prot · GX0989 · 2010-03-17 00:00:00 — Och om det verkligen handlade om att synliggöra, som sade, borde väl i så fall valberedarna utbildas för att de ska kunna se alla dessa kvinnor som finns. , som också nämnts här tidigare, kunde snabbt lista 500 kompetenta kvinnor som var beredda att ta uppdrag . Det här handlar inte om kompetens som inte finns; det här är en fråga om makt. Det är dags att inse att näringslivet inte på egen hand kommer att bryta ojämställdheten i näringslivstoppen. Män som sitter på många stolar är tydligen inget problem för de borgerliga. Men om kvinnor får lite för många uppdrag är det tydligen ett problem hos er. Kvotering är inget mål utan ett medel som vi vet fungerar. Vi har hört här att vi rödgröna är överens om att använda de medel som fungerar en lagstiftning om kvotering för privata, noterade bolag liksom för större offentliga bolag. Symtomatiskt nog ser vi att vi 2008 bara hade fyra kvinnor som vd i börsbolag. Det var två fler än 1999. Och det ska komma underifrån. Vi i är övertygade om att med fler kvinnor på toppositioner inom bolagen förbättras förutsättningarna för fler kvinnor att rekryteras. Med fler kvinnor på toppositioner förbättras förutsättningarna för jämställda löner och bättre villkor i arbetslivet. Flera undersökningar visar att det är dålig business med enfald i ledning och styrelse. Ett exempel är den finska som visar att bolag med en kvinnlig vd är mer lönsamma, något som ligger i linje med tidigare rapporter från som konstaterat i en studie av 353 företag att de med högst andel kvinnor i ledningen hade högre avkastning på det egna kapitalet jämfört med de mindre jämställda bolagen. lag om kvotering i börsnoterade bolag har inneburit en klart bättre utveckling än i . Där har andelen kvinnor i styrelser gått från . Många nya ledamöter har fått chansen. Det är inte så att det är jättemånga personer som sitter på flera uppdrag, vilket påstods tidigare i debatten. Det som faktiskt har skett är en föryngring av bolagsstyrelserna och en markant höjning av utbildningsbakgrund eftersom fler styrelseledamöter har högskoleutbildning . Det finns inga hinder för att detta ska kunna ske även i . Faktum är att frågan utreddes under den förra mandatperioden och lades fram . Men den hann inte läggas fram i före valet. När de borgerliga partierna tillträdde lades locket på, och enligt jämställdhetsminister är det en sak för ägarna. Det har vi också hört här från de borgerliga partierna. Men vi ser resultatet. Det har inte hänt så mycket. Jämställdhetsfrågan är vår tids stora demokratifråga. Att kvinnor generellt har sämre ekonomisk makt och är sämre representerade bland chefer, bolagsstyrelser och ledningsgrupper är inte enbart en fråga för en handfull människor som äger företag. borde gå i fotspår och lagstifta om kvotering i bolagsstyrelserna. I utskottsbetänkandet skriver ni att frågan ger anledning till eftertanke, men ni avvisar lagstiftning som medel. Kommer ni verkligen att driva på för en lagstiftning om kvotering, eller vad är er partilinje? Är det som sade, eller är det som Per Schlingmann yttrade? Vad gör ni i , och som inte alls vill se en lagstiftning? Vilken linje har ni egentligen? Man kan undra vad ni egentligen går till val på i denna fråga. Jag yrkar bifall till reservation 1. I detta anförande instämde (), () och (). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 10 § Vissa frågor om globalisering m.m. Föredrogs utrikesutskottets betänkande 2009/10:UU13 Vissa frågor om globalisering m.m. 63 (): behandlar vi ett betänkande med den något kryptiska rubriken om globalisering m.m. Det handlar om motioner om internationella handelssystem, de internationella finansiella institutionerna och internationella frågor om utveckling och miljö. För nästan exakt hade vi en debatt om globaliseringen. behandlar vi ytterligare motioner som berör angelägna frågor för vårt samarbete i världen och allas rätt till välfärd och utveckling. Vi är i många stycken överens om