prot · GX09109 · 2010-04-23 00:00:00 — I svåra avvägningsfrågor ska man inte för det första ge sken av att det inte finns någon avvägning och för det andra ge sken av att detta kan lösas på ett enkelt sätt genom att vi rusar framåt. Det är enligt min uppfattning inte ett ansvarsfullt sätt att bedriva politik på. 20 (): undviker att svara på min fråga. Jag förstår mycket väl att han gör det, för det ställer ju krav på honom att svara på mina frågor. Dessutom väljer han att vantolka min fråga. Jag väckte en motion i därför att jag såg problemet. Anledningen till att jag föreslog var att det är de som prövar om människor har rätt att få uppehållstillstånd i . Det är de som också gör en identifikationskontroll av personerna i fråga för att se om dessa personer är de som de utger sig för att vara, gör en utredning och ger uppehållstillstånd. Om man utfärdar tillfälliga för dem som väntar på att få asyl, varför skulle man då inte kunna ge dem redan när de har fått uppehållstillstånd och därmed är identifierade? Sedan kommer de till kommunerna, ska gå sfi och ska ha introduktionsersättning på det personnummer och det namn som de har fått uppehållstillstånd för. Att man inte redan där skulle kunna utfärda ett är närmast befängt, tycker jag. Då är det ju redan klargjort att det är den personen. Den fråga jag ställde till finansministern som han valde att inte svara på var: Avser finansministern att vidta några åtgärder för att ge landets kommuner incitament för att stödja sina medborgare i ID-kortsanskaffandet? De nyanlända invandrare och flyktingar som går på sfi, som får introduktionsersättning och som försöker skaffa sig körkort och komma ut på svensk arbetsmarknad behöver hjälp med att sköta sina bankärenden. De blir behandlade som om de inte vore myndiga. I stället kunde kommunerna få ersättning. ökar socialbidragstagandet i kommunerna tack vare politik, och då måste kommunerna använda de pengarna till att satsa på det. I stället kunde man låta anställda i kommunen ge intyg så att dessa personer kan få körkort och och därmed kan komma ut på arbetsmarknaden. I den utredning som tillsatte sade man att polisen skulle kunna utfärda mer rättssäkert och framför allt mycket mer kostnadseffektivt än därför att polisen utfärdar pass. Man hade redan organisationen, och man var van att kontrollera identifikation. Det skulle inte nämnvärt öka kostnaderna för polisen. När nu har fått den här verksamheten och gör sitt bästa för att lyckas åstadkomma det man ska göra visar det sig att man inte får pengar för det. ska man försöka komma åt allt annat skattefuskande som finns här i med den ekonomi man har, som och flera andra kommer att ta upp i de interpellationsdebatter som kommer . Med all respekt för att finansministern säger att det är viktigt att kontrollera identifikationen självklart ska man kunna göra det men man borde ha kunnat göra det mycket snabbare och hitta ett regelsystem som fungerar enkelt och smidigt. Det utreddes också om skulle kunna utfärda . Man kom i utredningen fram till att det inte var lämpligt utan att polisen var lämpligast. Men regeringen valde det näst minst lämpliga alternativet, . Och står man där med fakta. beräknar att ansökningsvolymen 2010 är 75 000 ID-kortsansökningar, mot regeringens tidigare beräkning på 15 000 ansökningar. Ja, regeringen verkar ha räknat fel. Man är hafsig och slafsig i det man gör. Det är bra om man lyckas åstadkomma att fler kan få , men var är pengarna till kommunerna och var är incitamenten, ? 