prot · GY0917 · 2010-11-18 00:00:00 — Det allra mesta görs på hemmaplan för att vi ska nå de lägsta per capita-utsläppen inte bara i utan bland industriländer över huvud taget. Det är den ambitionen vi har. Vi går före. 18 (S): Jag förstår inte, . Du hade chansen här att berätta om dina drömmar och ambitioner, hur du vill vara med och skapa en bättre värld. Men du tar den inte. Du väljer i stället att ställa en motfråga tillbaka till mig. Det var en enorm styrka att världens länder kunde enas om Kyotoprotokollet. Var hade vi annars varit ? Vad miljöministern borde fråga sig är hur det kom sig att man lyckades då att få till protokollet men så kapitalt misslyckades i under svenskt EU-ordförandeskap och med miljöminister i spetsen. Det borde man ägna lite mer tid åt. Du fortsätter att hoppa på ett ben åt ena hållet och ett ben åt det andra hållet. har du satt krokben för dig själv. Vi kan ta en annan liknelse: Du flyger som en fladdrande fjäril från blomma till blomma och vet inte riktigt var du ska landa. Jag har förståelse för hur det går till vid internationella förhandlingar, och jag står upp för en tidigare god svensk tradition med svensk miljödiplomati. Det känns här som att du försöker få det att låta som att du står på min sida, eller de godas sida, mot andra onda länder i EU eller i världen. Jag vill markera ett stort avstånd mot det. Du pratar om att en förenklad bild av att rika länder står mot fattiga är vilseledande. Den är inte alls vilseledande. Det här är vad det handlar om i , det vill säga de fattigas misstro gentemot den rika världens vilja att ta ansvar inte bara i ord utan också i handling för klimatförändringen. Den misstron är välgrundad. Titta bara på . En genomsnittssvensk släpper ut koldioxid . En medmänniska söder om släpper ut . Ändå tycker den att åtgärderna framför allt ska vidtas i de fattigare länderna. Ekonomen har stor prestige i klimatsammanhang och kan knappast beskrivas som den som sprider vilseledande uppgifter. Han förklarade sammanbrottet i som att det berodde på de rika ländernas arrogans. Jag vill hävda att det snarare är miljöministern som sprider en förenklad bild av de komplicerade förhandlingarna genom att skylla det mesta på och och låtsas som att fattigare länder inte riktigt tar till sig vad miljöministern hävdar att den rikare delen av världen försöker göra. Miljöministern kommer aldrig med den politik som den moderatledda regeringen i praktiken för på området, och den politik som regeringen driver på EU-nivå och försöker få med sig resten av världen på, att hamna på de godas sida. Jag håller med fråga om hur det kommer sig att det har blivit fult att gå före. Det är positivt att gå före, att visa att klimatomställningen skapar också en konkurrenskraft. Många nya jobb kan skapas genom att vi vågar gå före. Det är något fint och bra. Många nya jobb kan skapas, inte minst på miljöteknikens område. Det borde miljöministern ägna sitt engagemang åt. 19 (V): Tack, miljöministern! Vi vet alla att inte kommer att skriva på ett bindande avtal som det ser ut , framför allt efter mellanårsvalen. Vad är då det ansvarsfulla att göra? Det ansvarsfulla är att de som vill går vidare i väntan på att kommer att inse att man behöver ett globalt avtal. Den dagen kommer på grund av att klimatförändringarna är här och kanske med god hjälp av höjda oljepriser. Det bör vara vår roll att i alla fall gå vidare och vara en av dem som tar ansvar. roll kan också vara att visa att en modern industrination med hög levnadsstandard kan ställa om. Det är ett exempel som världen behöver, inte minst . har ibland använts i den amerikanska debatten som ett exempel på ett land med god ekonomisk utveckling som minskar sina utsläpp men vi är på väg att tappa fart. Jag vill återkomma till mina frågor, som jag tycker fick otillräckliga svar. Varför är inte med och och säger redan nu? Det hade väl känts bra, , att skicka det pressmeddelandet och sedan åka till och se hur man tar in det i omvärlden. Om man