att globaliseringen i huvudsak är positiv, men vi måste bli ännu bättre på att arbeta med grundläggande frågor om korruption och mänskliga rättigheter. Globaliseringens fördelar måste komma alla till del. Inledningsvis vill jag säga att vi socialdemokrater givetvis står bakom alla våra reservationer, men jag yrkar bifall till reservation 1, Samarbete med och och reservation 4, Internationella handelssystem. Många följer utveckling med både oro och tillförsikt. Hela den globala utvecklingen styrs av hur utveckling formas. I finns dynamiska tillväxtmarknader som hälften av världens fattiga lever där. och utgör de stora ekonomiska loken. Den indiska medelklassen växer, och tillväxt ligger . De växande ekonomier har bidragit till att miljontals människor lyfts ur fattigdom. kommer att spela en ökande roll i världsekonomin och ha stor betydelse också för den svenska ekonomin. Även om merparten av länderna i ser ut att uppnå det första millenniemålet om halverad fattigdom till 2015 lever majoriteten av världens fattiga i , och ett antal länder har problem med att klara övriga millenniemål. måste öka sina egna ansträngningar och arbeta för att påverka det internationella samfundet så att millennieutvecklingsmålen även uppnås i . Många oroar sig över att jobben ska flyttas från , medan andra menar att en expansion i även skapar jobb i . Ju fler indier och kineser som ökar sin köpkraft desto bättre för svensk ekonomi. Många svenska exportföretag har en stor del av sin försäljning på den asiatiska marknaden. och ekonomiska utveckling ställer krav på vårt eget samhälles förändringsvilja. skiljer sig från genom att landet är en demokrati. I alla våra kontakter med måste därför kraven på demokratisering och mänskliga rättigheter vara mycket tydliga. Ett viktigt led i att öka förståelsen för förändringarna i och att bredda och fördjupa ett ömsesidigt samarbete är ett tätt och brett besöksutbyte. I måste vi fortsätta att överväga hur vi ännu bättre ska tillvarata det mellanfolkliga samarbetet med inom högre utbildning, forskning, folkrörelser och kultur. Samarbete mellan svenska och asiatiska forskningsinstitutioner har goda förutsättningar att öka, och inom forskningsbiståndet förordar vi ökade satsningar på . Regeringen bör agera för att EU:s närvaro i fördjupas och att EU blir en aktiv och engagerad partner. I detta läge har beslutat att lägga ned flera ambassader i , till exempel i och . Neddragningarna för utlandsrepresentationen tillsammans med minskningen av antalet samarbetsländer i utvecklingspolitiken gör att förlorar närvaro, kontaktytor och inflytande. Det oroar oss socialdemokrater. Sådana ändringar kräver noggranna överväganden och en genomtänkt strategi. Regeringen ska inom EU driva större samordning och sammanhållning för att med kraft driva målen inom demokrati, mänskliga rättigheter, handel, miljö, hälsa och säkerhetspolitik gentemot länder i . , 2010, ska det hållas val i . Förutsättningarna för att valet ska bli någorlunda demokratiskt är små, och den församling som enligt den nya konstitutionen ska väljas är inte heller demokratisk till sin karaktär. Inför valet har regimen sett till att fängsla oppositionsledare så att de inte kan ställa upp. Militärjuntan gör nu allt för att förhindra Aung att ta del i valet, och vi i fördömer våldet och förtrycket i . Människans inverkan på klimatet eskalerar, och vi har ingen tid att spilla. Exemplets makt är stor. Vi måste visa att det är möjligt att ha en tillväxt kombinerad med hållbar utveckling. Inte minst i är miljöhoten överhängande. Om ingenting görs kommer vi att se miljontals klimatflyktingar och miljökatastrofer som vi nu har svårt att föreställa oss. Det multilaterala samarbetet för hållbar utveckling har avgörande betydelse. FN måste ta aktiv ledning i arbetet för hållbar utveckling, vilket också bör prägla organ som , IMF och de regionala utvecklingsbankerna och WTO. Den internationella handelns regler och avtal måste kombineras med miljökonventioner