prot · GY0920 · 2010-11-24 00:00:00 — Det fanns en principiellt väldigt viktig ståndpunkt i det här huset då. Det var att den nationella revisionen skulle ligga under och inte under regeringen. Det var inte optimalt att splittra de två myndigheter som vi då hade, revisioner och . Dessutom kunde man ifrågasätta oberoendet när en myndighet underställd regeringen också är satt att granska regeringen och alla myndigheter. Med den nya ordning som infördes vill jag mena att både riksdag och regering har fått ett bättre underlag för det politiska beslutsfattandet. Jag vill ändå lyfta fram några saker som med översynen kommer att göra den redan mycket genomtänkta reformen mycket bättre. Vi får med dagens beslut en hantering av granskningar som kommer att leda till ökad tydlighet och transparens, vilket är väldigt centralt ur ett medborgarperspektiv. Den ordning vi har med två olika rapporteringsvägar har skapat onödig otydlighet. kommer, som tidigare talare sade, att lämna sina granskningar till . svarar sedan för att de lämnas till regeringen. Eftersom regeringen nu bara kommer att ha på sig att tala om vilka åtgärder man tänker vidta eller har vidtagit är jag övertygad om att det kommer att sätta tryck på regeringen. Men det kommer också att öka aktiviteten för oss här i . Utskotten kommer direkt att hantera de granskningar som lämnar. Det kommer helt klart att ställa krav på utskotten. Men det är ändå i fackutskotten som sakkompetens finns. Eftersom olikt många andra är uppdelat i fackutskott med både budget och lagstiftning tror jag och många andra, utredningen och riksdagsstyrelsen, att det är rimligt att utskottet också tar den kontrollerande uppgiften på allvar. Det kommer naturligtvis att finnas fall när granskningen inte bara berör ett utskott. Så är det även . kan lämna antingen en framställan eller en redogörelse om frågan går till . Även i det fallet kommer det till ett utskott. Men man kan begära in yttranden från andra. Det fanns och finns en stor enighet om att styrelsen skulle läggas ned eftersom uppgifterna till stor del försvinner men att den skulle ersättas med ett parlamentariskt råd. Vi tror alla att det behöver finnas en brygga, en koppling, mellan och . Det är principiellt viktigt. Jag vill också, precis som föregående talare, säga några ord om effektivitetsrevisionen. När bildades diskuterade vad vi kan se inte över huvud taget frågan om hur effektivitetsgranskningarna skulle se ut. hade ingen åsikt. trodde nog på många sätt att rapporterna skulle se ut på precis som de gjort innan och ha samma inriktning. Så blev inte fallet. Vår slutsats var för att göra en väldigt lång utredning och uppföljning väldigt kort att granskningar väldigt tydligt hade fokus på regelefterlevnad. Det är ett viktigt fokus, och det ska man även fortsättningsvis ha. Men vi saknade lite av det som vi kallar för traditionell effektivitetsrevision. Det är på engelska de tre e:na, economy, effectiveness och efficiency. Mer fokus ska vara på: Hur används skattebetalarnas pengar? Används de på bästa sätt? Det är också intressant att se. De av oss som läser rapporter ser ett ökat fokus när det gäller revisionsfrågor och granskningar för detta. Vi ska vara väldigt stolta över den tradition vi har med både finansiell årlig revision och sak- och effektivitetsrevision. Det är en central uppgift för oss här i att utöva kontrollmakt. Som politiker tenderar vi att tala mycket mer om framtiden hellre än att titta bakåt. Men vi har denna viktiga uppgift. Det är också en viktig del av att titta framåt att titta i backspegeln. Det är vikigt att vi alla i riksdag tar den uppgiften på allvar. Med en oberoende revision som kommer att skicka rapporterna direkt hit till tror och hoppas jag att vi får en ökad aktivitet och också mer engagerar oss i revisionsfrågorna. Vi måste alla ta det ansvaret och utföra den uppgift vi alla har att granska regeringen och dess myndigheter. 