räknar att bistånd ska vara av bni är det kanske additionellt. Men det är inte så vi räknar i . Vi har ett enprocentsmål, och då är inte klimatbiståndet additionellt såvitt jag kan se i alla fall. CDM-åtgärderna står i motsatsställning till att ställa om i . Det är den enkla vägen ut att säga att det ska göras någon annanstans och sedan aldrig kontrollera att det görs. Men med det missar vi en möjlighet att utveckla vårt eget land, ställa om , bygga om järnvägar, renovera bostäder och styra över transporter med kilometerskatt. Om det nu är som allt fler säger, att CDM-åtgärderna till stor del inte ger några effekter, är regeringen beredd att överge detta sitt huvudspår i klimatarbetet? 20 (MP): Även sade att det finns en väg, och de som vill visar det genom att gå vidare och visar det i handling på hemmaplan. För EU:s del kan det handla om att besluta sig för oavsett vad som blir utgången i för sitt eget arbete, för den europeiska konkurrenskraften men också att besluta att genomföra dessa saker på hemmaplan. Om man inte gör det säger man i stort sett att det inte är en fördel att sätta högre ambitiösa mål för sin egen industri utan att det är någon annan som ska göra det. Jag tycker att det är en dubbelhet i din attityd och i det du framför inför klimatförhandlingarna just . Du säger att det vore bra om visar att vi har ett exempel, att man kan ställa hårdare krav och nå längre, vilket är bra för samhället på det sättet kan vi upprätthålla en god samhällsvälfärd. säger du att det är någon annan som ska göra det. Stora delar, nästan en tredjedel, av de svenska åtagandena ska göras i andra länder bara en sådan sak. EU kan också gå vidare och säga , och man kan göra det oavsett. Jag tror att det är det som behövs, för både du och jag vet att de här förhandlingarna kommer att fortsätta. 21 (V): Det är tre saker som jag skulle vilja ta upp som jag inte tyckte att jag riktigt fick svar på, kanske av förståeliga skäl. Vi har många frågor. Det finns ett stort engagemang bland oss riksdagsledamöter. Vi är oroliga för vad som händer med vår planet. Det är därför vi är så engagerade. Min första fråga rör CDM-projekten, klimatåtgärderna utomlands, som gör att vi kan tillgodoräkna oss utsläppsminskningar här på hemmaplan det som kritiseras av allt fler forskare, av miljörörelser och av utvecklingsorganisationer. Om man tittar i de borgerliga partiernas valmanifest inför valet ser man att ni skrev att ni ska öka andelen köp av utsläppskrediter. Det var det besked som ni gav till väljarna. Det ska alltså bli mer av CDM-projekt, som jag tolkar det, inte mindre. Om man tittar på den borgerliga regeringens klimatpolitik ser man att i sin regeringsdeklaration konstaterade att det inte kommer några nya åtgärder på klimatområdet, utan där är det bara gamla åtgärder som gäller. Det innebär att merparten av de åtgärder som är kvar nu handlar om uppköp av billiga utsläppskrediter. Kan du berätta, : Vad handlar den här ökningen av utsläppskrediter om, när det nu kritiseras så mycket och du själv tillstår att det finns en del problem? Jag vill också att du kommenterar de förslag som har kommit från bland annat , . Där föreslår man till exempel auktionering av utsläppsrätter, avgift på flyget och en avgift på internationella transaktioner. Det kan vara ett sätt att finansiera klimatarbetet. Kan den kommentera det och säga om det här är bra eller dåliga saker? Och sist: När lämnar EU besked om hur mycket pengar man har betalat ut av snabbstartspengarna? Är det lån, eller är det rena bidrag? När tänker man ge besked om det? Kommer alla pengar verkligen att betalas ut, det som man har förbundit sig? 22 Miljöminister (C): Jag hör ju att idén i själva debatten nu är väldigt mycket att säga att vi är enormt oense och att regeringen naturligtvis gör fel och alldeles för lite. Men jag tycker att det är viktigt att gå tillbaka till huvudfåran. Vi är faktiskt överens om mycket mer än vad ni just nu vill säga. Vi är överens om att de rika länderna har