kunskapsnation som verkar för att höja den generella kunskapsnivån och där rätten till utbildning ska gälla alla? Den ambitionen har haft , men när man hör argument kan man börja tro att utbildning bara ska vara till för dem som har råd och möjlighet och inte för alla och att studenterna ska sluta klaga och vara glada för det lilla. Det tycker jag är en beklämmande syn på utbildning. 139 (C) replik: Jag får be om ursäkt om jag verkade raljant i mitt anförande. Det var inte alls min mening. Jag har svårt att se hur man kan tycka att den förda politiken har något med detta att göra. Det vi gör är att förbättra villkoren för alla studenter. Heltidsstudenter får mer i plånboken. Hur man får det till att vi gör det svårare för svenskar i alla åldrar att studera har jag svårt att se. Var det något i mitt anförande som lät raljant eller otrevligt var det inte min mening. Den förda politiken är dock trevlig. 140 (V) replik: talar i sitt anförande om att man vill ta bort fribeloppet helt och hållet. Det innebär att de som är rika och har bra förutsättningar också ska kunna få lån och bidrag. Är det inte bättre att i stället satsa på dem som inte har ekonomin och se till att de får det bättre? Varför ska vi subventionera förmånliga lån och dessutom bidrag till personer som uppenbarligen inte behöver det. Det är en felsatsning. Skuldsättningen man utsätter sig för som student är en anledning till att många väljer att inte studera. Ni ökar nu på skuldsättningen. talade om att det var nästintill irrelevant om det var lån eller bidrag och att det till syvende och sist handlade om de kronor och ören man fick i plånboken. Jag twittrade just och frågade studenterna om det kvittar. Jag fick svar från SFS ordförande och från Lunds studentkårer. Båda svarade nej på frågan. Jag tycker att ni behöver se över detta. Det kommer definitivt att innebära att vi får en ökad social snedrekrytering i stället för den ambition som vi hade med en socialdemokratisk regering stödd av bland annat . 141 (C) replik: Det var många frågor i samma anförande. Du verkar ha lyssnat väldigt väl på mitt inledande anförande så du har hört att det inte alls är för att gynna de rika som vi i anser att vi ska slopa fribeloppet i lånedelen, utan för att det finns en ganska stor grupp studenter som inte vill eller vågar arbeta. De kanske har ett jobb och de kanske har en arbetsgivare som vill att de ska jobba, men de kan inte göra det av rädsla för att tappa bidrag eller lån. Det är ett reellt problem och vi vill göra något åt det. Det står helt i strid med en politik som säger att alla som vill och kan ska jobba. Jag vet inte om jag kan göra det från den här talarstolen, men jag yrkar återigen bifall till förslaget i betänkandet. Det innebär en förbättrad situation för alla studenter, oavsett bakgrund. 142 (KD): Jag vill ta upp retoriken. Jag tycker att vi ska vara hyfsat rättvisa när vi argumenterar i en debatt som denna som berör så många människor över 320 000 studenter får studiemedel. Det finns nu ungefär 1,3 miljarder kineser, drygt en miljard indier, ett antal människor i Vietnamn och och så vidare. Det är de starka framtida tillväxtländerna. Där är det oftast de som har det bäst som får studera. Man kämpar som en idiot för att få fram pengar det kan vara en anhörig eller den unge själv för att kunna studera. Den modellen har vi inte i . Som regel kan man försörja sig hyfsat bra, men vi har velat öka möjligheten. Vi har lovat att successivt öka möjligheten under vår regeringstid. Vi tar tag i detta utifrån utredningen, som vi var överens om. Vi får aldrig glömma bort kärnan. Det är en investering i personer och en drivkraft att söka kunskap som är fjärran från vilken ekonomi man ska ha. Låt oss aldrig hantera högre utbildning som om det vore ett produktionsarbete, för det är det inte. För att jag ska kunna studera och investera i min framtid måste jag ha villkor som är mänskliga. Det är också en investering. Jag kan inte för mitt liv förstå att de som vill ha likavillkor för dem som kommer från mer förmögna och dem som kommer från mindre förmögna bakgrundsförhållanden säger nej till av resurspengar. Jag levde under fattigdomens fana när jag växte upp bara när det gäller materiella saker, känslomässigt fick jag uppleva mycket rikedom. Jag var tvungen att försörja mig själv och leva på de villkor som gällde då. De var inte bättre, kan jag säga. Det fanns en vilja att jobba. Därför har mitt parti varit tydligt med att vi ska ta bort fribeloppet, men vi har inte gått hela vägen. Det