prot · GX09144 · 2010-06-28 00:00:00 — Som nämnde tidigare är dessa automatiska stabilisatorer tänkta att just i ett läge där man får kriser och människor drabbas av problem hålla uppe efterfrågan, framtidstron och modet på de människor som drabbas eller riskerar att drabbas. Därför påstår jag att det var en synnerligen oklok politik, och den var tänkt före krisen eftersom den hade andra syften. I det läget, när vi stod i finanskrisen, hade man alltså redan slagit till och försämrat de automatiska stabilisatorerna, tagit framtidstron ifrån folk och gjort så att många blev oroliga för framtiden. Det gjorde att vi tappade kraft och att återhämtningen blev långsammare och svagare, påstår jag. Det andra benet på vilket den borgerliga politiken vilar är de stora skattesänkningarna. De var också uttänkta långt att krisen slog till och innan klimatutmaningen seglade upp som den andra allt överskuggande utmaningen. Man genomförde det i alla fall. Det fanns ingen eftertanke, utan här skulle skattesänkningarna sättas i verket. Det handlar i runda tal om 100 miljarder i skattesänkningar. Jag tror att det finns ett jättestort läckage om vi snackar sysselsättningspolitik och ekonomisk stimulans i den typen av åtgärder. Det tankeexperiment man ska göra och det man måste fundera över är vad alternativet hade varit. Det hade varit att man hade haft 100 miljarder att använda för att stärka välfärdssektorn, vården, skolan och utbildningen och för att investera i byggande och sådant som gör att vi kan möta klimatutmaningen. Det är alternativet. Jag hävdar att det hade haft mycket större sysselsättningseffekt än jobbskatteavdraget, och jag är beredd att återkomma till varför. Jag tror att det finns ett stort läckage. De siffror som regeringen ibland har använt när det gäller jobbskatteavdragets sysselsättningseffekter är önskedrömmar. Det är önsketänkande. Det ska ses i sammanhanget att vad man först gjorde var att rusta ned trygghetsanordningarna. Sedan sänkte man skatterna. Det leder också till att man får ett högt sparande eftersom människor blir rädda för framtiden. Man måste trygga sig själv när de allmänna anordningarna försämras. 105 Finansminister (): hade ett starkt utgångsläge när vi gick in i krisen. Den första budget vi lade innehöll mycket omfattande åtgärder som i allt väsentligt var finansierade. Därefter återkom vi med en budget där praktiskt taget , huvuddelen, av åtgärderna var finansierade. Det var en stram finanspolitik. Inriktningen var att förstärka arbetsmarknadens funktionssätt och upprätthålla stora överskott. Vi amorterade på skuldsättningen. Vi närmade oss 4 procents överskott. , efter krisen, står vi med de starkaste offentliga finanserna i . Vi har den bästa långsiktiga uthålligheten. Vår relativa position har kraftigt förstärkts. Det kom en rapport från en tankesmedja som hade oss på sjunde eller åttonde plats och som har fört upp oss till första plats när det gäller uthållighet. Ansvar har gett resultat. Ansvar har gett en styrkeposition i krisen. Ansvar har gett oss en trygg väg ur krisen. Det är kombinationen i den nya svenska modellen som fungerar. Det är det och inte kan ta till sig. Ja, vi har starka parter, ordning och reda, kollektivavtal och förhandlingar som bygger på att man långsiktigt tar ansvar för helheten och inte gör ett partsintresse till ett hot mot allmänintresset, vilket vi ser i många andra länder. Ja, vi har en trygg välfärd som ger social rörlighet och bra villkor för alla medborgare, men vi har också arbetslinjen. Det är den här kombinationen av starka parter, trygg välfärd och stark arbetslinje som gör att vi klarar oss bättre. Konjunkturpolitiken fungerar så mycket bättre den här gången därför att arbetskraften inte faller. Vi öppnar inte portarna till trygghetssystemen så att människor går ur arbetsmarknaden, utan de stannar kvar och söker arbete aktivt. Det är därför arbetslinjen passar som hand i handske med de aktiva åtgärderna. De aktiva åtgärderna fungerar bättre tack vare