och internationell miljölagstiftning. Miljöpolitiken får inte heller begränsas så att den bara handlar om klimatfrågan. Vatten och sanitet, farliga utsläpp och ett hållbart jordbruk är frågor som inte heller får glömmas bort. , DRK, är drabbat av väpnade konflikter som har sin grund i striden om landets naturresurser. måste i FN och inom EU lägga ned stor möda på att bekämpa den hänsynslösa plundringen av DRK:s naturtillgångar och motverka de kriminella nätverk som byggts upp av korrumperade politiker, militärer och företag. Den bör också inom IMF, och FN verka för att komponenttillverkare och elektronikbolag i väst tar ett större ansvar för att de mineraler som importerats från DRK utvinns under förhållanden som inte innebär kränkning av de mänskliga rättigheterna. Bland annat tenn och säljs vidare till länder i och där de förädlas till metaller som sedan används till olika elektronikprodukter som mobiltelefoner och bärbara datorer. Detta belyser med all tydlighet att vi måste agera på många fronter. Vi vill handla med . Men det är också självklart att bekämpa brottslighet och korruption. EU har ännu inte någon lagstiftning som förhindrar att mineralerna som underblåser konflikter säljs vidare till . Det räcker inte att företag hävdar att de handlat med licensierade exportörer som uppköpare handlar med mineraler som kan benämnas konfliktmineraler eller illegala mineraler. Vi konsumenter måste vara säkra på att konfliktmineraler inte finns i produkter som vi köper. I har vi sett en utveckling där demokratin vunnit mark och där ursprungsbefolkningen alltmer får sin röst hörd. I många fall handlar det om bräckliga demokratier där den stora utmaningen är att befästa det demokratiska statsskicket av egen kraft och med stöd av andra demokratiskt styrda länder i världen. Inte minst kan göra en stor och viktig insats där. Vi var många som blev förvånade när i sin senaste utrikespolitiska deklaration endast tog upp , vilket bekräftar att kommit att betraktas som den bortglömda kontinenten. För ett ökat svenskt samarbete och utbyte med och länderna där bör en heltäckande strategi utvecklas. Samarbetet bör omfatta såväl handel, ekonomi, forskning och fattigdomsbekämpning som fredsfrämjande arbete. Genom samarbetet bör man bygga vidare på de starka band som finns mellan och och som har byggts upp av människor som bor i och har latinamerikansk bakgrund, de starka svenska solidaritetsrörelserna med och genom utvecklingssamarbete med . Det är ett stort problem om utvecklingen fortgår mot att EU-20 tar över delar av de roller som IMF, och andra internationella institutioner haft. Kopplingen mellan IMF, och behöver stärkas. FN bör kunna fatta beslut som även finansiella institutioner måste rätta sig efter. bör i och verka för att valet av ordförande föregås av en öppen nomineringsprocess och att lämplig person väljs utifrån meriter och inte utifrån landtillhörighet. I och för sig har IMF och tagit en del steg i reformarbetet mot mer transparens och inflytande för låg- och medelinkomstländer. Men arbetet kan inte ses som slutfört, utan mycket mer finns att göra. Här menar vi att regeringen måste öka sina ansträngningar. 64 HANS (): Vi har precis som föregående talare här sagt att diskutera utrikesutskottets betänkande UU13 Vissa frågor rörandeglobalisering m.m. Det är lite av ett potpurribetänkande som berör en lång rad frågor av olika karaktär men som var för sig har stor betydelse för vårt lands utrikespolitik och röst i världen. Jag vill instämma i stora delar av det som föregående talare sade. Jag vill inledningsvis säga något om begreppet globalisering, som trots allt är det övergripande temat för betänkandet och för den debatt som vi ska ha. Få begrepp kan tolkas och uppfattas på så många olika sätt som just begreppet globalisering. Fråga en varslad svensk metallarbetare, en boskapsskötare i eller en finansspekulant på och du kommer få i grunden helt olika svar om vad globaliseringen är och vad den får för