är ett sätt att få utrymme för mer när man vill kämpa för sin utbildning. Vi vill att alla studenter ska ha rimliga villkor. När man sitter på sin kammare och måste få den personliga budgeten att gå ihop, det vill säga mat för dagen, tak över huvudet, kläder och annat, är det de pengar som finns till ens förfogande som räknas. Då kanske man inte tänker på om man ska betala tills man är 49 eller . Man kanske tycker att utgiften är relativt liten. Det handlar om att man lever hyfsat bra man studerar. Jag är glad att vi har tagit ett andra steg. Man får nästan mer . Jag undrar om det har hänt så mycket i svensk utbildningspolitik. Dessutom höjer vi fribeloppet till ungefär 130 000 i stället för 100 000. Det är en jättebra utveckling som vi har velat åstadkomma Ni minns väl den gamla visan Om pappa ville ge jag en femöring, vet mamma? Jag konstaterar vad som genom historien har varit röd politik. Både under socialdemokratiska regeringar och under borgerliga regeringar har den röda politiken alltid varit mer. Men man har inte sagt varifrån pengarna ska tas. Socialdemokratisk politik har över lag varit barmhärtig mot studenter, men tyvärr ibland så generös att man har fått backa. Det är alltid svårt att backa. När man tog bort barntillägget var det tufft för alla oss som hade haft barntillägg. Man tog bort det för att man inte orkade ro det hela i land. Jag är glad att vår regering försöker hålla i och tar ett steg i taget och undan för undan förbättrar villkoren. Vi gör även andra saker riktigt bra. Det gäller till exempel ökade möjligheter att få studentbostad. Det bästa av allt är ökad kvalitet och bättre utbildningsväsen. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 20 § Betyg från årskurs 6 i m.m. Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2010/11:UbU3 Betyg från årskurs 6 i m.m. (prop. 2009/10:219) 143 (S): ska vi debattera utbildningsutskottets betänkande UbU3 om regeringens förslag om betyg från årskurs 6 i med mera. Vi socialdemokrater välkomnar att regeringen inför ett stundande möjligt nederlag i kammaren valde att söka samarbete med oss om den formellt lilla men praktiskt stora frågan om betygskriteriernas utformning. En uppgörelse om detta ingår i dagens betänkande. beklagar jag att regeringen avstod från att ta ett helhetsgrepp om betygsfrågan och åstadkomma en blocköverskridande överenskommelse som behandlar alla delar av betygsfrågan i ett sammanhang. Utvecklingen har visat att det hade varit klokt. För att skapa arbetsro och förutsättningar för en positiv utveckling inom skolan har vi socialdemokrater efterlyst mer långsiktiga spelregler för skolan. Jag är fortfarande förvånad över att den borgerliga regeringen under förra mandatperioden var direkt avvisande till detta och i stället bedrev en djupt konfrontatorisk skolpolitik. Det är mot denna bakgrund vi socialdemokrater såg positivt på att regeringen trots allt hörde av sig och ville samtala och komma överens om åtminstone en liten del av det nya betygssystemet. Visserligen har vi socialdemokrater tidigare framfört att vi principiellt tycker att det är viktigt med nationella betygskriterier för alla betygssteg eftersom vi annars ser risker för godtycke eller betygsinflation. Men att i dagens läge, när alla väntar på den försenade gymnasiereformen i ett läge när kursplaner och betygskriterier i praktiken var färdiga säga stopp och göra om hade fått mer negativa än positiva konsekvenser. Jag menar att en tydlig oppositionspolitik ska grunda sig i vad man faktiskt skulle ha gjort också i majoritetsställning. Vi socialdemokrater har enats med regeringspartierna om att det är angeläget att lärarna får ett bra stöd för betygssättningen och att det därför bör utarbetas en tydlig handledning om hur skolorna ska använda betygsstegen B och D. Utformningen av kunskapskraven bör också utvärderas av regeringen efter det att den nya betygsskalan har trätt i kraft. I detta arbete ska den beprövade erfarenheten hos lärarna finnas med. Regeringen ska vidare återkomma till med en redovisning av denna utvärdering som grund för ett eventuellt framtida ställningstagande från . För någon vecka sedan debatterade vi läget för svensk skola i denna kammare. Då berättade jag om huvudinriktningen för socialdemokratisk skolpolitik. Fokus ska ligga på framgångsfaktorer som ger dokumenterat resultat. Det handlar om tydliga mål, systematisk uppföljning och höga förväntningar. Det handlar också om ömsesidig respekt för att skapa arbetsro och trygghet, och det handlar inte minst