jobbskatteavdraget. De brister som fanns i de aktiva åtgärderna innebar att människor låstes in och inte sökte aktivt, inte rörde sig och inte var beredda till yrkesmässig och geografisk rörlighet. Det därför arbetslinjen blir handen i handsken med den aktiva politiken. Det är det vi ska bygga på framåt, . Det är det här vi ska ta som lärdom. Det finns tre övergripande slutsatser inför den kommande mandatperiodens arbete. Den första är överskottet. Det är oerhört centralt för att vi ska kunna möta nästa kris att vi inte gör om de andra ländernas misstag att gå ur krisen med stora underskott. talar de stora industriländerna om att nöja sig med 4, 5 eller 6 procents underskott när vi är framme vid 2013 och 2014. I ska vi ha överskott, för vi ska stå trygga. Den andra är arbetslinjen. Vi ska fortsätta att bygga en svensk modell med starka parter, aktiv välfärdspolitik och en stark arbetslinje. Det ska vara en arbetslinje där det lönar sig för alla att arbeta, för ungdomar, för invandrare, för äldre och för kvinnor. Det är där arbetslinjen blir så avgörande och så viktig. Det är därför vi inte får tappa den. Vi får inte backa från arbetslinjen. Vi får inte nedmontera arbetslinjen. Vi får inte stoppa arbetslinjen med en skattechock. Den tredje är kunskapen. Ska vi ha ett samhälle som präglas av social rörlighet, som bygger på små löneskillnader och utan stelheter och brist på rörlighet handlar det om kunskap, utbildning, betyg, lärarutbildning, nationella prov, matematik, naturvetenskap, läsa, räkna och skriva. Överskott, arbetslinje och kunskap är kärnan i den politik vi ska bedriva de kommande fyra åren. 106 BO (): Det finns ingen oenighet om att vi måste ha starka statsfinanser. Det jag försöker att säga är att man kan ha det på olika sätt. Faktum är att ni har försvagat dem. Ni hade väldigt bra statsfinanser i utgångsläget, men ni har försvagat dem genom att bland annat låna till skattesänkningar. Min poäng är att man skulle kunna ha bedrivit en betydligt mer sysselsättningsskapande politik genom att investera, utbilda och satsa på välfärdssektorn och ändå haft samma goda statsfinanser. Det är poängen. Det är bara att räkna, , så kommer man fram till det. Om man inte hade genomfört de stora skattesänkningarna utan i stället behållit skatteintäkterna och gjort de jobbskapande investeringarna och satsningarna hade man haft precis lika bra statsfinanser men bättre skatteintäkter naturligtvis, och man hade haft fler jobb. Det är det som är poängen. Det här är ett nyspråk som egentligen är väldigt utmanande. Regeringen kallar det man gör för aktiv arbetsmarknadspolitik. Det finns faktiskt en historia som man kan ta del av för att försöka sätta sig in i vad den aktiva arbetsmarknadspolitiken har inneburit. Det är för det första trygghet i omställningen. Det är inte det allra viktigaste, men det är viktigt. På den punkten har ni försämrat för löntagare och andra. För det andra är det hög kvalitet på åtgärderna. På den punkten har ni också försämrat och rustat ned. För det tredje måste det naturligtvis finnas jobb att söka. Det är ganska naivt att tro att det är en arbetslinje att tvinga människor att bjuda ut sig allt billigare och ställa lägre krav på löner och göra det allt ivrigare och tro att jobben kommer på det sättet. Det ni bedriver är ingen aktiv arbetsmarknadspolitik. Det är en passiv arbetsmarknadspolitik. 107 Finansminister (): Jag vill ge rätt på tre punkter. Man kan ha starka offentliga finanser på olika sätt. Man kan ha ett starkt välfärdssystem på olika sätt. Man kan ha en stabil arbetsmarknad på olika sätt. Det är så det är. Vi har olika syn på politiken. Främst för oss står arbetslinjen. Det är med arbetslinjen vi bygger starka offentliga finanser och . Det är med arbetslinjen, med fler på arbetsmarknaden, vi får råd med välfärden. Det är med arbetslinjen vi kan bekämpa arbetslösheten och närma oss full sysselsättning. Skiljelinjen går mellan arbetslinjen, som vi i Alliansen vill ha, och den bidragspolitik och