prot · GX0972 · 2010-02-10 00:00:00 — ser vi att utanförskapet, som ni själva definierade och räknade på i valrörelsen , har ökat med 70 000 människor. Många av dem är unga människor som tvingas gå på försörjningsstöd därför att de inte får någon annan möjlighet. Jag får en känsla av att dem ni diskuterar så mycket är de som det redan går bra för, alltså de som redan har mattan utrullad. De kommer att kunna tillgodogöra sig denna förändring i skolan, och de kommer att kunna tillgodogöra sig elitklasser och vad det nu handlar om. Men det är inte dem vi pratar om, utan vi pratar om de ungdomar som behöver lite extra hjälp och stöd. Vilket stöd får ungdomar att gå vidare längre fram i livet när man stänger dörren till vidare studier för dem som är skoltrötta i nian? Det gör ni. De kommer att välja praktiska utbildningar därför att de inte orkar med det teoretiska , och sedan stänger ni dörrarna för dem. Jag förstår inte den politiken, och jag förstår inte logiken i att stänga dörrar för ungdomar. 88 () replik: Det är viktigt att påpeka att jag aldrig har pratat om några stängda dörrar. Sedan vet nog om att vi också har ett antal förslag om att ge möjlighet att komma igen. I detta betänkande finns det någonstans mellan 35 och 40 olika förslag från regeringen på olika områden, även möjligheten att få återkomma det har redan varit uppe i debatten kombinerat med stöd av olika slag, att man får komplettera betyg och annat. Det är förslag som vi har. tog upp detta med inflytande och makt, och det är jätteviktigt. Jag står bakom det helt och hållet; vi ska skapa möjligheter på alla de sätt. Ungdomarna är en oerhört viktig resurs, och det handlar om att investera i våra ungdomar. Det jag försökte lyfta fram är att vi i tror att det också finns en annan sida. Jag pratar om den sociala sidan, gemenskapen, och att det ändå titt som tätt kommer fram att många upplever ensamhet. Man upplever osäkerhet och att det inte finns någon fast hand. Många är utsatta för mobbning. Det handlar alltså om betydelsen av nära gemenskaper, bra kontakt med sin familj och att få stöd inom psykiatrin och på annat sätt. Det var det jag försökte antyda i mitt anförande. Jag tycker att det är oerhört viktigt när man är ung och även för resten av livet. 89 () replik: Din politik leder ju till stängda dörrar. Det är det som är hela poängen. Även om du inte pratar om dem eller vill det leder din politik till stängda dörrar för ungdomar. När man rycker undan möjligheten för ungdomar att senare i livet gå vidare till högre studier, vad är det man gör om inte stänger dörren? Sedan säger du att ni lägger fram en massa förslag på åtgärder för att man ska kunna komma igen senare i livet. När det gäller satsningen på komvux började ni med att dra bort väldigt många platser. Sedan har ni successivt lagt tillbaka en del så att det nästan kommer upp i hur det var innan ni började nedmonteringen. Det är verkligheten. En annan fråga som vi har haft uppe tidigare i kammaren till debatt är sms-lån. Det är en verklighet för många ungdomar att de tvingas ta sms-lån för att livet ska gå runt ekonomiskt. Men regeringen kommer inte med några som helst åtgärder på området. Man väntar och ser. Man pratar om något EU-direktiv som eventuellt ska komma . Sedan väntar man och ser. När det gäller sms-lånen är min bestämda uppfattning att här måste åtgärder vidtas snabbt för att vi inte ska få ytterligare ungdomar som hamnar i den skuldfällan. Slutligen kan jag konstatera att det enda sättet att få fram fler hyresrätter och få fram fler bostäder till unga är att bygga mer. Allt annat är slag i luften, ingenting som betyder någonting egentligen på det stora hela. Det måste byggas fler hyresrätter. 