konsekvenser. Det som för den ene är nya affärsmöjligheter är för den andre bara ett fördjupat utnyttjande. Vem vi är och varifrån vi betraktar världen avgör hur vi ser på globalisering. Globalisering är både en verklig process och en ideologisk process. Den är verklig i den betydelsen att ekonomin sedan århundraden är global och tenderar att bli alltmer global. Den är verklig också i den betydelsen att tekniska framsteg har gjorts som innebär att den minoritet av jordens befolkning som har tillgång till dessa framsteg har fått det lättare att utbyta information och kunskap på ett sätt vi sett i jordens historia. Men långt ifrån alla delar av globaliseringen sker enligt en naturlag. Det är inga osynliga händer som flyttat makt från demokratiska arenor till de multinationella företagens slutna styrelserum. Det är inga osynliga händer som systematiskt har befriat riskkapitalister från demokratisk styrning, reglering och ansvarsutkrävande. Det är definitivt inga osynliga händer som har genomfört regelrätta korståg mot offentligt ägande som resulterat i att sektor efter sektor i land efter land öppnats upp för multinationella företags kortsiktiga vinstintressen och spekulation. Denna utvecklig må ibland beskrivas som något från ovan givet men är ett resultat av medvetna politiska beslut även i denna kammare. Det är den utvecklingen vi nu ser resultatet av runt om i när de anställda vid i , metallarbetare i eller undersköterskor i får betala ett oerhört högt pris för den lågkonjunktur som skapats genom enorma spekulationsbubblor och oreglerade finansmarknader. Men precis som den utveckling vi ser i stor utsträckning är ett resultat av politiska beslut skulle en helt annan utveckling kunna vara möjlig. När ekonomin globaliseras och allt fler av besluten fattas allt längre bort från dem som verkligen berörs behöver också de krafter som kämpar för rättvisa, jämlikhet och jämställdhet globaliseras. Då ökar behovet av en utrikespolitik som verkligen tar sin utgångspunkt i solidariteten inte bara i ord utan också i handling. Det är en solidaritet som består i en gemensam kamp över nationsgränserna för rätten att organisera sig fackligt, rätten att bestämma över sin egen kropp och rätten till arbete, bostad och välfärd. Styrelserummen skulle kunna öppnas upp för insyn och makten över finansmarknaderna skulle kunna flytta tillbaka till de folkvaldas händer. Internationella finansinstitutioner som och skulle i grunden kunna demokratiseras och reformeras och skatteparadisen skulle kunna stängas ned. Handelns regler skulle kunna göras rättvisa, och de rika länderna och de multinationella företagen skulle kunna tvingas ta ansvar för de klimatförändringar vi redan ser världen över. Vare sig vi vill det eller inte påverkas vi här i av vad som händer i vår omvärld. Det gäller oavsett om det handlar om tragedier som jordbävningen på , övergrepp som när regimen i fängslar oppositionella eller när fackligt aktiva mördas i . Men vi påverkas också när framsteg sker och människor runt om i världen organiserar sig för sina egna intressen. Det gäller till exempel när ursprungsbefolkning organiserar sig för sina rättigheter och också lyckas påverka i positiv riktning, när avkriminaliserar samkönade relationer eller när befolkningen i gick ut på gatorna för att protestera mot kuppen och försvara sina grundläggande mänskliga rättigheter och demokrati. Därför behövs en svensk utrikespolitik som tar sin utgångspunkt i solidaritet, inte i de multinationella företagens kortsiktiga vinstintressen eller i lojalitet med säkerhetspolitiska intressen paketerade i den så kallade transatlantiska länken. Tyvärr är det precis det som vi har sett. När EU:s handelspolitik ska formas eller de svenska positionerna ska slås fast inför möten med och är retoriken om partnerskap, samstämmighet och solidaritet som bortblåst. Då är det i stället det europeiska näringslivets intressen som styr. Inte minst märks det i EU:s handelspolitik när EU nu bedriver