21 Finansminister (): Jag kan bara beklaga det sätt på vilket den här diskussionen nu ter sig. Låt oss börja med detta. Det vore klädsamt om konstaterade att vi snabbt tog tag i ett betydande problem som den gamla socialdemokratiska regeringen lämnade efter sig. må vara ny i riksdag, men den här frågan har diskuterats tidigare. Då kunde man möjligtvis med en viss ödmjukhet konstatera att frågan fortfarande var olöst socialdemokratiskt regeringsinnehav. Det kanske också vore rimligt att man erkänner att det har skett betydande framsteg, att hanterar detta med en oerhörd effektivitet. Man har hanterat 50 000 ansökningar, och jag tror att flertalet av dessa har godkänts. Med det gamla systemet hade ungefär 12 000 av dessa inte kunnat få identitetskort. Det som jag tycker är det mest besvärliga är att inte tar avvägningen på allvar. uppehöll hon sig vid frågeställningen om avvägningen. Och den är kärnan i frågan. Den är kärnan i varför detta är komplicerat och måste hanteras med försiktighet, ansvar och noggrannhet. De hade ett reportage om ekonomisk brottslighet där nyckeln var att vi i har finansiella institutioner som inte fullt ut lever upp till de skärpta regler som vi har infört för banker och finansinstitut när det gäller att kontrollera människors identitet när de till exempel tar ut på växlingskontor eller andra ställen. Bankerna har en skyldighet att sköta sig här. Kan man ta ut med bristfälliga uppgifter är kontantbetalningarna motorn i den svarta ekonomin. Låt oss konstatera att vi har skärpt regelverket för bankerna. Vi har ålagt dem att säkra identiteten. Om vi därefter inför ett identitetssystem som närmast är en beteckning det är åt det hållet uppenbarligen vill gå är risken att vi gör hela systemet meningslöst. Då har vi gett människor identitetskort som bankerna sedan knappt har en legal möjlighet att använda till det de ska användas. Vi måste erkänna att det finns en svår avvägning här. Den avvägningen ligger i att identitetskort inte får bli en beteckning. de blir en beteckning öppnar det en väg för att man landar i ekonomisk brottslighet, att man använder dessa identitetskort för att hantera pengar från den svarta ekonomin på ett sätt som de inte ska hanteras. Det är inte förenligt med den välfärdsstat vi har och de ambitioner vi har kring välfärd och trygghet. Jag skulle tycka att det vore klädsamt om erkände att detta problem fanns när regeringen tillträdde. Det vore klädsamt om hon erkände att vi nu har gjort ett bättre system, som vidgar möjligheter till . Men allra mest klädsamt vore det om hon faktiskt erkände att detta är en svår fråga där det inte finns ett humant intresse som står mot en ovillig regering som drar fötterna efter sig, utan där det finns ett nödvändigt kontrollbehov som står mot behovet av att snabbt lämna identitetshandlingar till nyanlända flyktingar. 22 (): Jag har ställt en fråga i två inlägg och kommer att ställa den en tredje gång, och jag antar att vägrar att svara på frågan alla tre gångerna. Jag kräver inte att det lättvindigt ska delas ut . Det har jag inte sagt i ett enda inlägg. Däremot förväntar jag att man snabbt och skyndsamt när man uppmärksammar ett problem gör någonting åt saken. Jag påtalade att jag hade skrivit en motion innan förändrade regelverket, vilket man gjorde , under tid som finansminister. Det var då man införde stenhårda regler som gjorde det nästan omöjligt för en nyanländ flykting eller invandrare att få ut ett . Det är fakta. Jag hade en debatt med , och hon tillsatte en utredning som blev klar . ger regeringen uppdraget inte polismyndigheten, som utredningen föreslog. Med all respekt: Det kan inte anses som snabbt. Det kan inte anses som väldigt kraftfullt eller beslutsamt att dra på en fråga i två och halvt år. Då ska man veta att upphörde att utfärda . Det fanns alltså ett glapp , vilket vi påtalade. Kommunerna är de som kan vara med och medverka till att identifiera personer, vara med och styrka identitet så att fler personer som befinner sig i utanförskap och inte kan få till exempel körkort, som inte kan identifiera sig med mer än med hjälp av anställd följer med och gör bankärenden och liknande skulle kunna få ett enklare sätt att komma in på arbetsmarknaden. Det handlar om att styrka deras identitet. Det kan kommunerna vara med och medverka till. Varför undviker finansministern att svara på frågan om han är beredd att vidta några åtgärder för att ge landets kommuner incitament för att stödja sina medborgare att skaffa ? 