svikit. Vi delar gemensamt oron. Och jag vill vara väldigt tydlig med att en gång till säga: Vi är helt överens om att ska gå före. Det är att slå in helt öppna dörrar att utgå från något annat. Jag tror att jag på den punkten kan skriva under på allt det sade. Sedan frågar : Vad är dina drömmar om en bättre värld? Jag har sannerligen sådana drömmar, men det var inte riktigt det frågan i interpellationen handlade om. Den handlade om Kyotoprotokollet. Det är väl inte heller så att alla dina drömmar fångas i Kyotoprotokollet. Så kom igen! Och var inte så fixerad vid mig, utan höj blicken och diskutera just det frågan handlade om: klimatförhandlingarna och hur vi ska kunna lotsa världen vidare. Då finns det trots allt några dilemman att tackla frånsett alla fel som den gör enligt er. Det är bland annat att Kyotoprotokollet har en alldeles för låg ambitionsnivå om vi ska klara klimatet. Hur tycker ni att vi ska göra med det? Det är ett annat faktum att världens två största utsläppsländer, som tillsammans står för mer än hälften av världens utsläpp, inte vill gå med och binda sig till åtaganden, vare sig sådana som är tillräckligt stora eller sådana som är bindande. var inne lite grann på att vi kanske skulle gå före och lämna . Men det var precis det vi gjorde med Kyotoprotokollet, och det var på många sätt tio förlorade år. Vad är er idé om hur vi nu ska få med och på annat sätt? Det är det som är hela kärnfrågan i förhandlingarna. Rika och fattiga, säger . Min poäng var bara den att här står på många sätt EU tillsammans med den stora gruppen , i våra krav på att man både ska ställa upp på Kyotoprotokollet och därutöver komma överens om mer, och på finansiering. Men man sviks av några stora, snabbt växande , och man sviks av oljestaterna. Det är precis så bilden ser ut. Hur är er tanke kring att vi ska åtgärda det? Det är det vi arbetar för fullt med i förhandlingarna. EU:s extra : I själva verket var ett av de absolut första länderna att stödja 30-procentsmålet. Vi har velat ha bara ett 30-procentsmål. Vi har ett eget nationellt mål som är högre än så, , som bekant, och det gäller oavsett utgången av klimatförhandlingarna. Även en höjd EU-ambition skulle mer än väl, vad det verkar, täckas av den svenska ambitionen. Men inte heller det är egentligen knäckfrågan. Det är att om EU gör en extra ansträngning, som jag vill, ytterligare, kommer det att ätas upp av bara utsläppsökning i . Hela den extraansträngning som ni nu talar väldigt väl om, och som jag på många sätt delar uppfattningen om, riskerar att vara förgäves, uppätet, om vi inte också lyckas sätta ett tak för de snabbt växande kinesiska utsläppen. Det är det dilemma vi har, och vi vill inte göra ansträngningar förgäves. vill jag bara säga att jag tycker att det är mycket intressanta förslag som kommer från FN-gruppen om finansiering, men jag ser också att de avfärdas som orealistiska av en del u-landsförhandlare. Jag kan bara också konstatera att den breda vägen för är inte CDM, utan det är åtgärder på hemmaplan. Men vi ska självklart också reformera CDM. 23 (S): Jag tycker att det är ganska fantastiskt att miljöminister, som i en borgerlig allians precis har vunnit ett val och tagit på sig ansvaret att leda detta land i en minoritetsregering därför att man tycker att det är så det ska vara, ägnar en stor del av sitt anförande åt att ställa frågor till oppositionen. Vare sig du vill det eller inte, miljöminister , är det du som har ansvaret. Vi hade agerat på ett annat sätt, både inför och, tror jag, nu också inför . För det första skulle vi ha kunnat få med oss utvecklingsländerna på ett helt annat sätt. För det andra hade vi haft en helt annan ingång till och ett annat anslag i klimatarbetet, som vi har varit inne på här. Vi hade arbetat i en positiv anda med goda exempel på hur bra det är för ekonomin att minska utsläppen och hur mycket man kan tjäna på det. Så har inte anslaget varit, inte från svensk sida och inte inom EU, utan snarare tvärtom en mycket