förhandlingar om nya handelsavtal med bland annat , och Andinska gemenskapen i . Då styr Global Europe som är en strategi för att öppna nya marknader för det europeiska näringslivet. Då kräver man att utvecklingsländer ska öppna sina marknader medan vårt jordbruksstöd här i ska kvarstå. Då arbetar EU och för att man ska införa regler för investeringar, offentlig upphandling och patent som kommer att minska tillgången till läkemedel i utvecklingsländer och försvåra möjligheterna för utvecklingsländerna att ta hänsyn till miljö och sociala faktorer. Det märks inom IMF, , och , som fortfarande används som murbräcka för en politik av avregleringar, privatiseringar och detaljreglering av utvecklingsländernas politik som försvårar fattigdomsbekämpning och undergräver demokratin i syd. presenterade vi tre partier i det rödgröna samarbetet i vissa delar hur en sådan utrikespolitik skulle kunna se ut. Vi visade i flera delar hur en utrikespolitik som tar sin grund i solidariteten skulle kunna se ut för . Våra överenskommelser står i tydlig kontrast till den borgerliga utrikespolitik som verkar ha glömt att världen inte slutar vid sund, eller . Vi visade att kan spela roll även långt från vårt lands gränser. Det är inte möjligheterna att påverka som saknas, utan det som saknas är den politiska viljan hos den nuvarande borgerliga regeringen. I dagens betänkande visar vi återigen i våra gemensamma rödgröna reservationer några exempel på hur en utrikespolitik som tar sin utgångspunkt i solidariteten skulle kunna se ut. Den tidigare talaren har beskrivit några av de här delarna i våra reservationer. Vi slår fast att behöver öka och fördjupa sitt samarbete med både och så att det blir ett samarbete för ökad respekt för de mänskliga rättigheterna, ett samarbete för rättvisa och ett samarbete för ökad jämställdhet. Vi ser tillsammans i vårt rödgröna samarbete att världen är i stort behov av länder som står upp för rättvisa, för jämställdhet och för mänskliga rättigheter. Vi är övertygade om att kan spela roll och vara just ett sådant land. Men då krävs en annan regering och en annan utrikespolitik. Därför vill jag avslutningsvis yrka bifall till de gemensamma rödgröna reservationerna 1 och 4. 65 (): Vi diskuterar utrikesutskottets betänkande nr 13. Det är ett slags uppsamlingsheat för en mängd olika motioner inom utrikesutskottets ansvarsområde. Det innehåller om jag har räknat rätt 86 hemställanspunkter som rör så olika frågor som kampen mot korruption, IMF, , skuldavskrivningar, bistånd, handelspolitik och till och med ekosystemtjänster som har lyckats komma med på ett hörn. Utskottets betänkande har namnet Vissa frågor om globalisering m.m. Jag tycker nog att vi kan vara lite självkritiska från utskottets sida för att vi har gett detta betänkande en så intetsägande och okonkret rubrik, men jag har ännu inte kommit på något bättre rubrikförslag. Det som förenar frågorna i detta betänkande är att de oftast är utrikespolitiska frågor som har att göra med ekonomi. Jag tänkte koncentrera mig på en av dessa frågor, nämligen den om EU:s avtal med länderna i , och . Det är de så kallade ACP-länderna, eller AVS-länderna som det heter med den svenska förkortningen. Det är tidigare kolonier som EU har handels- och samarbetsavtal med. Dessa avtal som håller på att förhandlas fram, Economic Partnership Agreements eller EPA-avtalen, förhandlas fram under ganska stor kontrovers. Förhandlingarna har satts i gång för att göra EU:s handelsrelationer med de forna kolonierna kompatibla med regler. Men EU har krävt betydligt mer än vad som skulle behövas för att handelsvillkoren ska vara i överensstämmelse med . I stället för att ha en flexibel approach har EU drivit på för omfattande och snabba avregleringar i utvecklingsländerna. EU har helt enkelt försökt använda sitt överläge när det gäller resurser och sin ekonomiska styrka till att tvinga fram orättvisa villkor i handelsavtalen. Förhandlingstaktiken har varit hård och innehållit