90 () replik: Jag håller helt med det måste byggas fler hyresrätter i . tar upp många saker i sitt sista inlägg. Vår politik leder inte till stängda dörrar. Det finns alltid möjligheter att återkomma, och i betänkandet föreslås en rad åtgärder. Men det är viktigt, och vi har varit inne på det, att man från början får rätt stöd och hjälp, både i och i gymnasieskolan. Sanningen är den att väldigt många ungdomar redan är utslagna när de går ut nian och lämnar utan betyg. De får gå vid sidan om gymnasieskolan och kan inte gå vidare. Det försöker vi åtgärda genom att förändra gymnasieskolan. vet att ni också har ökat och minskat komvux beroende på konjunktursituationen. Sms-lån fördömer jag. Jag tycker inte om dem, och där ska vi naturligtvis jobba på alla sätt så att vi slipper dem. Beträffande bostadspolitiken var jag under förra mandatperioden i bostadsutskott, och det gjordes utvärderingar av det som ni då föreslog som subventioner för att bygga lägenheter. På vilket sätt kom det dem som ska bo där till nytta? Det var någonting som gjorde att byggkostnaderna hölls på en hög nivå. Det var inget som gjorde att det blev några förbättringar eller rationaliseringar, utan kostnaderna hölls på en väldigt hög nivå. Det föreslår ni nu igen. Jag tror att det finns andra och bättre sätt. Vi har föreslagit bland annat åtgärder på skatteområdet, ägarlägenheter, statliga kreditgarantier, byggkedjor och annat som jag tror är en bättre väg. 91 () replik: Det var intressant att höra din tillbakablick i ungdomen, framför allt när du sade att du i din kyrkliga aktivitet engagerat dig för andra människor, . Lite längre fram i anförandet kom det fram att ungdomar måste ses som individer i ett socialt samhälle. Lite ännu längre fram började du prata om den osäkerhet som många ungdomar fortfarande känner, om ungdomars ohälsa, mobbning, bristande stöd etcetera. Då kan jag inte låta bli att fundera på politiska diskriminering av hbt-personer. Det har kommit en rapport från om hbt-personers särskilda utsatthet. De känner att de inte har något stöd, de känner sig mobbade, de känner sig utanför. står för en politik som ökar deras utanförskap och inte ser dem som individer i ett socialt samhälle, det som tyckte var så viktigt och som han engagerade sig för. Det du gör är mot hbt-personers situation. Du ser inte dem som individer utan dömer dem. Det tycker jag är skrämmande och synd. Jag begär inte att ska svara på det , men han ska gå hem och fundera på sin politik och vilka konsekvenser den får. Många ungdomar som jag träffat säger att det ibland känns som att har en hatisk inställning till en bara för att man är bisexuell. Man känner sig inte tillhöra samhället. 92 () replik: Jag tackar för orden om mitt engagemang. Jag har ett engagemang för andra människor, men jag tycker att det du säger är lite märkligt. På vilket sätt diskriminerar jag hbt-personer? Jag skulle vilja att du talar om det. Du säger att det känns som att vi skulle göra det. Vi står bakom allt vi säger om att vara mot diskriminering och om alla människors lika rättigheter. Det är något som är viktigt för oss. Sedan kan vi ha olika syn på vissa frågor, men jag har svårt att se att det skulle finnas någon typ av diskriminering av hbt-personer. För mig har alla människor ett egenvärde, ett unikt värde. Det är min uppgift som riksdagsledamot att se till att alla får det stöd och hjälp som de behöver. Därför står jag bakom det vi säger. 93 () replik: Jag kan bara konstatera att är det parti som ständigt har röstat emot varje reform genom historien för att få bort diskrimineringen av hbt-personer. Sedan har ni accepterat en del av ändringarna i efterhand, men ni har aldrig stått på barrikaderna och röstat ja till att få bort diskrimineringen i samhället av hbt-personer. Skulle och ändra sig och stå på barrikaderna för transpersoner skulle ingen bli gladare än jag. Jag tror att det skulle stärka unga transpersoners självkänsla att få stöd från samhället för att utveckla sin personlighet sådana som de är. Det är viktigt. Sedan vill jag ge en liten eloge till alliansen, kommer jag på när jag lyssnar på . Ni pratar mycket här om makt och bestämmande och att det kanske är mindre engagemang i ungdomsförbunden nu än när ni var aktiva . Men en sak har ni lyckats med, och det är att väcka en ungdomsgeneration, tyvärr i vrede. Men så många ungdomar som var engagerade i FRA-frågan, Ipredlagen och så vidare har jag sällan mött. Jag tycker att det är bra att ni visat på att ni kan engagera människor mot den politik som ni driver. Det tackar jag från de rödgröna för särskilt. Lite mer engagemang bland ungdomar blev det i alla fall, och de är bra. Det visar att det finns ett engagemang, men man vill kanske inte använda de strukturer som finns i de gamla ungdomsförbunden, utan man vill söka nya vägar för sitt engagemang. Det måste vi ta till oss på något sätt och stödja. 