skattechock som och De rödgröna planerar. Den aktiva politik vi för fungerar därför att vi kombinerar den med arbetslinjen. Vi vet vilka riskerna och problemen har varit när man söker jobb, när man får utbilda sig och när man får offentliga anställningar och offentliga anställningsstöd. Det har varit inlåsning, undanträngning och utlåsning från arbetsmarknaden. Det är det som har varit problemet med 70-, 80- och 90-talspolitiken. Vi måste försöka möta det med ett nytt svar, inte 70-talets svar utan 2000-talets svar. Det är arbetslinjen, aktiva åtgärder som kombineras med att det lönar sig att arbeta, att det är fler som vill anställa och att vi har ett dynamiskt näringsliv som kombineras med den samhällstrygghet vi vill ha. Det också därför som stimulanspolitiken fungerar som bäst när vi har en aktiv och stark arbetslinje. Jag vill tillönska en mycket trevlig sommar. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2009/10:469 om en ekonomisk politik för bättre arbetsmarknad och fler jobb 108 Finansminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att ställa om den ekonomiska politiken i en riktning som leder till en bättre fungerande arbetsmarknad och fler jobb. Målet med regeringens sysselsättningspolitik är att varaktigt få fler i arbete främst genom ett minskat utanförskap. Därför har politiken framför allt inriktats mot att minska såväl sjukfrånvaron som arbetslösheten samt att öka arbetskraftsdeltagandet. och många andra länder har haft den värsta ekonomiska krisen . Regeringen har under krisen vidtagit åtgärder för att stimulera efterfrågan och dämpa fallet i sysselsättningen samt motverka att arbetslösheten biter sig fast på höga nivåer . För att människor ska stå bättre rustade efter den ekonomiska krisen har regeringen utökat antalet studieplatser inom såväl komvux och yrkesvux som högskola och universitet. Dessutom har regeringen stärkt arbetslösas incitament att utbilda sig inom yrkesvux. Sysselsättningen har fallit under krisen men inte alls i den omfattning som historiska samband mellan bnp och sysselsättning indikerar. Regeringens långsiktiga sysselsättningspolitik samt krisåtgärder har bidragit till att fallet i sysselsättningen har varit litet i förhållande till minskningen av bnp. Även arbetskraftsdeltagandet är fortsatt högt trots lågkonjunkturen. Detta indikerar att den varaktiga sysselsättningen kommer att öka. beräknas sysselsättningen öka med drygt 140 000 personer. Regeringens bedömning är att den förda sysselsättningspolitiken med fokus på arbetslinjen är ändamålsenlig, och politikens inriktning ligger fast. 109 (): Jag vill börja med att önska dig en trevlig sommar, finansministern, efter denna interpellationsdebatt! Det är en väldigt nöjd finansminister vi har lyssnat till här . Det är lite konstigt med tanke på att vi har en arbetslöshet som i ett historiskt perspektiv för ett land som är mycket hög. Vi har 9 procents arbetslöshet. I de mest optimistiska prognoserna når vi 8 ½ procent i arbetslöshetsnivå . Det är inte acceptabelt. Vi har också fått färska siffror som visar hur regeringens politik har fungerat på en viktig del av arbetsmarknaden, nämligen inom kommuner och landsting och produktionen av vård, skola och omsorg. Regeringen har sagt att man under krisen har värnat den landstingskommunala sektorn och skyddat den från uppsägningar och att man därmed har klarat antalet sysselsatta och kvaliteten i omsorgen och skolan. Men så är inte fallet. Kommuner och Landsting rapporterar att mellan fjärde kvartalet 2008 och 2009 försvann 18 000 jobb i den kommunala sektorn. Då har man räknat bort att en del privatiseringar har skett och att en del plusjobb har försvunnit. SCB rapporterar att det försvann ungefär 25 000 jobb, och rapporterar 33 000 jobb. Det är sannerligen inget bra resultat om man hävdar att man har värnat välfärden. Dessutom står nu ytterligare skattesänkningar på programmet. Kostnaden för att sänka skatten med 100 miljarder den här mandatperioden har varit socialförsäkringar