23 Finansminister (): Av två minuters anförande av ägnades inte en sekund åt att erkänna att det finns en svår avvägning i ett komplicerat ärende som måste göras. Det är kärnan i den här frågan avvägningen mellan att inte identitetshandlingar blir beteckningar och att hitta ett system som underlättar för nyanlända flyktingar att komma in i . Det är hela kärnan i frågeställningen. Vi måste ha att ett system som ger rättssäkerhet, ett system där det finns möjlighet till överklaganden, där det finns möjligheter för myndigheter att säkra att de uppgifter som de arbetar med är korrekta och där vi gör en avvägning mellan riskerna för felaktiga hanteringar som skulle kunna leda till att hela systemet med identitetskort delegitimeras. Vi har och ska ha hårda krav på banker och finansinstitut att säkra identiteten på de personer som uppger sig behöva använda bankkonton för olika ekonomiska transaktioner. Jag tycker att det här har varit en svår fråga. Vi har hanterat den med den noggrannhet som är nödvändig, givet att det är en komplicerad avvägning. tar vi ytterligare ett steg i den riktning som önskar när vi vidgar möjligheterna för och att använda automatisk uppgiftsöverföring. Även där finns det svåra avvägningar jag inser att inte tänker beakta dem mellan integritetsintresset hos enskilda människor och de intressen vi har av att snabbt föra över informationen till . Jag tycker att den här hanteringen är riktig. Jag delar uppfattning att det är centralt att vi hjälper människor som har anlänt till , men jag är också av uppfattningen att det ska vara ordning och reda även på identitetskort. (TALMANNEN: Jag vill påpeka att inte har rätt till ytterligare inlägg med anledning av de frågor som finansministern tagit upp.) Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2009/10:288 om resurser 24 Finansminister (): har frågat mig vilken inriktning jag vill se på verksamhet utifrån deras budgetram samt vilka arbetsuppgifter som ska utvecklas och vilka som ska avvecklas enligt mig. har också frågat mig hur jag avser att hantera skattefelet. Inriktningen på verksamhet enligt instruktion och regleringsbrev ligger fast. Det innebär att på ett rättssäkert och ekonomiskt effektivt sätt ska säkerställa de eftersträvade skatte- och avgiftsintäkterna. Arbetet ska vara kostnadseffektivt och enkelt för medborgare och företag. Brottslighet inom skatteområdet ska förebyggas och bekämpas. Medborgare och företag ska ha förtroende för verksamhet. När det gäller frågan om budgetram behandlas den inom ramen för den ordinarie budgetprocessen. Jag vill inte föregripa det arbetet. Regeringen har dessutom genom en mängd åtgärder, till exempel HUS-avdrag och jobbskatteavdrag, minskat incitamenten för skattefusk. Regeringen har också genomfört förslag för förbättrad kontroll av kontantbranschen och av särskilda riskbranscher. En särskild satsning mot grov organiserad brottslighet pågår där flera myndigheter deltar. Sammantaget arbetar regeringen aktivt för att minska skattefelet. 25 (): Jag ska börja med att notera finansministerns svar där han i vanlig ordning inte vill ge ett konkret svar utan glider undan. Det kan tyckas att resurser inte är någon stor fråga. Ett statligt verk som har fått effektivisera sitt arbete och säga upp personal är inte något som behöver debatteras, tycker finansministern. Men vi socialdemokrater är av en annan uppfattning. Vårt skattesystem är grunden och ett absolut måste för att ska kunna vara ett välfärdsland. Då är det av stor vikt att det som ska betala detta, det vill säga våra skatter, betalas in på ett korrekt och rättvist sätt. Vårt skattesystem ska vara legitimt och uppfattas så av svenska folket. med en borgerlig regering och en moderat finansminister har detta kommit lite på kant. Även om skattesystemet inte var perfekt har det nu förändrats så att man skulle tro att finansministern satt en ur hans synvinkel välriktad hagelsvärm i hela systemet. Man har gjort mycket stora förändringar, och det har bland annat fått ekonomiska