94 () replik: Jag tycker inte att ska vara alldeles för snabb i frågan om Internet och FRA, Ipredlag och annat. Det var inte alls så länge sedan jag pratade med en yngre person som till en början hade tankat hem olovligt men som sedan gick en musikutbildning på gymnasiet och då upptäckte hur det tar och hur mycket arbete han var tvungen att lägga ned för att få fram en musikvideo. När han hade gått den här utbildningen kom han fram till: Om jag har suttit i månader eller år och arbetat med det här borde det väl vara jag själv som äger det. Han slutade att tanka hem på Internet. Han fick en annan uppfattning i denna fråga. Jag möter mer av det där. kunde inte ge några konkreta exempel på där vi kristdemokrater har diskriminerat, utan det var fortfarande känslor och lite allt möjligt. Jag vill då säga igen: Vi kristdemokrater anser att alla människor har lika värde, varje person är unik och ingen ska diskrimineras. 95 (): Att ta del av regeringens strategi för ungdomspolitiken är att ta del av 65 sidor vackra ord. Jag har svårt att tro att någon i den här kammaren har några allvarliga invändningar mot brödtexten som finns i häftet. Frågan är däremot vad dessa vackra ord står för och vilka konsekvenser de får i praktisk politik. Jag vill påstå att en hel del av majoritetens beslut och utspel pekar i precis motsatt riktning mot vad som står här. Jag ska ta några exempel från utbildningspolitikens sfär och jämföra dessa texter med verkligheten. I regeringens skrivelse står det om vikten av verklig tillgång till välfärd och inflytande och att det inte bara handlar om innehållet i verksamheten utan också om hur den planeras och genomförs. Men medan man verkligen har tagit fasta på det och till exempel infört skolstyrelser med elevmajoritet, som på min gamla gymnasieskola i , sätter käppar i hjulet och förbjuder skolstyrelser med elevmajoritet. Man skriver att människor är lika mycket värda och har rätt att utveckla sina förmågor och intressen utan att hindras av stereotypa könsroller och diskriminering. Det rimmar ganska illa med att socialministern står i talarstolen i och hånar dem som arbetar med genuspedagogik i förskolan och skolan för att bryta just könsstereotypa mönster och uppmuntra individer att vara individer utan att behöva leva upp till en massa könsförknippade förväntningar. Man skriver att vuxenvärlden måste fästa tilltro till ungas egen förmåga och ta till vara deras initiativförmåga och idérikedom. slår man undan verktygen ur händerna på dem genom att begränsa skolans uppdrag om mätbara resultat i matte och svenska och kalla skolans demokratiska uppdrag, det kritiska ifrågasättandet och den naturliga lusten att lära för flum. Man skriver om vikten av att fler elever slutför gymnasieskolan och når grundläggande behörighet för att kunna ta sig ut på arbetsmarknaden eller till vidare studier. Men man vill ju inte att fler ska nå en högre kunskapsnivå. Man sänker kunskapsribban i den nya gymnasieskolan i stället för att öka den så kallade genomströmningen. Men en hög genomsnittlig genomströmning är naturligtvis inte till minsta hjälp för dem som går ut gymnasieskolan utan de kunskaper som krävs för att vara anställningsbar, till exempel för dem som går på byggprogrammet , den utbildning som allra störst andel lämnar i rätt tid med godkända betyg. I så fall skulle vi kunna sänka kunskapskraven i gymnasieskolan ytterligare, så att precis alla gick ut med