som är bland de tryggaste och bästa i , en a-kassa som tillhör bottenklassen i och stora uppsägningar i vård, skola och omsorg. Ändå föreslår man från borgerligheten nya skattesänkningar på under kommande mandatperiod. Varje ny krona som utlovar till fortsatta jobbskatteavdrag eller sänkt skatt för höginkomsttagare vill vi använda till välfärden. Ni har riktat skattesänkningarna till de allra rikaste på ett sätt som saknar motstycke. När tillträdde hade vi 6 procents arbetslöshet. Det beskrev du som massarbetslöshet. Arbetslösheten har ökat snabbare i än genomsnittet i , och vi har väsentligt högre arbetslöshet än viktiga konkurrentländer som . Dessutom växer det nu fram en långtidsarbetslöshet i som saknar motstycke. En tredjedel av de arbetslösa är långtidsarbetslösa. Sådana siffror har vi inte sett till . Det är rädslan som ska skapa jobb. Man genomför stora skattesänkningar riktade till dem som har det bäst ställt, men det är mycket tuffa bandage för dem som har det sämre ställt. Det ska skapa arbetstillfällen. Vi har aldrig utifrån vad finansministern säger förstått hur det ska gå till, men andra säger vad det handlar om. Det är genom försämrad a-kassa, försämrad sjukförsäkring och genom att se till att människor också lämnar försäkringarna som man sätter press nedåt på lönerna. Det är det som gäller, och det ska skapa en ny typ av arbetsmarknad som vi inte har sett maken till tidigare i . Det här yttrar sig på olika sätt. Det är straffbeskattning av pensionärer. De ska beskattas hårdare än löntagare, för det ska sätta press nedåt på lönerna. Det är socialbidragsökningar på bredden i nio av tio av landets kommuner. Det sätter press nedåt på lönerna. Det är också en straffskatt för dem som ska vara med i en a-kassa. har själv myntat uttrycket att en obligatorisk a-kassa måste skattefinansieras, och den ska skattefinansieras så att de som har det sämst ställt på arbetsmarknaden, de som till exempel jobbar inom hotell och restaurang, ska betala fem gånger mer än en läkare för att vara med i en a-kassa. Det är konsekvent ökade klyftor, och straffbeskattning av särskilda grupper i samhället ska skapa arbetstillfällen. Det har lett till att vi nu har 9 procents arbetslöshet. Det är sannerligen inte mycket att vara väldigt stolt över. 110 (): Med anklagelse i rösten säger att finansministern är påtagligt nöjd och menar naturligtvis att det i den roll som han har är helt omotiverat. Jag tycker ändå att man kan konstatera att om man jämför med andra länder har klarat den här krisen bättre trots att vi har drabbats hårdare. Jag vill inte utesluta att det finns en del tur i detta, men jag skulle också vilja säga att det finns en del skicklighet bakom det från och från finansministerns sida. Sysselsättningen är högre än när regeringen tillträdde. Arbetslösheten har ökat mindre i än vad de historiska sambanden skulle ge vid handen, kanske bara en tredjedel. Man kan diskutera hur man ska hantera en sådan här situation, och det var också uppe i inlägg tidigare. Ska man blåsa på och acceptera en kraftig skuldökning? Det har man gjort mer eller mindre medvetet överlagt i andra länder och hamnat i stora skuldproblem. Eller ska man anta en svensk eller tysk linje där man är väldigt försiktig och ser till att inte dra på sig strukturella underskott? Det är inte bara strukturella problem på arbetsmarknaden som uppstår om arbetslösheten biter sig fast, utan det är även strukturella problem i de offentliga finanserna. Ingen kan vara så effektiv som när det gäller att förklara att det är ett stort problem om detta uppstår. Vad vi har lyckats med i är att hindra att detta problem har uppstått. Till skillnad från andra länder behöver vi inte satsa på skattehöjningar eller minskade utgifter till vård, skola och omsorg och andra angelägna ändamål. Jag tycker också att den här regeringen har gjort en väldigt viktig insats på lång sikt i och med att man ändrat utbildningssystemet. Man har ändrat incitamenten där och höjt kraven. Man har också