65 (FP): Vi ska nu för tala om de föreslagna förändringarna i riksrevisionsreformen. Jag får för formens skull poängtera att jag inte företräder partiståndpunkten i denna fråga, och inte ens alliansståndpunkten och riksdagsståndpunkten. Jag är ganska ensam om detta, fru talman. Likaväl detta som tidigare betänkanden innehåller en genomgång av . Det finns en del fel i de genomgångarna. Det finns större fel och mindre fel. Ett mindre fel är att utvärderingen av reformen kom för tidigt alldeles för tidigt, . Vi vet att när vi bildar en ny myndighet innebär det vissa uppstartningsproblem; allt löper inte perfekt och smidigt från början. Det var dessutom två helt olika kulturer som skulle smälta samman: å ena sidan med sin kultur och å andra sidan revisorer med sin 200-åriga kultur. Man skulle också ha ett tredelat ledarskap när man bildade , vilket jag tror var ganska bra i den något turbulenta starten. Det var en trygghet i att vara tre chefer. Men utvärderingen kom, som sagt, alldeles för . Genom att göra så här sätter man egentligen i stället krokben för själva reformen som sådan, även om det absolut inte var meningen. , fru talman, , hade det varit mycket lämpligare att utreda det hela. Det är också den tid man brukar säga att man får ge nya verksamheter innan man utvärderar för att allt ska ha satt sig ordentligt och de ska hitta sina former. Man får helt enkelt ge dem . Det hade varit mycket bättre att göra så. Men detta är trots allt ett av de mindre problemen. Ett av de större är att man nu vill, trots vad alla säger här, snäva in granskningsmandatet. Detta diskuterade vi , och vi behöver kanske inte upprepa så mycket . Jag tycker nu att har hittat sina former. De gör bra och relevanta rapporter, och de ska ha det fria mandatet, fru talman, att göra de begränsningar och de bedömningar som är relevanta. Det är det vi har till. Det är , och inte vi här i kammaren, som ska göra dessa bedömningar, enligt min mening. Det är också viktigt, fru talman, att vi tittar på materia. Vad är det de producerar egentligen? Ja, det är en mängd rapporter. Jag vet att ledamöterna här i kammaren har precis lika mycket rapporter, inkommande mejl, samtal, brev, resor och sammanträden som jag har. Det är fullt på mitt skrivbord, det är fullt i mina väskor och det är fullt i min inkorg och i min utkorg. Så ska det förmodligen vara. Och dessutom ska man läsa ett antal riksrevisionsrapporter, som kanske inte ens berör ens eget område. Hur många i kammaren har läst alla rapporter ? Det är inte många som räcker upp handen. Det har jag, fru talman, men vi som har gjort det är lätt räknade. Vi är en mycket exklusiv skara och klubb nästan som en presidenternas klubb, fast vi inte ens har någon president i . Då förstår ni hur exklusiv den klubben är. Min poäng, fru talman, med detta påpekande är att det inte är så många som läser alla, några eller ens delar av revisionsrapporterna. Revisionsrapporter och revisionsfrågor i sig är inte sexiga, så att säga. Det är inte kul och anses inte vara hett att hålla på med uppföljning och kontroll, även om det faktiskt borde vara det. Det blir ingen het politisk karriär av att kontrollera och följa upp, men det är det revision handlar om. Man gör en stickprovskontroll och ser efter om det blev som man har beslutat. Blev det som ville? Blev det också verklighet? Det är däremot viktigt med revisionskompetensen. Man ska läsa och man ska förstå. Man ska ifrågasätta och kritisera metoderna som har valt, till exempel. Är det rätt metoder? Ska man bara läsa rapporter från , eller ska man ge sig ut på fältet? Eller är det fel? Får man en felaktig bild då? Ska man göra på ett helt annat sätt? Vilket urval ska vi över huvud taget ha? Alla ni som har läst statistik på universitet eller högskola, precis som jag, vet att det är en vetenskap i sig hur man gör urvalet och hur man begränsar det. Beroende på hur man gör en avgränsning kan man få helt olika resultat. Som man frågar får man svar, brukar vi säga. Det handlar om slutsatser och relevans. Är det man