godkända betyg. Genomströmningen skulle vara , men ingen skulle ha de grundläggande kunskaper som ett modernt arbetsliv och ett samhälle som bygger på livslångt lärande kräver. Man skriver om vikten av trygghet och studiero och om den alarmerande andelen elever som känner sig pressade och stressade av skolarbetet. presenteras nya larmrapporter om hur många som känner sig kränkta i skolan. Och sena, tillfälliga och för låga statsbidrag till kommunerna tvingar kommuner att säga upp personal som skulle ha betydelse för att skapa större trygghet och bättre hälsa och lotsa fram elever i de ångestskapande valen som ökar stressen, till exempel skolhälsovården eller studievägledarna. Folkbildningen, som är en viktig aktör, nämns knappt alls. Och vuxenutbildningen får visserligen bara ett litet ynkligt avsnitt, men det slås ändå fast att den har en funktion för dem som behöver komplettera eller ändra inriktning för att ta sig vidare till högre studier eller ut på arbetsmarknaden. Ändå inledde man den här mandatperioden med en slakt av vuxenutbildningen. när det skulle behövas en ny kunskapslyftssatsning börjar man äntligen komma upp i det antal platser som vi hade brinnande högkonjunktur. Under avsnittet om högskolan konstaterar man att så många som vill läsa där och att det kommer att vara ett fortsatt högt söktryck. Likadant där, 2006 stoppade man den planerade utbyggnaden av högskolan, trots att man visste att de största kullarna var på väg dit och trots att hela västvärlden byggde ut. skryter man i partiledardebatter med att vi har fler högskoleplatser . Det vore ju mycket märkligt annars, eftersom elevkullarna som lämnar gymnasiet är större . Men den senfärdiga och otillräckliga utbyggnaden har gjort det svårare att komma in på högskolan, trots att antalet platser har ökat. Vill man skapa bra utbildningsförutsättningar för unga och angripa de problem som finns i dagens skola kan man inte bara sträcka upp fingret i luften och känna varifrån det blåser och sedan dundra på med tidigare betyg, att förbjuda komvuxkomplettering eller ryta om att alla ju ändå inte ska läsa på högskolan. kartlade orsakerna till att vissa skolresultat har försämrats. Den sammanfattande slutsatsen var helt enkelt att social bakgrund har fått allt större betydelse och att skolan inte kan leva upp till sitt kompensatoriska uppdrag. Segregation, individualisering och differentiering slår sönder en skola för alla och försvårar för elever som kommer från studieovana hem. Klyftorna ökar i skolan precis som överallt i vårt samhälle. Att i det läget starta pseudodebatter och anlägga dimridåer om sådant som ordning och reda eller täta kunskapsuppföljningar, som vi alla är överens om, är att nonchalera de verkliga utmaningar som vårt utbildningssystem står inför för att kunna möta behoven hos dagens unga och ge dem möjligheter att utvecklas till starka vuxna med god hälsa och reella valmöjligheter i yrkeslivet, och i förhållande till det livslånga lärandet. Hade en rödgrön regering formulerat strategin för ungdomspolitiken hade inte allt varit guld och gröna skogar. Alla ungdomar hade inte mått bra och skuttat upp på morgnarna i sina egna lägenheter för att ta sig till sitt arbete eller till sina studier. Ungdomstiden är fylld av utmaningar, och det är viktigt att vara ödmjuk inför att det inte finns en rad enkla lösningar. Och det är mycket möjligt att en stor del av texten hade varit densamma, men analysen av det som står här och följderna i den praktiska politiken hade inte varit desamma. Vi hade faktiskt inte uppmuntrat stresskapande betyg i årskurs 1, långt innan ett barn är moget att uppfatta skillnaden mellan den egna personen och sin prestation. Vi hade inte skapat en sorteringsskola där agnarna ska skiljas från vetet redan i sexan. Vi hade sett till att alla gymnasieprogram hade gett möjligheter för ungdomar att skaffa sig de kunskaper de behöver för arbetsmarknaden eller vidare studier. Och vi hade sett till att det alltid finns en andra chans, en tredje