konsekvenser för genom fler arbetsuppgifter, men har inte fått så mycket mer pengar. Vi har från oppositionen påtalat detta vid ett flertal tillfällen, men det har viftats bort med förklaringen att det får fixas inom befintlig ram. Det kan man naturligtvis göra, men det finns en gräns för när det påverkar det uppdrag man är satt att lösa, och det är vad som sker. fick en ny generaldirektör. Hans första uppgift var att se över hur verkets ekonomi ser ut. Han skulle också redovisa hur effektiviseringar och besparingar skulle kunna ske för att få ekonomin i balans. Alla som läser den redovisningen inser, utom möjligen , att här måste man vidta åtgärder. De åtgärder som regeringen skulle kunna vidta är att i tilläggsbudgeten ge extra resurser för att man ska kunna hantera problemen på ett för verksamheten bra sätt. och dess generaldirektör menar att de behöver 97 miljoner i engångsbelopp samt 160 miljoner i nivåhöjning , alltså innevarande år. Förslaget är 20 miljoner från regeringen, detta trots att man från mycket tydligt har visat i rapporter att man inom verksamheter som exempelvis ekonomisk brottslighet, service till företag och enskilda, internationella transaktioner, som vi debatterat tidigare här, måste minska ambitionerna på granskningen rejält. Man kommer att behöva säga upp ca 2 200 personer av drygt 10 0000 anställda . Skälet är att man har fått nya åtaganden från regeringen, dessa efter beslut som fattats av den borgerliga majoriteten i denna kammare, till en kostnad av . Som svar på detta säger finansminister i svaret att på ett rättssäkert och ekonomiskt effektivt sätt ska säkerställa de eftersträvade skatte- och avgiftsintäkterna. Arbetet ska vara kostnadseffektivt och enkelt för medborgare och företag. Brottslighet inom skatteområdet ska förebyggas och bekämpas. Medborgare och företag ska ha förtroende för verksamhet. Med hänvisning till generaldirektörs rapport vill jag fråga: Hur då? Vilka arbetsuppgifter tycker finansministern ska prioriteras bort för att få balans med nuvarande ekonomiska förutsättningar och uppfylla de krav som finansministern räknar upp i sitt svar på min interpellation? 26 (): Jag anmälde mig till interpellationsdebatten därför att jag tycker att det är en viktig fråga. Jag tror att även finansministern tycker att detta är en viktig fråga. Jag lyssnade på den tidigare debatten. Finansministern sade någonting i stil med att han som finansminister inte kan särbehandla , och så är det naturligtvis. Men jag skulle vilja ställa ett antal frågor med anledning av dels interpellationen, dels det svar som har lämnat. säger att inriktningen på verksamhet ligger fast. Då blir min fråga: När säger att man måste minska på ambitionen, man befarar att man inte kan leva upp till uppställda mål, hur ser finansministern på det? Tror finansministern att kan jobba enligt den instruktion och de regleringsbrev man får? Det är min första fråga. Det står i svaret att regeringen har genomfört en mängd åtgärder för att motverka skattefusk. Man exemplifierar med HUS-avdrag och jobbskatteavdrag. Det finns även andra saker som gjorts. Men vi har debatterat att det behövs ytterligare åtgärder. När kommer de? Vilka möjligheter ser finansministern att har att ta ansvar för att till exempel oanmälda besök ska kunna göras inom flera områden, inom fler branscher och så vidare? Min tredje fråga med anledning av det som har inträffat och det som skriver är: Hur kommer det att gå med det preventiva arbetet? Det som jobbar med har ju också ett preventivt syfte. Det skickar ut signaler till medborgarna att det är viktigt att göra rätt, att man har en bra kontrollapparat. Hur tror finansministern att det kommer att uppfattas av oss skattebetalare? 