kommer fram till över huvud taget relevant? Allt det här, fru talman, hänger samman med just denna revisionskompetens. Hur roligt det än skulle vara tror inte jag att vi kan utbilda 349 ledamöter i denna kammare att aktivt bli bra på revisionskompetens, för det är vad detta handlar om. De har inte heller tiden att sätta av. Det är det man inte riktigt har tagit med eller förstått, eller hur jag ska uttrycka det, i utredningen. Styrelsen, oavsett om man tycker att den är bra eller inte, har skaffat sig kompetens att hantera revisionsfrågor. Det får man inte dag ett och inte sammanträde ett, utan det skaffar man sig . Det var ingen som hade den erfarenheten när vi tillsatte styrelsen . Det krävs hårt och regelbundet arbete. Jag kan ärligt säga att mitt parti var emot att ha en styrelse. Det säger jag som just avgångna ordförande. Men det som var bra med styrelsen och som man inte alls fångar in i detta olyckliga betänkande från KU är just revisionskompetensen. Har KU verkligen tänkt sig att alla ledamöter nu ska plugga revision? Det är faktiskt det ni säger. Annars kommer rapporterna inte att bli värdefulla. Kan man inte ställa rätt kontrollfråga vet man inte heller vad man ska leta efter och kan inte veta hur värdefull eller relevant rapporten är. Som vi hörde här ställde från Socialdemokraterna en fråga i den förra debatten hur vi nu ska säkerställa kvaliteten. Det var en väldigt bra fråga, som ledamöterna av KU kanske borde ha tänkt på innan de skrev detta betänkande. Det är just detta som är problemet det finns ingen, förutom själv, som utvecklar kvaliteten . Man kan naturligtvis ha olika åsikter om styrelsens vara eller inte vara, men den har hjälpt till att utveckla kompetensen . Vem ska nu granska granskarna? Det frågade också . Det är en ännu bättre fråga, men det finns inget givet svar på den. finns det en styrelse som kontinuerligt granskar granskaren och som står fri från granskaren. Vi granskar budget och hur man utvecklar personalen. Vi granskar rapporter och metodutveckling. Styrelsen har också hittat sina former och fungerar nu mycket väl. Den har inte heller blivit det filter som man kunde ha befarat utan sänt det mesta direkt till , utan tidsfördröjning, med ett genomarbetat ställningstagande som har underlättat för utskotten att fatta beslut i ärendena alltså en kvalitetshöjning för . I detta betänkande bygger man in att regeringen ska få på sig att svara. Det kommer att minska betydelsen av rapporter, tyvärr. I styrelsen har vi gemensamt förmått att höja oss över den partipolitiska vardagen för att i stället kunna diskutera själva sakfrågan och vad som är bäst för . Lycka till med att göra detta i vartenda utskott! Där ska man i så fall med ena handen driva igenom regeringens politik och med andra handen säga att det var dåligt och att regeringen ska gå hem och göra om. Det går inte. Det fungerar inte så i den politiska vardagen. Detta har resten av världen förstått. Våra motsvarigheter ute i världen skulle inte komma på tanken att göra så som ni nu föreslår att ska göra. Jag har pratat med många ordförande i andra länder, och de säger bara: Oh dear! Ja, det kan man säga. Vi kommer att tappa kompetensen, vi kommer att tappa och därmed i relevans i frågorna och vi kommer därmed också tyvärr att förlora granskningsmakt. Detta är mycket olyckligt. Utskotten kommer inte att hinna med. Finns det något utskott som har för lite att göra ? Var snäll och ropa från bänkarna! Det är en retorisk fråga. För protokollet kan jag säga att det inte var några röster som höjdes. Det finns inget utskott som har för lite att göra . Alla utskott har för mycket att göra. Vi hinner inte med det vi ska göra . Dessutom har vi själva bestämt att vi ska ha en helt annan uppföljnings- och granskningsagenda och följa upp gamla beslut som vi måste fatta. Till detta lägger vi EU-frågor, som vi inte heller har varit särskilt duktiga på, om vi ska vara helt ärliga. Det är ett stort arbete som ska till, och det måste