om ett tydligt och professionellt ledarskap både i skolan och i klassrummet. Vår politik bygger på en benhård övertygelse om att alla barn både vill och kan lära. statistik och internationella undersökningar visar att svensk skola har stora problem och utmaningar, men lösningarna kan inte sökas genom att försöka återskapa gårdagens skola. Framtidens utmaningar måste mötas med en modern skolpolitik. Det ska vara en skolpolitik som sätter både kunskap och kreativitet i centrum. Vi socialdemokrater menar att rätten till kunskap aldrig får, som , bli en klassfråga där föräldrarnas bakgrund eller var du bor avgör dina livschanser. Målet måste vara en jämlik skola där alla elever oavsett bakgrund ges förutsättningar att växa och nå resultat i världsklass. Om skolan ska fungera som ett redskap för ökad jämlikhet måste vi satsa mer på tidiga insatser och en systematisk uppföljning så att brister upptäcks . Därför är det viktigt med konkreta och mätbara kunskapsmål genom hela skolan och tydliga och handfasta nationella instrument för uppföljning. Utan uppföljning och utvärdering av elevens uppnådda kunskaper blir det betydligt svårare att sätta in rätt åtgärder. Därför är nationella prov viktiga och ska användas som ett av flera verktyg för att tidigt följa upp kunskapsmålen. Betyg ska ses som ett kvitto på uppnådda kunskaper och ska användas som ett urvalsinstrument för vidare studier. Vi rödgröna partier avvisar regeringens förslag om att börja med betyg i mellanstadiet. Vi föreslår att betyg ska sättas från årskurs 7. Att tidigarelägga betygen till årskurs 6 i , och i sameskolan, är inte nödvändigt för att tillgodose regeringens egen argumentation om att alla elever behöver mer förberedelser än inför sina slutbetyg. Under större delen av är andra former av uppföljning och kontroll av elevernas kunskaper mer lämpliga än vad betyg är. De framåtsyftande individuella utvecklingsplanerna för eleverna är viktiga. Vi föreslår vidare att varje elev ska få skriftliga omdömen från årskurs 1. Omdömena ska inte vara betygsliknande, men de ska på ett tydligt och konkret sätt visa elevens utveckling i förhållande till målen och även tydliggöra för skolan, eleven och hemmet vilka förbättringsinsatser som behövs. Jag finner det anmärkningsvärt att den borgerliga regeringen öppnat för att betygssätta barn redan i första klass i form av ett omdöme. Vi vet av forskning att små barn inte kan skilja på om det är deras kunskaper eller de själva som underkänns vid tidiga år. Vi menar att små barn ska stimuleras i sin kunskapsutveckling inte underkännas. Jag står naturligtvis bakom alla socialdemokratiska reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall till de två rödgröna reservationerna 1 och 5. 144 (MP): föreslår tillsammans med Socialdemokraterna och att betyg ska införas i svensk skola från och med årskurs 7. Därmed skiljer vi oss från alliansregeringens förslag om betyg från årskurs 6. Det kan synas vara en liten fråga årskurs 6 eller årskurs 7. Det är fråga om en skillnad på bara , men frågan döljer större konflikter. Det är konflikter om synen på betyg och villkoren för våra barns utbildning. Jag ber att få återkomma i frågan, men jag vill redan nu peka på att det finns praktiska anledningar till att välja betyg först från årskurs 7. Såsom många skolor är organiserade innebär betyg i årskurs 6 att en lång rad lärare ska börja sätta betyg med den utbildning som krävs för det och med den ökade arbetsbörda som uppstår. Genom att lägga betyg först i årskurs 7 följer vi den gängse skolorganisationen. De lärare som arbetar för dessa årskurser kan kontinuerligt arbeta med betyg, medan lärare för tidigare årskurser kan välja andra arbets- och uppföljningsmetoder och tillåtas genomföra dessa fullt ut. En annan praktisk fördel med betyg från årskurs 7 är att betygen i språkvalen kan följa betygssättningen för övriga ämnen och att betygssättningen kan ges i alla ämnen . Det ger en mer sammanhållen skolgång där språkvalen inte riskerar att få en mer undanskymd roll i årskurs 6. är inte betygens största försvarare. Vi har följt utvärderingar och forskningsrapporter som pekar på mycket allvarliga brister i betygssystemet. En utvärdering från pekade på att betygssystemet inte är likvärdigt. En rapport från konstaterade att en sådan likvärdighet inte ens är möjlig. Situationen hjälps inte heller av ständiga förändringar i betygssystemet. Med den roll som betygen har i svensk skola är det viktigt att vi får en kontinuitet i hur dessa betyg fungerar. borde