chans och en fjärde chans att skaffa sig de kunskaper som krävs. Vi hade heller inte straffat dem som vill ändra inriktning på sina studier, läsa på folkhögskola eller jobba först och sedan plugga genom försvårande antagningssystem och tillgodoräknande av betyg. Med vårt kunskaplyft hade 25 000 till haft en utbildningsplats på komvux eller yrkesvux, 2 500 till hade haft en plats på högskolan, ytterligare 12 500 hade fått en yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning, 3 000 hade fått en plats inom kvalificerad yrkesutbildning och ytterligare 3 000 hade fått en lärlingsutbildning. En stor del hade riktats till ungdomar. För oss hade det varit omöjligt att förhålla oss så pass passiva som den nuvarande regeringen gör. Att ha makten och skapa goda förutsättningar för ungdomar att utvecklas och få förbättrade livsvillkor förpliktar. Det ansvaret hade vi tagit. Bifall till reservationerna 1 och 2. 96 (): står inför en enorm utmaning. Ungdomsarbetslösheten ökar rekordsnabbt, betydligt snabbare i än i andra jämförbara EU-länder. I takt med att ungdomsarbetslösheten växer blir bristerna i den förda politiken allt tydligare. Lägre ersättningsnivåer och bidrag till arbetsgivare som redan har eller ändå skulle ha anställt en ungdom har visat sig vara dyra och misslyckade experiment, passivitet i stället för aktiva åtgärder likaså. Enligt Arbetsförmedlingens senast tillgängliga statistik var 49 737 unga inskrivna i jobbgarantin för ungdomar. Av dem fick bara en handfull någon form av aktiv åtgärd. Med aktiva åtgärder räknar jag då all form av utbildning, praktik, arbetsträning, rehabilitering samt start av näringsverksamhet. Trots att man nu har facit, trots att det borde vara uppenbart att politiken är feltänkt och inte fungerar, väljer den borgerliga regeringen att inte göra några analyser och att inte dra några slutsatser av resultat. I stället ägnar man all kraft åt retoriken. Man beskriver justeringar på marginalen och delvis återställare på utbildningsområdet som satsningar detta trots att andelen unga i varje årskull som får möjlighet att läsa vidare på högskolan är mindre nu under lågkonjunktur än vad den var 2006 när regeringen tillträdde. har 40 000 platser försvunnit från komvux, och man har försenat utbyggnaden av den kvalificerade yrkesutbildningen. Att kalla det här för satsningar visar på nonchalans och okunskap. Det visar också på en borgerlig regering som varken har förmågan eller viljan att ta ansvar för sin egen politik. Alla partier talar om hur viktiga ungdomar är. För oss socialdemokrater handlar det om att inte bara prata utan också leverera en politik som fångar upp de drömmar och förväntningar som unga har. Att inte efterfrågas på arbetsmarknaden och att inte klara sin egen försörjning innebär att det blir svårt att skaffa bostad och bilda familj. Det blir helt enkelt omöjligt att få en bra start på vuxenlivet. Kampen för att just unga människor ska få jobb, utbildning eller del av aktiva åtgärder är därför extra angelägen. Att skapa fler möjligheter och en ljusare framtidsbild för dagens unga är avgörande för att klara framtidens utmaningar. Vi har inte råd att slösa bort stora delar av en ungdomsgeneration på passiv arbetslöshet. Vi vill därför lägga ned den ineffektiva jobbgarantin för unga och ersätta den med en politik som innehåller möjligheter till jobb, utbildning och praktik. Grundprincipen måste vara att unga ska erbjudas meningsfulla insatser utifrån sina behov och möjligheter. Vi vill ha en politik som möter framtiden, som rustar för att möta näringslivets behov av rätt kompetens och som klarar den generationsväxling som ska till på stora delar av svensk arbetsmarknad. Utmaningen ligger i att se framtiden som en möjlighet och inte som ett problem men också i att inse att unga inte är en homogen grupp med ett och samma behov. Det är utifrån denna insikt som vi i Socialdemokraterna, har utformat vårt ungdomspaket. Vi vill införa en jobbstart för unga som ger arbetslösa unga mellan möjligheter