vi också hitta tid, ork och intresse för och dessutom alla rapporter. Utskotten har redan börjat signalera att de inte kommer att orka med detta. Dessutom är det de fyra månadernas fördröjning av svaren från regeringen, vilket kommer att innebära en sorts mental punktering av frågorna. Ointressant, sade . Passé, sade . Man undrar: Vad tänkte utredningen? I andra länder, fru talman, har man ett mottagande utskott som utvecklar just en revisionskompetens. Man utvecklar den , för den föds man definitivt inte med. Med ett mottagande revisionsutskott kan man ha utfrågningar där båda sidor får göra sitt framträdande. presenterar sin rapport och sina rekommendationer. Man kan kalla regeringsföreträdare som får ge sin bild av läget. Externa experter kan kallas för sakupplysningar och en fördjupad analys av den rapport som föreligger. Utskottet kan då fatta beslut och gå vidare. En sådan hantering hade varit utmärkt, men den får vi inte i , och det är väldigt synd. Detta är också ett utmärkt sätt att få publik uppmärksamhet, där svenska folket får veta hur vi använder våra gemensamma skattepengar. Det är ju inte våra egna pengar som vi hanterar här i , utan det är folkets skattepengar. I heter det . Det är en bra beskrivning. Människor ska veta hur vi hanterar deras skattepengar, och det hade varit utmärkt att göra detta med ett mottagande utskott som har tid att lägga på detta, har erfarenhet i revisionsfrågor och dessutom kan granska den som granskar och ställa motfrågor. Det finns också en annan dimension av detta. Hur gör man när en revisionsrapport spänner över många områden? Någon sade här att vi kan ha sammansatta utskott. Hur gör vi då när det är tre, fyra, fem eller sex utskott som är inblandade och berörda? Ska vi hitta tider som passar alla, och vem ska ha hand om själva frågan? Hur gör vi sedan med erfarenheter från detta? Vem tar det ansvaret? Den erfarenheten kommer att försvinna ut i tomma intet. Man sätter inte heller samman ett sammansatt utskott för en riksrevisionsrapport, så enkelt tror jag att det är. I utredningen berör man det delade ledarskapet, och säger man att det ska finnas kvar. Där är alla tre lika mycket värda, fast en är värd lite mer än de andra fast lika mycket. Det är ingen riktigt bra ordning. Det kanske var värdefullt i början att man var tre, för det stormade mycket, men hade det varit klokt av KU att sätta ned foten och säga att vi ska ha en myndighetschef. Det är bra för det utåtriktade arbetet, och det är bra för personalen och det inåtriktade arbetet att ha en tydlig röst. Det insynsråd som man ska tillsätta förlorar alla befogenheter. Styrelsen är ett högst relevant bollplank, för man har makten över budgeten och har dessutom som enda instans rätten att skicka vidare rapporterna till . Det är något helt annat än att vara ett insynsråd utan några befogenheter. Jag kan bara gissa hur mötena kommer att gå till och hur attraktiv den placeringen kommer att vara. Jag tror inte att den blir särskilt attraktiv. Varför gör man då inte som i andra länder? Varför vill vi förlora makt? Det kan jag inte svara på. Jag har också en känsla av att vissa ärenden tenderar att rinna igenom ganska oantastade. Det här är heller ingen lätt materia att sätta sig in i. Man måste känna till revisionsfrågor och hur det fungerar. Man måste känna till kvaliteten på rapporter och hur metodutveckling och så vidare fungerar. Jag tror att det här är ett sådant sällsynt ärende som väldigt få egentligen har satt sig in i och läst själva betänkandet, och det är dess värre ännu färre som har tänkt sig in i konsekvenserna. kommer att fatta ett riktigt, riktigt dåligt beslut, men åtminstone min lampa kommer att lysa röd. Ni andra får förklara er inför era väljare bäst ni kan. är den enda nya konstitutionella myndigheten i . Den borde ha hanterats med mer klokskap och eftertanke och mindre politisk klåfingrighet. Likt tvår jag härmed mina händer, men jag yrkar bifall till motion K265. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 22 §.) 12 § Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihetsrättsliga frågor (vilande grundlagsbeslut) Föredrogs betänkande 2010/11:KU3 Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihetsrättsliga frågor (vilande grundlagsbeslut) (prop. 2009/10:81 delvis). 66 (S): I detta betänkande, Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihetsrättsliga frågor, anmäls för slutligt beslut vilande förslag om ändring i tryckfrihetsförordningen och lag om ändring i yttrandefrihetsgrundlagen. De vilande förslagen är förslag som har arbetats fram i , och sedan har regeringen lagt fram förslag till förändringar som första gången beslutade om . Jag kommer inte att räkna upp alla lagändringar i mitt anförande. Det kommer troligtvis nästa talare att göra som ledamot för regeringspartierna. Jag vill ändå betona de nya regler i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen som gäller repressalieförbudet. En av de viktigaste grundstenarna i tryck- och yttrandefriheten är meddelarskyddet för offentligt anställda. Det ger exempelvis anställda rätten att påtala missförhållanden inom verksamheter till medierna utan att arbetsgivaren får efterforska vem som har meddelat eller vidta repressalier mot anställda om det skulle röjas vem meddelaren är. Det råder alltså efterforsknings- och repressalieförbud i offentliga verksamheter kopplat till meddelarskyddet. Repressalieförbudet utgör alltså en central del av meddelarskyddet. Vi socialdemokrater gläds åt att de föreslagna förändringarna innebär en förstärkning av skyddet för tryck- och yttrandefriheten. Förstärkningen innebär att motsvarande regler om repressalieförbud som gäller för offentligt anställda ska gälla för anställda i kommunala bolag och sådana organ som handhar myndighetsutövning mot enskilda. Straffbestämmelser som straffbelägger de allvarligaste överträdelserna av repressalieförbudet finns även i det här vilande grundlagsförslaget. Vi socialdemokrater yrkar bifall till förslaget i betänkandet och ser fram emot motionsbehandlingen av alla de motioner som berör meddelarskyddet för privat anställda i skattefinansierade verksamheter. Det är vår förhoppning att vi även då ska få gehör för en utvidgning av meddelarskyddet och efterforsknings- och repressalieförbudet så att de även kommer att gälla för dessa verksamheter. 67 (M): tillstyrker regeringens förslag att anta det vilande förslaget till lag om ändring i lagen med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. Det vilande förslaget innebär bland annat att digital uppspelning av bio ska omfattas av det grundlagsskydd som finns i yttrandefrihetsgrundlagen. Med digital bio avses bland annat att det innehåll som ska visas distribueras till en biograf via bredband, satellit eller på en hårddisk och att filmen sedan laddas ned i en server och därefter spelas upp från servern. Utvecklingen med att spela upp biofilmer digitalt går snabbt framåt och kommer med stor sannolikhet att vara allena rådande inom bara . Regeringen och samtliga remissinstanser är eniga om att digital bio såsom den är definierad inte omfattas av det gällande grundlagsskyddet. För att anpassa lagstiftningen till den utveckling som pågår föreslås det att det förs in en ny punkt i den så kallade databasregeln i 1 kap. 9 § yttrandefrihetsgrundlagen. Den föreslagna regeln ger automatiskt grundlagsskydd till de massmedieaktörer som anges i bestämmelsen och som tillhandahåller information till allmänheten genom uppspelning av databaser. Andra aktörer, till exempel biografer, ges möjlighet till grundlagsskydd efter ansökning om utgivningsbevis. En av de grundläggande principerna i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen är förbudet mot censur. I yttrandefrihetsgrundlagen återfinns dock ett undantag för rörliga bilder i film. Frågan om en sådan förhandsgranskning övervägs . I utredningen av filmcensuren för vuxna föreslås att förhandsgranskning av film som visas för personer ska avskaffas. Filmer som visas för barn föreslås även fortsättningsvis ålderskategoriseras. Då det inte finns några sakliga skäl till att samma regler inte ska gälla även digital bio föreslås en utvidgning av undantaget i censurförbudet i yttrandefrihetsgrundlagen i enlighet med detta. Med anledning av detta vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 22 §.) 