ändrat incitamenten i transfereringssystemet. låter det som att när den förra regeringen lämnade regeringsmakten var transfereringssystemet det ideala. Det vet vi alla att det inte var. Vi vet att det var allt fler som kom i utanförskap. Reformerna som vi har gjort har varit otroligt viktiga för att på lång sikt inte bara få upp sysselsättningen och ned arbetslösheten utan också få bort ett strukturellt budgetunderskott. Jag har hört återkomma till på många ställen att Alliansen på något sätt har föreslagit 100 miljarder i skattesänkningar. Det där är ett trick som man kan ägna sig åt när man är i opposition, nämligen att man lägger ihop fyra olika partiers skattesänkningar, och utgiftsökningar för den delen, och säger att det är regeringssidans politik. Men så är det inte. De som sitter för Alliansen i finansutskottet och finansministern har gjort väldigt klart att tekniken att addera är helt oriktig. Först kommer offentliga finanser. Där ska det vara ordning och reda, och det ska inte vara någon tillväxt i strukturella underskott. Det andra är att säkra viktiga reformer och skydda välfärden. Det tredje är skattesänkningar. Allt detta måste rymmas inom en given ram. Hur stor den ramen är hade en uppfattning om . Jag ansluter mig inte till den, men det är självklart att den ramen inte är 100 miljarder utan betydligt mindre, om den ens blir större än noll. 111 Finansminister (): Låt mig returnera önskningen om en trevlig sommar, ! Jag hoppas att även ska ha möjlighet att njuta av denna sommar, och jag vill passa på att tacka för många trevliga debatter under de här fyra åren. Vi ska dock inte låta det skyla över att det är tydliga skiljelinjer mellan oss. Det finns avgörande skiljelinjer i beskrivningen av , det finns avgörande skiljelinjer i politiken och det finns avgörande skiljelinjer när det gäller framtiden. I min verklighetsbeskrivning har tagit sig igenom krisen i bättre skick och med effektivare samhällsmodell än de flesta europeiska länder. Allra mest tydligt är det i KI:s prognos, med 75 000 fler i sysselsättning än 2006 och med en sysselsättningsökning på 100 000. Vi upplever inte det vi såg till 2005, med återhämtning och tillväxt men med stigande arbetslöshet och fallande sysselsättning. I min verklighetsbeskrivning har starkare offentliga finanser. Massiva nedskärningar och skattehöjningar har skett i praktiskt taget varje industriland. I kan vi prata om huruvida KI gör en rimlig bedömning när de talar om 25 miljarder i reformutrymme, om har rätt när han säger att beloppen kan vara mindre eller vad det nu kan vara för diskussion. Här behöver vi inte tala om nedskärningar, för vi har hållit i de offentliga finanserna. Rättvisa och trygghet: Det som så tydligt framträder när andra länder ska skära ned, frysa löner, säga upp anställda i offentlig sektor och höja pensionsåldern är att redan nu står sig bättre när det gäller trygghet och rättvisa, naturligtvis tillsammans med , och , än de flesta andra europeiska länder. Lönerna: Stora och omfattande förändringar har vi gjort, men inte har lönerna fallit, utan vi har haft de löneökningar på som vi brukar ha i . Vi har kunnat se två avtalsrörelser som har gett ansvarsfulla avtal. Den största skiljelinjen går dock i politiken. Det ska vi inte sticka under stol med. Kärnan i vår politik är arbetslinjen. Det ska löna sig att arbeta, och det ska bli fler som vill anställa. Här är kontrasten övertydlig. Ni vill ha en straffskatt på unga, fördubblade arbetsgivaravgifter, en bensinskattechock som ska bäras av pensionärer och låginkomsttagare och en kilometerskatt med förödande konsekvenser för industrianställda, förödande konsekvenser för de anställda på , och i , och och på andra håll. Både skogsindustri och verkstadsindustri kommer att drabbas av denna märkliga straffskatt på industriproduktion och arbete i . Men det är också så att våra framtidsvisioner skiljer sig åt. Vi vill ha ett tryggt samhälle med starka offentliga finanser, god välfärd, en arbetslinje och