27 (): skriver i sitt svar precis det som tog upp på slutet, att man har genomfört en mängd åtgärder, till exempel jobbskatteavdraget. gav en socialdemokratisk regering till för att de skulle klara av generationsväxlingen, ekonomisk brottslighet, internationell kontroll och så vidare. När sedan blev finansminister har det skurits ned kraftigt på myndigheterna, bland annat också på , och det fortsätter. Anledningen är, som regeringen säger, att man har behövt pengar som man ska använda till skattesänkningar, vilket man också har gjort. Sedan kan man stå här och säga att man har gjort kraftfulla insatser och så vidare, men de kontakterna har väl finansministern med att han vet hur det fungerar . Minskade incitament för skattefusk vad stöder finansministern sig på då? Kan vi få höra några siffror eller några belägg för det nu? Eller finns det återigen en ekonomisk teori som förfäktar? Vi har ju lärt oss att det är teorier som ska styra verkligheten, inte tvärtom. Vi har alltså fått färre anställda på . Vi har fått en sämre kontroll. Vi har fått folk på som får använda sin kompetens på fel områden. får kvalificerade utredare arbeta med enklare kontroller i stället för att man har en tidig kontrollverksamhet, som är väl utbyggd, för att redan där sortera bort de svårare fallen, så att man kan använda resurserna effektivare, följa upp tidigare och framför allt lösa och bekämpa skattebrottslighet. Jobbskatteavdraget har lett till mindre skattefusk. Är det så vi ska läsa svaret? På vilket sätt kan finansministern belägga det? Vi har ju tidigare hört teorin om att jobbskatteavdraget ger så många fler jobb. hade jag en debatt med Littorin, arbetsmarknadsministern. Han bestämde sig för att bevisa den teorin genom att säga att det är väl ungefär som med tobak och snus, om man höjer priset på det. Jag menar att vi inte får fram något riktigt svar här. Det som skrämmer mig är att till exempel HUS-avdrag eller ROT-avdrag, som enligt instruktionerna från regeringen ska betalas ut av efter en ganska , kan de inte kontrollera. Man kan fråga vem som helst på och de säger: Det går inte att kontrollera på ett rimligt sätt. säger här i debatten att just de åtgärderna har lett till att brottsligheten bekämpas. Det är till och med så, finansministern, att vi hör från att ROT-avdrag och HUS-avdrag används för att tvätta pengar. Då har det väl en motsatt effekt, och då kan man väl inte stå här och hänvisa till att just ROT-avdraget har lett till att vi fått färre skattefuskare. Jag frågar: Hur blev det? Blev det färre skattefuskare i det här landet? Ja, kanske några i ledande positioner som insett att man faktiskt inte får fuska. Men framför allt har många av systemen raserats, och verktygen har vridits ur händerna på . 28 Finansminister (): har ett av mest effektiva och väl fungerande skattesystem. Det har vi därför att vi har en kultur av effektiv myndighetsförvaltning, myndigheter som med de resurser de har arbetar med en låg grad av byråkrati och en hög grad av service och rättssäkerhet mot medborgarna. Det är den korrekta beskrivningen av verksamhet. Det är väl belagt att medborgare uppfattar att erbjuder en hög grad av service och ett bra bemötande av människor som försöker göra rätt för sig när de betalar skatt. Det är naturligtvis självklart att ska fungera på just det sättet, därför att vi behöver få in skatteintäkterna. Skälet till att har de starkaste offentliga finanserna i , som det enda av de industrialiserade EU-länderna som har minskat skuldsättningen under krisen, är bland annat att vi har en effektiv skatteindrivning. Momsfelet i ligger på av momsintäkterna medan det i andra länder ligger på . Så svensk skatteförvaltning fungerar i grunden bra. Det är inte en korrekt bild att det har skurits kraftigt i resurser. Det är bara att titta på siffrorna. Anslaget till har ökat från 6,2 miljarder till 6,4 miljarder . En ökning från 6,2 miljarder till 6,4 eller 6,5 miljarder betyder nära nog 300 miljoner mer för skatteförvaltningens verksamhet. Är det tillräckligt? Jag har stor respekt för och engagemang. Sitter man som ledamot i skatteutskottet och som ledamot i och arbetar med de här frågorna är det självklart att man från skattefrågans perspektiv ska fästa stor vikt vid vad säger om sitt resursbehov. Det tycker jag är en