negativ anda, där själva ordet bördefördelning uppfattas som en ogynnsam plikt för staterna. För det tredje hade vi naturligtvis försökt bilda allianser med de många länder som faktiskt har goda ambitioner att åstadkomma förändring. Det är klart att vi hade haft en annan ingång, och vi har också en något annorlunda agenda för hur vi vill att vi ska driva klimatarbetet framåt. Vi tycker att det är viktigt med goda förebilder, att visa att vi kan gå före. Jag tycker att det är förkastligt av miljöministern att lägga över ansvaret på oppositionen. Ta ditt ansvar, ! Man skapar förtroende med vad man gör inte med vad man säger. Här hemma kommer oron att kvarstå. Självfallet borde EU ha tagit beslutet att vi ska öka ambitionerna till . Vi har ju redan nått är redan nått! Vad ska vi göra ? 24 Miljöminister (C): Jag har, , inte lagt en gnutta ansvar på oppositionen, så tagga ned en aning det är mitt råd, om du har tid att lyssna på svaret! Nej, det är verkligen inte så att jag ställer frågor till oppositionen eller kräver av er att ni ska lösa problemen, utan jag säger: Det är de här frågorna vi brottas med nu i klimatförhandlingarna. Då säger jag: Kan vi inte gemensamt diskutera hur vi ska hitta lösningar på dem? Det är ju det vi brottas med . Vi tänker inte skjuta på er något ansvar men har naturligtvis en förväntan på att också oppositionen kan vara med och konstruktivt bidra i arbetet med att lösa de frågorna. Återkom gärna med nya tankar kring det och låt oss se till att fortsätta en engagerad diskussion! Men bara för att vara lite noggrann: säger att ni hade agerat helt annorlunda inför . Är det verkligen sant? Jag har för mig att det inte var några avvikande uppfattningar om klimatförhandlingsupplägg inför . Så skriv inte om historien efteråt! Men det kan vi gärna diskutera vidare vid ett annat tillfälle. Hela tanken att detta skulle vara någon helt annan ingång tror jag inte stämmer. Vi är helt överens om att ska gå före. I vartenda sammanhang där jag har varit tror jag att jag har berättat om just det svenska exemplet, hur viktigt det är. Vi ligger före övriga och ska fortsätta att göra det. Men det är fortfarande inte det som löser knäckfrågorna i förhandlingarna. Det är inte det som hjälper världen att gå framåt. Ni säger att vi är oerhört oense och att ni skulle vilja ta några tiondelar till av av världens utsläpp. Ursäkta, men det kommer inte att lösa världens klimatproblem, särskilt inte som ni inte har svarat på frågan om hur det ska gå till. Det skulle inte hjälpa mig i förhandlingarna. Låt oss nu i stället tillsammans se hur vi kan gå vidare och knäcka de verkliga problem som förhandlingarna står inför. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2010/11:16 om ländernas självbestämmande angående GMO 25 Miljöminister (C): har frågat landsbygdsministern varför regeringen inte stöder förslag om att ge medlemsländerna mer att bestämma om i GMO-frågan, om det är landsbygdsministerns ställningstagande att frihandel är viktigare än miljö och folkhälsa och vad landsbygdsministern avser att göra för att ta fram relevanta fakta om genmodifierade mekanismer. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Inom EU har arbetet på GMO-området länge präglats av svårigheter att uppnå enighet samt att fatta beslut om att tillåta GMO eller inte. Jag har i miljörådet fört fram att det är viktigt att medlemsländerna kan komma överens i frågan. Regeringen välkomnar därför och är öppen för initiativ som kan leda gemenskapen ut ur denna situation. Regeringen avser att i det perspektivet se över de möjligheter och problem som är förknippade med det förslag kommissionen har lagt fram. I rådets slutsatser fick kommissionen ett antal uppdrag. Kommissionens förslag till nya regler kan ses som enbart en del av dessa uppdrag. Vi behöver noggrant se över och analysera hur förslag ingår i den helhet som fanns i beställningen för att göra bedömningar om det fortsatta arbetet med GMO. Kommissionen har ännu inte fullgjort sina