besluta om ett system som kan hålla inte bara utan för decennier framåt. För att detta ska vara möjligt behöver vi en bred uppgörelse där alla behöver kompromissa men där vi får ett resultat som parterna accepterar . Vi rödgröna har haft en sådan process. Vårt förslag om betyg från årskurs 7 är inte vad vår kongress och vad våra medlemmar förespråkar, men det här är en kompromiss och det är den kompromiss som vi tre är överens om. En del i förslaget var att besluta om att alla betygssteg i den nya skalan ska ha tydliga och nationella kunskapskrav. Det är en del av rättssäkerheten att ett B på en skola i ska motsvara ett B på en skola i . I regeringens förslag finns inga sådana kunskapskrav för betygssteg B och D. I stället ska ta fram råd till lärare om hur de ska hantera dessa betygssteg. Det är något vi är övertygade om kommer att leda till olika tolkningar och att elever kommer att behandlas olika. Tyvärr har Socialdemokraterna beslutat sig för att avvika från den rödgröna uppgörelsen, trots att den i den här kammaren kunde få en majoritet. Jag beklagar denna reträtt från Socialdemokraternas sida. I kunde vi läsa vad de tolvåriga eleverna från tycker om att få betyg allt tidigare. uttrycker sig så här: Jag tror att det är jättejobbigt att få betyg. Det blir en tävling och man skulle börja oroa sig för att inte komma in på ett bra gymnasium om man inte presterar bra . Du gör en riktig analys. Tänk om regeringen var lika intelligent som ! har stöd inom forskningen, bland annat från vid där man konstaterar att politiker ofta blandar ihop betyg med tydliga mål och en god återkoppling. För återkopplingens skull anser vi i att skriftliga omdömen troligtvis är mer effektiva. En av världens mest ansedda betygsforskare, , har konstaterat att skriftliga omdömen kan höja elevens resultat en effekt som betygen inte har. Dessa slutsatser är inte nya; de har stöd i forskningen. I en enkät som genomfört har 71 professorer i utbildningsvetenskap svarat på frågan om en tidigareläggning av betyg samt fler steg skulle leda till att eleverna presterade bättre. En förkrossande majoritet, , av dessa forskare svarade nej. trodde att det skulle leda till mer kunskap. Jag tycker att det är svagt av regeringen att inte lyssna på den kompetens som finns bland forskare, bland övriga partier och bland elever. Därför vill jag uppmana regeringen att lyssna på vad , , och från säger. Med detta yrkar jag bifall till reservationerna 1, 4 och 5. 145 (SD): Innan jag går in på mitt huvudanförande kan jag inte låta bli att kommentera inledningsanförande. Det låter som att hela er skolpolitik grundas på fullt vetenskapligt stöd. Därför kan man bara ställa sig den tämligen enkla frågan: Hur kommer det sig då att resultaten och kvaliteten i skolan under Socialdemokraternas maktinnehav tillsammans med De gröna sjunkit år för år, år för år ? Den enkla frågan hoppas jag kunna få ett svar på. Vi kan se att länder som har en mer kunskapsinriktad pedagogik, exempelvis , snarare är världsledande. Jag undrar hur mycket stöd den forskning som du, , hänvisar till egentligen har när den praktiseras och tillämpas i skolvärlden. Så till mitt huvudanförande: Kommunaliseringen av den svenska skolan, en allt stökigare och våldsammare skola, en lärarutbildning som lämnar mycket att önska men också en mångkulturalistisk utgångspunkt och en totalt misslyckad invandrings- och integrationspolitik har kommit att mycket hårt drabba den svenska skolan. Ytterligare ett hårt slag mot den svenska skolan har den socialdemokratiska flumpedagogiken varit en skola där elever förväntas lära sig på egen hand genom att själva söka information, en skola där traditionella prov ofta ersätts med redovisningar och olika former av grupparbeten och en skola där lärarrollen kommit att undermineras till att i allt större utsträckning enbart utgöra en organisatorisk funktion som ska uppmuntra elever till fritt forskande och fria studier. Mot denna bakgrund är det därför inte förvånande att svensk skola tappat i kvalitet inom en rad olika områden. Det står nu klart att något måste göras för att vi åter ska kunna få en skola värd namnet. Att regeringen nu föreslår ett införande av betyg från årskurs 6 i är därför positivt och ett steg i rätt riktning. Vi menar dock att betyg bör införas redan i årskurs 4, inte minst för att ge skolan ökade möjligheter att tidigt upptäcka barn i behov av extra stödinsatser. Att tidiga betyg kan ha en positiv inverkan ser vi för övrigt, som jag nämnt, också i där man i många kommuner