element av utpressning, och det har lett till mycket ont blod och bristande förtroende för EU:s goda vilja. Det bristande förtroende som EU:s agerande har skapat är en av flera viktiga faktorer till att länder i tredje världen inte längre litar på EU:s goda vilja i samma utsträckning som . Det är en av faktorerna till att förhandlingarna i om ett nytt globalt klimatavtal inte blev den framgång som verkligen skulle ha behövts. Om man använder utpressningstaktik är det svårt att säga Lita på mig dagen därpå. Det borde EU ha tagit till sig. Vad är det då som är knäckfrågorna? Just nu pågår förhandlingar om att teckna interimavtal, och sådana har redan tecknats i många fall. Det som framför allt pågår är att man ska omvandla interimavtalen till bredare avtal som innefattar fler frågor. I de förhandlingarna har EU visat en bristande respekt för partnerländernas egna åsikter om vad som ska ingå i avtalen. EU försöker tvinga till sig marknadstillträde, och man insisterar på att få med villkor om tjänstehandel, immateriella rättigheter och de så kallade Singaporefrågorna om investeringar, offentlig upphandling och konkurrenslagstiftning. Det är bra om man kan komma överens om gemensamma regler. Men man ska inte använda utpressning för att tvinga fattiga länder att acceptera EU:s vilja. EPA-avtalen som de ser ut är orättvisa. De behöver rättas till. Det hoppas vi i att vi tillsammans med våra rödgröna kamrater kan bidra till att EU gör efter det här valet. Jag yrkar bifall reservationerna 1 och 4. 66 (): ska göra något så originellt som att avslå yrkanden om att skapa en bättre värld, en rättvis värld, en värld byggd på frihet, en värld byggd på demokrati och på respekt för de mänskliga rättigheterna, en värld med välfärd för alla, en värld utan korruption, en värld där rovdrift på naturen inte längre existerar. Kort sagt, säger nej till den bästa av alla världar. Hur ska man annars förklara att avslår alla yrkanden med denna innebörd? Var och en inser förstås att nej till dessa yrkanden inte alls handlar om att säga nej till den bästa av alla världar utan om någonting helt annat. Det handlar om att säga nej till fluffiga och till intet förpliktande formuleringar. Ty det finns väl inte något land i världen i vart fall inte i den civiliserade delen av världen som styrs av en regering som säger sig vilja föra en politik som ökar orättvisorna, en regering som vill minska friheten, som vill minska demokratin, som nonchalerar de mänskliga rättigheterna och som vill föra en politik som leder till rovdrift och plundring. Den rödgröna oppositionen slår in öppna dörrar, ställer yrkanden om självklarheter och demonstrerar en naiv syn på tillvaron. Detta märks inte minst i överutnyttjandet av begreppet rättvisa. Vad är rättvisa? Hur ska det definieras? Om detta har de lärde tvistat utan att finna något svar. Men den rödgröna oppositionen har tydligen svaret i sin hand, ty hur ska man annars kunna tolka yrkanden om detta. Eller är det så att oppositionen yrkar om något som inte går att fastställa, och vad är det i så fall för mening i det? Eller handlar det bara om politisk retorik, att erövra ett begrepp och göra gällande att bara den egna politiken leder till en rättvis värld? Allt annat är definitionsmässigt orättvist. Men, fru talman, det är värre än så, ty oppositionen tycks befinna sig i en så naiv och förenklad värld att den inte ens tagit till sig de mest elementära sambanden, de om konkurrerande mål. Särskilt besynnerligt är det att Socialdemokraterna drabbats av detta snäva och populistiska synsätt, ty i det partiet finns, och framför allt har funnits, många goda läromästare. Just nu tänker jag främst på den kloke och extremt begåvade . Han insåg sambanden. Han insåg att många av de mål som Socialdemokraterna ville uppnå då, , inte alla kunde uppnås . Lyssna bara på hur han formulerade sig i ett dokument som handlar om att uppnå frihet, trygghet, framsteg och jämlikhet, alltså ungefär samma mål som oppositionen har .