uppdrag, vilket behövs för att kunna gå vidare. Regeringen strävar mot lösningar som har en hög skyddsnivå för miljö och hälsa och är i överensstämmelse med inre marknaden och . Den EU-gemensamma lagstiftningen på GMO-området syftar till att säkra miljö- och hälsohänsyn. Inför varje ansökan om användning av GMO görs en omfattande riskbedömning. Lagstiftningen innebär att det är den som ansöker om att få använda eller tillhandahålla en GMO som ska leverera en riskbedömning. Våra myndigheter och EU:s myndigheter granskar riskbedömningen och har möjlighet att begära komplettering. Detta är ett arbete under ständig utveckling. Ett av uppdragen i rådets slutsatser var just en uppdatering av vägledningen för riskbedömningar. kommer kommissionen att presentera ett sådant förslag till en ny vägledning för riskbedömningar. För regeringen är det centralt att miljö och hälsa är säkerställd i riskbedömningar av GMO och att riskbedömningar vilar på vetenskaplig grund och görs från fall till fall. På uppdrag av regeringen har Formas gjort en kunskapssammanställning avseende miljöeffekter av GMO. kommer att redovisa ett uppdrag om naturvårdshänsyn vid miljöriskbedömning av GMO. Regeringen kommer därefter att ta ställning till om några ytterligare åtgärder behövs. För de nya reglerna som kommissionen har föreslagit avseende odling av GMO är det andra hänsyn än miljö och hälsa som föreslås ligga till grund för nationella begränsningar och förbud. Förslaget omfattar GMO som är godkända för odling inom EU och som därför har gått igenom en miljö- och hälsoriskbedömning. Begränsningarna ska göras på andra grunder än miljö och hälsa. Dessa grunder är inte specificerade i förslaget. Därmed måste kommissionen visa att förslaget är i överensstämmelse med reglerna för den inre marknaden och . Kommissionens förslag kommer att behandlas vidare på miljöministermötet . Jag avser att presentera en svensk ståndpunkt som bland annat tar hänsyn till de remissvar som kommit till departementet. 26 (V): Tack, , för det svaret! Min fråga handlade alltså om GMO, genmodifierade växter och produkter, och hur förhåller sig till den tillståndsprövning som finns på EU-nivå. I ljuset av att det har kommit förslag från att enskilda medlemsländer lättare ska kunna säga nej till GMO eller införa zoner som är fria från genmodifierade produkter. Jag tycker i grunden att det är en riktig hållning. Det är bra att medlemsländer ska kunna säga nej till GMO. Som bekant finns det ett stort motstånd mot genmodifierade produkter. Det motståndet är starkt i synnerhet i . Jag delar det motståndet. Vi vet ju fortfarande ytterst lite om genmodifierade produkters långsiktiga konsekvenser för hälsan för oss människor, för djur och för miljön, för hela den biologiska mångfalden. Genmodifierade produkter handlar också om att vi till stor del underkastar oss multinationella företags makt över vår livsmedelsproduktion. Det är ju de stora jättarna, exempelvis , och , som driver på för att ta patent på genmodifierade produkter. De driver på för att de ska få igenom de produkterna på EU-nivå. De har fått igenom åtminstone två. En potatissort och en rissort har man fått godkännande för på EU-nivå. Det är bra att det inte har blivit fler, men det är illa nog att det har gått så långt. säger att han avser att återkomma med den svenska ståndpunkten. Men det som den har sagt om förslag är ju att man avvaktar, att man ser att det finns problem med kommissionens förslag gentemot den inre marknadens funktionssätt. Det preliminära svaret från är att regeringen inte direkt tar strid för de enskilda länderna, för att man ska få stoppa GMO-produkter. Din kollega var ännu tydligare. Han sade i radio att man kan tolka det som negativism, tolka det som ett hot mot den inre marknaden. Det tycker jag var ett ganska tydligt svar från vår landsbygdsminister. Men det kanske är ganska logiskt egentligen. Man kan se på den hållning i ministerrådet de gånger då genmodifierade produkter har varit uppe. har