kunskap. Människor kan ha social rörlighet och kan bygga sig en trygghet i livet utifrån egna ambitioner och förmågor. Socialdemokraterna och De rödgröna strävar bakåt. Här har vi skiljelinjerna. De är tydliga. Från er får vi en svartmålning av , en politik som stoppar jobb, kostnadsbelägger sysselsättning och återlägger flaskhalsar och en framtidsvision som i allt väsentligt enkom blickar i backspegeln. Det är därför jag är så glad över de här debatterna, för de ger oss förutsättningarna att få en diskussion där väljarna kan förhålla sig till alternativen. Arbetslinje och kunskap eller bidrag och arbetslöshet det är skiljelinjen. 112 (): Glädjen över debatterna är delad, men ointresset för de stora utmaningar står inför bekymrar mig. Det handlar om jobben och arbetsmarknadens utveckling. Det är den avgörande frågan. Det har sysslat med under de här fyra åren är klassisk moderat politik. Det är en ny språkdräkt, men klassisk moderat politik. Väljarna i , , och några kommuner till där de med högst inkomster och störst förmögenheter bor har haft anledning att skåla i , medan politiken har varit väldigt hård mot dem som har det lite tuffare, som de som råkar bli sjuka eller arbetslösa. sker gigantiska skattesänkningar som underminerar finansieringen av välfärden. Inte med ett ord berör att 25 000 fått lämna välfärden . Varför har de fått göra det? Jo, för är skattesänkningar prioriterade över allt annat. Svaret på samhällets alla frågor är sänkt skatt, framför allt till dem som tjänar mest. Men där har vi en stor skiljelinje oss emellan. Jag förstår att är besviken över att det inte blev någon skattechock i den gemensamma vårmotion som vi presenterade. Det blev mycket blygsamma förändringar. Däremot är det ett mycket tydligt budskap om att inte har råd med några gigantiska skattesänkningar . Pengarna behövs till välfärden, äldreomsorgen, sjukvården och inte minst skolan, som är så viktig för vår framtida konkurrenskraft. Pengarna behövs till att se till att ha ordning och reda i de offentliga finanserna. 25 000 fick lämna sjukvården. Vi fick kraftiga neddragningar i arbetsmarknadsutbildning och vuxenutbildning, i allt det som gör omställning möjlig för människor när de drabbas av svåra ekonomiska kriser. Tryggheten underminerades, det som gör att människor kan klara kriser en sjukförsäkring och arbetslöshetsförsäkring värd namnet. är det en politik som inte förstår småföretagarnas villkor. Bland det första man gjorde var att drämma till med en kraftig arbetsgivaravgiftshöjning riktad mot de minsta företagen. Resultatet är väldigt tydligt. , i uppgången, som tack och lov är här, rapporterar att det är svårt att hitta utbildad arbetskraft. Det beror på att de som har varit arbetslösa inte har fått rätt och möjlighet till utbildning. Tvärtom har långtidsarbetslösheten ökat, och människor har knuffats allt längre bort från arbetsmarknaden, så långt att socialbidragen ökar i nio av tio landets kommuner. Där kan vi tala om marginaleffekter. Det är 100 procents marginaleffekt om man tar sig ur socialbidragsberoende och in på arbetsmarknaden. Därför rapporterar näringslivet att det är svårt att få tag på arbetskraft. Då kan vi hamna i den värld som innebär att vi har brist på kompetent arbetskraft som vi har massarbetslöshet. Precis detta rapporterar om. Det här kallas för jämviktsarbetslöshet ekonomer emellan. Den har ökat under den här mandatperioden, och man räknar med att den kommer att öka de kommande tre åren. vid regeringsmakten minskade jämviktsarbetslösheten . Det är helt centralt för ekonomisk politik. Resultatet är också att vi har 100 000 färre sysselsatta, mätt i det enda som är rimligt för ett land som : sysselsättningsgrad. Det innebär också att vi har 100 000 fler arbetslösa. När lägger prognos för den kommande mandatperioden, då han ska fortsätta med sin egen politik om han får väljarnas förtroende, kommer han fram till att arbetslösheten 2014 är tillbaka på den nivå som rådde 2006, det som kallade massarbetslöshet.