självklarhet. Jag har också ett sådant ansvar såsom varande finansminister och ansvarig för myndigheten. Jag har ett väldigt stort förtroende för . Och det är ingen hemlighet att generaldirektör är en av de personer i som jag i skattefrågor har allra störst förtroende för. Det är en utomordentlig kompetens som man har på . Sedan är det detta, och det har beskrivits av även med socialdemokratiska finansministrar, att vi får in äskanden från myndigheterna i den samlade budgetrundan som görs som ofta är fem sex gånger större än vad det finns budgetutrymme för. Praktiskt taget varje myndighet lämnar äskanden utifrån stora resursbehov och viktiga verksamheter. Är de flesta av de här myndighetsäskandena felaktiga? Nej, inte utifrån myndighetens perspektiv. De är oftast korrekta. Alltifrån till , Operan, , och har behov som är centrala och viktiga utifrån deras behov av att så effektivt och med så goda resurser som möjligt fullgöra sina förpliktelser. Det är min absoluta bild av den svenska statsförvaltningen. Men för att vi ska ha ordning i våra budgetprocesser prövar vi sedan dessa äskanden. Då brukar de normalt reduceras med i storleksordningen . Jag är rätt säker på att de siffrorna inte har ändrats så där alldeles mycket relativt hur det varit innan, därför att det är så en normal budgetprocess fungerar. Det kommer ett äskande. En myndighet begär pengar utifrån sitt perspektiv. Vi prövar det noggrant, och en del av äskandet kan man sedan fullfölja. Det är den prövning vi ska göra även av resurser. Jag är övertygad om, och det var skälet till att vi i regleringsbrevet bad att få återkomma på detta område, att de har en del argument som vi måste ta fasta på. Men det är också så att det har skett en stor förskjutning i uppgifter. Den tidigare, socialdemokratiska regeringen tog bort arvs- och gåvoskatten. Vi har tagit bort förmögenhetsskatten, och fastighetsskatten har förenklats. De var några av de administrativt mest krångliga systemen vi hade i . Det var följaktligen en lättnad för att bli av med dem. Vi är nu på väg att få bättre regelverk från EU som också ska underlätta. Det finns alltså plus och minus i detta. Det måste göras en noggrann prövning. Alla myndighetsäskanden måste alltid prövas noggrant, även från de verk som vi har särskilt ansvar att värna. 29 (): Ja, det är sant som finansministern säger, att han naturligtvis har att bedöma helheten, och vi är fullt medvetna om hur man hanterar det här. Finansministern säger också att svenska är ett av de bästa och effektivaste skatteverken. Det håller jag med om. Och vi har ett bra system i och har haft och har ett bra Myndighetssverige. Vi förstår också att det skärs ganska rejält i budgetäskandena från myndigheten. Anledningen till att jag ställde interpellationen var den stora och dramatiska problematik som inte minst speglade sig i den rapport från som var ett resultat av att den nuvarande generaldirektören gick igenom verksamheten efter att han hade tillträtt. Redan den förre generaldirektören hade påvisat problematiken för när det gällde att kunna fullgöra de åtaganden man har. Mycket har handlat om att har behövt få en engångssumma för att klara av att införa förändringar och nya system. Jag tror att finansministern är väl medveten om detta. Man påpekar också det som har debatterats här tidigare, nämligen att man har tvingats dra ned på ambitionerna i servicen till företag och enskilda personer. I stället för att ligga på i att snabbt kunna hantera ett ärende klarar man . Det visar att man har problem. Så här sade generaldirektören när han var i skatteutskottet: Ska vi behålla våra insatser på exempelvis ekonomisk och organiserad brottslighet måste vi minska ambitionerna på exempelvis internationella transaktioner och all annan granskning som folkbokföring etcetera. I rapporten pekar man också på kompetensförsörjningen. Man har redan dragit ned med 800 personer och ska dra ned med över 2 000 om man inte får tillskott i budgeten. är man 10 000; då blir det 8 000 kvar.