vid ett flertal tillfällen röstat för att man ska tvinga länder som har stopp för den genmodifierade majssorten MON 810 den kommer från att införa den. har röstat för att man ska tvinga och , till exempel, att införa den genmodifierade majssorten, trots att de på nationell nivå i helt demokratisk ordning har fattat beslut om att de inte vill ha den. Mina frågor till är: Är det korrekt när din kollega säger att kommissionens förslag är ett hot mot den inre marknaden? Jag vill också fråga varför på EU-nivå röstar för att man ska tvinga länder, som och , att införa genmodifierade produkter, trots att de, i demokratisk ordning, har sagt nej till dem. Vad tycker själv om GMO? Jag har ganska tydligt deklarerat vad jag tycker. 27 (V): Vem vill ha de genmodifierade grödorna? Vem är det som vill ha och efterfrågar de livsmedel som man framställer med genmodifierade grödor? När man mäter vad konsumenterna tycker runt om i EU kommer det rungande: Nej, tack! Vi avstår hellre. Vi använder hellre andra typer av grödor än just de genmodifierade. Det är i praktiken ett fåtal storbolag som driver på utvecklingen. När det gäller merparten av de genmodifierade grödor som odlas globalt handlar det om att de har blivit resistenta mot ett visst företags bekämpningsmedel. Man får då kontroll över både utsädet och bekämpningsmedlet när man odlar de här grödorna. Tyvärr har en lång och tråkig tradition av att inte bejaka att EU:s medlemsländer har rätt att tacka nej till genmodifierade grödor. Den traditionen, ska man i ärlighetens namn säga, går även tillbaka till tidigare regeringar än den här regeringen. Jag tycker att har hamnat på fel sida i den här frågan. Jag tycker att det är positivt när medlemsländer lyssnar på sina medborgare, när demokratin har sin gång, när man har rätt att tacka nej av försiktighetsskäl och att man inte är beredd att chansa när man vet att det finns fullgoda alternativ. Att vi nu har kommit till en punkt där även , trots att den brukar vara lyhörd för just de här storföretagens intressen, faktiskt har tvingats lyssna är någonting bra, som jag hoppas att kommer att bejaka. Sedan kan jag hålla med miljöministern när han säger att det finns en paradox i att man ska göra det här på andra grunder än miljö och hälsa. Det är just hänsyn till biodiversitet som kanske är det främsta argumentet, menar jag, för dem som är skeptiska, mer än folkhälsan, till GMO-tekniken. Men det hela handlar i slutändan om vilken sorts EU vi ska ha. Dragkampen mellan miljö- och konsumenthänsyn på ena sidan och företagens rätt att obehindrat sälja sina varor på den andra sidan är en klassisk konflikt i Europeiska unionen, och den är i högsta grad levande. I andra sammanhang, till exempel när man diskuterade , har även , om jag inte missminner mig, hänvisat till det som i fördraget kallas miljögarantin det är något missvisande, får man säga som innebär en begränsad möjlighet att under vissa förutsättningar bibehålla strängare nationell lagstiftning på miljöområdet. Men själva miljögarantins grundprincip är att ett enskilt medlemsland ska kunna gå före. Vi har inte rätt att ha sämre miljölagar än andra EU-länder. Det tycker jag är bra. Så ska internationellt miljösamarbete se ut. Men vi har rätten att gå före och ställa hårdare krav. När nu inte stöder att man inom EU inrättar ett system som ger medlemsländer rätt att tacka nej till genmodifierade grödor ställer sig emot denna grundprincip, att man ska ha rätten att gå före. Jag skulle därför vilja fråga ministern: det inte ändå ett sådant EU vi vill ha? Där är ingen sämre än de regler som finns, men man har rätt att vara bättre om man vill gå före och visa att det går att ha en bra politik för miljö och folkhälsa. 28 Miljöminister (C): Det är en viktig fråga som har tagit upp, och det är en viktig debatt som både och för. Låt mig först konstatera att vi är överens om hur viktigt det är att få fram mer kunskap. Vi är också överens om att det måste bli en bättre prövningsprocess inom EU.