till jobb, utbildning och praktik. Jobbstarten innebär att Arbetsförmedlingen gör en kartläggning av den arbetssökandes behov. De som bedöms behöva någon form av utbildning, praktik eller subventionerad anställning ska få det redan från början utan långa och onödiga väntetider. Vi vill göra en särskild satsning på de unga långtidsarbetslösa som behöver komplettera sina gymnasieutbildningar. Vi kallar det ett ungdomslyft. Utöver det föreslår vi mer resurser till jobbutbildning och lärlingsplatser. Den centrala tanken är att unga ska erbjudas yrkesinriktad utbildning med arbetsplatsförlagd praktik. Erbjudandet ska matchas med krav på aktivt deltagande. Modellen är hämtad från som har en av de lägsta nivåerna på ungdomsarbetslöshet i EU. I stället för en generell nedsättning av arbetsgivaravgiften för alla som har en ungdom anställd en åtgärd som för övrigt döms ut som dyr och ineffektiv av merparten av expertisen på området föreslår vi ett generöst första-jobbet-avdrag till de arbetsgivare som anställer en långtidsarbetslös ungdom. Arbetsförmedlingen ska anvisa platserna för att uppnå önskvärd sysselsättningseffekt och för att garantera kollektivavtalsenliga löner. Stora ungdomskullar och hög ungdomsarbetslöshet gör att vi satsar på fler platser inom såväl kvalificerad yrkesutbildning som högskolan, och vi avsätter medel för att säkerställa kvaliteten. när arbetsmarknaden är extra ansträngd föreslår vi dessutom särskilda praktikplatser för nyutexaminerade akademiker och ett traineeprogram för de kommuner och landsting som vill ta chansen att nyrekrytera nästa generations välfärdsarbetare. Det här är en del av vårt alternativ till skattesänkningar för lånade pengar. Vi vill ta till vara varenda ungdom, inte för att det är sjyst eller för att det är bra för den som är ung och arbetslös utan för att det är bra för . Vi vill använda lågkonjunkturen till att rusta för framtiden. Det är vår prioritering. 97 (): I regeringens skrivelse slår man inledningsvis fast att det övergripande målet för den nationella ungdomspolitiken är att alla ungdomar ska ha verklig tillgång till välfärd och inflytande. Borde då inte regeringen öppna ögonen för verkligheten och se sin politiks utfall? Det är hög ungdomsarbetslöshet, hårdare krav för att ta sig in på högskola och svårare att läsa in det man råkat missa, kanske på grund av att man har varit sjuk, fysiskt eller psykiskt. Med hjälp av statistik från 45 kommuner har jämfört ungas uppväxtmiljöer med hur ungdomarna själva tycker att de mår. Det handlar till exempel om sambandet mellan arbetsmarknad, näringsliv och hälsa. Studien visar bland annat att ungdomarnas hälsa är bättre i kommuner där arbetslösheten är låg bland vuxna, där det finns företag, där andelen vuxna med försörjningsstöd är låg, där få barnfamiljer har låg inkomst eller försörjningsstöd och där elever i årskurs 9 har bra slutbetyg. I dessa kommuner mår ungdomarna bäst. Det finns ett starkt samband mellan ekonomisk utsatthet och hälsotillstånd hos befolkningen. Trots detta genomför en snabb nedmontering av vårt välfärdssamhälle och välfärdssystemen. Regeringen lämnar efter sig folk utan inkomst och utan resurser för ett gott liv och detta i ett av världens rikaste länder, vårt . Alla vet att utan pengar öppnas inte dörren till museet, till biografen och till sportlovsbussen till Åre. Man får stanna hemma, ensam och ung. Hälsa och utsatthet styrs av ekonomin. Sambandet syns i utslagningen från våra skolor, i uppsägningen av lärare och i kommunernas budgetar som visar allt svartare siffror och där behovet av försörjningsstöd ökar i samma takt som barnfattigdomen. Ungdomsarbetslösheten är skyhög. Vår rödgröna allians vill ha hållbara trygghetssystem genom rättvisa skatter, hållbara sjuk- och arbetslöshetsförsäkringar och fler arbetade timmar. Vi ska bygga vår välfärdsmodell trygg igen, och ingen ska lämnas efter. Det förebyggande arbetet ska finnas där för våra barn och ungdomar ja, för allas vår framtid. Låt mig ta några exempel.