valt att ha kvar betygen i de lägre årskurserna. Vi får dock inte förledas att tro att vi med tidigare betyg löser alla problem som svensk skola trots allt brottas med. Om tidigare betyg används på rätt sätt kan de vara en av väldigt många viktiga byggstenar. Det är viktigt att vi när vi diskuterar betyg inte stirrar oss blinda på betyget i sig. Vi måste också se bedömningen i ett mycket vidare perspektiv. Betyget får nämligen inte bara bli en bokstav helt utan innehåll. När vi nu inför tidigare betyg är det av största vikt att betyget fylls med ett innehåll. Betyget måste tydligt kunna motiveras, även skriftligt, med en tydlig återkoppling till den enskilda eleven. Det är därför av största vikt inte bara att den enskilda eleven får kunskap om sina svaga sidor utan också att huvudlinjen någonstans i bedömningen ändå är att eleven får en tydlig respons på sina starka sidor en uppmuntrande respons för att sporra eleven till vidare studier. Syftet måste vara att stödja eleven och att visa var eleven ligger i själva läroprocessen och hur eleven tar sig vidare en handledande respons av vilken framgår hur man på rätt sätt planerar sina studier och tar sig vidare på kunskapstrappan. Det må vara viktigt att beskriva kunskapsnivån, men ännu viktigare är det att betona elevens framsteg och läroprocess. Det är av största vikt att ha en tydlig utvecklingsplan som visar den fortsatta läroprocessen. Jag vill också betona att det med tidigare betyg blir ännu viktigare med återkommande samtal med elev och föräldrar. Sammantaget ställer allt detta stora krav på läraren. Jag förutsätter att regeringen är villig att skjuta till nödvändiga resurser så att den enskilda läraren får rätt förutsättningar för att inte bara sätta korrekta och rättvisa betyg utan också vara en stödjande kraft i elevens läroprocess. Förutom att vill se betyg redan från årskurs 4 kan jag säga att regeringens förslag, som vi ser det, innehåller ett stort problem, nämligen rektors möjlighet att besluta om sammanfattande betyg i samhällsorienterande och naturorienterande ämnen från årskurs 6. Ett av huvudmålen för skolpolitik är att skapa en likvärdig skola, en skola där alla barn och ungdomar ges samma rättigheter och har samma skyldigheter och möjligheter och en skola där ingen lämnas utanför och faller mellan stolarna. Vi är därför mycket tveksamma till förslaget om att låta rektor sätta sammanfattande betyg i SO- respektive NO-ämnen i årskurs 6. För att en likvärdig skola ska vara möjlig krävs det att betygsättningen är likvärdig över hela landet, varför vi motsätter oss denna del i propositionen. Med dessa ord yrkar jag bifall till motion. 146 (V) Inte heller vi i har gjort oss kända som betygsförespråkare. Vi vill ändå att det betygssystem vi har ska vara så rättvist som möjligt. En elevs kunskaper och prestationer ska alltid motsvara samma betyg. Det ska inte spela någon roll vilken skola eleven går i, vilken lärare som sätter betygen eller vilken bakgrund eleven har. Vi har erfarenhet av det målrelaterade betygssystemet. En av lärdomarna är att det är mycket svårt att skapa ett system som är likvärdigt och att göra betygen jämförbara. I stället har det skett en så kallad betygsinflation; allt fler elever får allt högre betyg. Tydligast har utvecklingen varit på fristående skolor där det har funnits incitament att marknadsföra skolan med hjälp av elevernas höga betyg. En grundläggande förutsättning för att betygssättningen ska kunna vara likvärdig och betygen rättvisa är att det är samma regler för betygssättningen i hela landet. Därför tycker vi att det är viktigt att det finns nationella kriterier för alla betygssteg. med det målrelaterade betygssystemet fanns det endast kriterier för betygsstegen godkänt och väl godkänt. Det bidrog till den bristande likvärdigheten. Först beslutade om nationellt fastställda kriterier för betyget Mycket väl godkänd ett beslut som då välkomnades av de borgerliga partierna. Men när den borgerliga regeringen vill införa fler betygssteg än de nuvarande G, VG och MVG är man inte lika noga med att betygen ska vara rättvisa. Trots att har sagt att det finns brister i betygssättningen tycker han inte att det behövs nationella kriterier för alla betygssteg i den nya betygsskalan. Han hävdar att det inte går att ha kriterier för alla betygssteg eftersom skillnaderna mellan varje steg är för små. Han går då emot , som inför utbildningsutskottet menar att det skulle kunna gå att genomföra men att det givetvis tar tid att omarbeta samtliga kursplaner.