13 § Barnpornografibrottet (vilande grundlagsbeslut) Föredrogs betänkande 2010/11:KU5 Barnpornografibrottet (vilande grundlagsbeslut) (prop. 2009/10:70 delvis). 68 (MP): diskuterar och debatterar vi ett antal grundlagsförändringar som vi planerar att göra i riksdag och som vi ska besluta om . Jag vill yrka bifall till förslaget i det här betänkandet, betänkande KU5 om barnpornografi. Förändringen i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen innebär att vi inte längre ska tillämpa de grundlagarna på barnpornografiska bilder. Det handlar alltså om pornografiska bilder av personer vars pubertetsutveckling inte är fullbordad eller som är . Det innebär att det straffbara området utvidgas för den formen av barnpornografibrott som består i att skildra barn i pornografiska bilder. Det är grannlaga och svåra uppgifter att väga en viktig fråga mot andra. Yttrandefriheten och tryckfriheten är två av våra grundlagar som är viktiga att värna. Men det har också visat sig under en rad år att den lagstiftning som vi har haft inte har varit till fyllest när det gäller att värna barn mot spridning av bilder som har pornografiska syften. Därför föreslår vi en utvidgning av lagstiftningen på området även om det innebär en mindre inskränkning i yttrandefriheten och tryckfriheten. Vi tror att det är nödvändigt. Jag tror också att vi måste fortsätta studera frågorna och se hur utvecklingen på området blir när det gäller att titta på om det behövs ytterligare förändringar eller om vi behöver stärka yttrandefriheten på andra sätt. Det kan också handla om möjligheterna att se till att denna typ av brott kan beivras. I det här fallet är det viktigt att vi nu får en skärpning av lagstiftningen som gör att det är möjligt att beivra brott i större utsträckning. 69 (S): Precis som föregående talare sade är detta ett betänkande som anmäls för slutligt beslut. Det gäller vilande förslag till lagar om ändring i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Förslaget innebär, som har sagts, en ändring av de bestämmelser i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen som undantar barnpornografiska bilder från dessa grundlagars tillämpningsområden. Grundlagsskyddet ska alltså inte gälla för barnpornografiska bilder av personer som är . Då detta sker i syfte att åstadkomma en effektivare bekämpning av barnpornografibrott ställer vi socialdemokrater oss bakom förändringen och yrkar bifall till det vilande förslaget. Vid den förra behandlingen, , i och här i kammaren yrkade vi socialdemokrater bifall till en reservation som tog upp problemet med att regeringen i sin proposition inte hade några förslag för att förbättra möjligheten till skadestånd för barn och ungdomar som blir utsatta för barnpornografibrott. Enligt vår mening var detta en brist som regeringen borde återkomma med förslag till förbättringar i. Allianspartierna avslog denna reservation i kraft av sin majoritet i . Varför läggs då inte denna reservation fram ? Den nuvarande regeringen besitter inte en majoritet i riksdag . Alltså hade en ny reservation teoretiskt kunna vinna bifall, men då hade förslagen inte varit likalydande och lagändringen om barnpornografibrottet hade blivit framflyttad . Det innebär att vi socialdemokrater fortfarande anser att regeringen behöver återkomma med förslag om förbättringar när det gäller skadestånd för barn och ungdomar som har blivit utsatta för barnpornografibrott. Men vi vill givetvis inte förhindra att de föreslagna lagändringarna genomförs som planerat till . Vi yrkar med detta sagt bifall till utskottets förslag i betänkandet. 70 (M):