prot · GX0970 · 2010-02-05 00:00:00 — Men då bortser man från att arbetslinjen i försäkringen, om man nu vill se det som en omställningsförsäkring vilket statsrådet påstår, innebär att man faktiskt måste se till att erbjuda andra möjligheter runt försäkringen. Försäkringen är bara en del i det hela. Man måste erbjuda andra saker runt omkring, till exempel utbildning och att kunna överblicka hur konjunkturläget kommer att se ut. Det gör man inte om man skapar en försäkring som ingen kan ha tillit till och förtroende för. Man har ändrat 25 gånger . Det är nästan en förändring . Det är alldeles för många förändringar, Littorin. Dessutom har en halv miljon försäkrade lämnat arbetslöshetsförsäkringen. Vem kan ha förtroende för en försäkring som förändras så och där man inte vet vilken idé statsrådet kommer att ha om att förändra försäkringen när han vaknar ? Det är dessa förutsättningar som just nu råder kring arbetslöshetsförsäkringen. Det finns ingen konkret tanke. När man påstår att det är en omställningsförsäkring måste man skapa en trovärdighet och säkerhet i försäkringen så att folk vågar ta steget och ställa om. 10 (): Om man ska förstå den här frågan och svaret måste man sätta dem i något sammanhang. Då måste man se att det finns en tanke och en idé bakom den försämring av a-kassan som den sittande regeringen har genomfört . Vill man ha reda på vad den tanken och idén är handlar det bara om att läsa det finstilta i till exempel budgettexterna. Där framstår det klart och tydligt att det handlar om att sänka lönerna på den svenska arbetsmarknaden och disciplinera svenska arbetare. Sedan kan man fundera lite grann på vilket stöd arbetsmarknadsministern har för de svepande påståenden som framförs i svaret. Vi har diskuterat den här frågan förr, så jag är inte helt obekant med hur arbetsmarknadsministern försöker lägga ut dimridåer när han vill förklara hur och varför man har förstört a-kassan. Men om vi går igenom det här svaret punktvis kanske vi kan skingra en del dimridåer. Syftet har varit att stärka försäkringens legitimitet, säger arbetsmarknadsministern i sitt svar, och så pratar han om borttagandet av de begränsade sökområdena under arbetslöshetens 100 första dagar. Detta är helt kontraproduktivt. Enligt en undersökning från innebär det en försämring av svensk arbetsmarknad om man på det här sättet tvingar folk att ta så att säga första bästa jobb. Det är inte ett optimalt utnyttjande av den svenska arbetskraften, och det sänker produktiviteten i svensk ekonomi. Modifieringen av deltidsbegränsningen handlar enbart om att man tvingar ut människor som har arbete i arbetslöshet, det vill säga den som har ett deltidsjobb tvingas säga upp sig och bli heltidsarbetslös. På vilket sätt stöder det arbetslinjen? Samordningen av arbetslöshetsersättningen och aktivitetsstödet har enbart lett till extremt långa utbetalningstider och felaktiga utbetalningar, och ett antal personer har inte fått del av ersättningen alls på grund av att uträkningen av ersättningen har varit omöjlig eller svår att göra. Det pratas om den överhoppningsbara tiden, och den är något man har förkortat och förlängt och förkortat och förlängt beroende på vilka situationer som uppstått. senast, i samband med att en massa människor skulle drabbas av utförsäkring från sjukförsäkringen, förlängde man plötsligt den. Det är än hit och än dit. Det finns ingen som helst hållbar linje. Det är bara destruktivt. På punkt efter punkt kan man på det här sättet gå igenom de förändringar som arbetsmarknadsministern och hans regering har gjort när det gäller arbetslöshetsförsäkringen och se att de inte på något sätt stärker någon arbetslinje. Det finns inget stöd för dessa svepande påståenden. Däremot kan man på punkt efter punkt klart och tydligt bevisa hur det här är något destruktivt som drabbar individen, det svenska samhället, svensk ekonomi och också den svenska arbetsmarknadens funktionssätt. Det är också lite diskussioner om den obligatoriska arbetslöshetsförsäkring som skulle aviseras inom ramen för en parlamentarisk socialförsäkringsutredning. Där kan vi bara sätta två stora frågetecken. Den obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen kraschade fullständigt och hamnade i papperskorgen när arbetsmarknadsministern försökte genomföra den. En parlamentarisk socialförsäkringsutredning har vi sett i månen efter. Vi har frågat efter den , men det är ingen som vet var den finns någonstans. Sist och slutligen den skämtsamma delen av svaret: Regeringen har genomfört flera reformer för att fler ska gå med i en arbetslöshetskassa. Humorn når oanade höjder. Regeringens reformer har ju lett till att en halv miljon människor har tvingats ut ur försäkringen. Det är sanningen. Försök att argumentera emot det! 11 Arbetsmarknadsminister (): När vi tillträdde lönade det sig för dåligt att arbeta. Låt mig ta några exempel. En studie som publicerades på visade att kvinnor i barnomsorgen, äldreomsorgen och sjukvården förlorade på att arbeta jämfört med att inte arbeta och i stället gå på a-kassa. förlorade man på att arbeta! Ett annat exempel är att man i det gamla systemet kunde deltidsstämpla i extremfallet upp till . Är det en omställningsförsäkring? Nej det är en överskyffling av kostnaderna för ett dåligt arbetsgivaransvar direkt på den enskilde, på skattebetalarna och på a-kassesystemet. Ni hade totalt misslyckats. Det är lite som att kasta gurka i eget växthus som ni försöker argumentera. Minns det a-kasseuppror som då huserade utanför kongressen 1996 när blev vald till socialdemokratisk ledare. Ni var säkert där när protesterade mot den då föreslagna sänkta a-kassan. Jobbskatteavdragen och förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen har gemensamt bidragit till att förstärka arbetslinjen, minska utanförskapet och minska jämviktsarbetslösheten med i storleksordningen 1 ½ procentenhet, visar undersökningar. Det är därmed 1 ½ procentenhet färre arbetslösa av den svenska arbetskraften än det hade varit om er politik varit i kraft. Ni blir svaret skyldiga varför en höjd ersättning ska stampa ut 70 000 personer i arbetslöshet och varför det är en bra idé. Jag tycker att det är allvarligt att ni gång på gång, i varje debatt vi har, ägnar er åt att svartmåla arbetslöshetsförsäkringen och a-kassan. Det är sant att 500 000 personer lämnade a-kassan. 300 000 av dem är snart i pensionsålder. De gör på sina personliga grunder bedömningen att de inte kommer att bli arbetslösa. Jag kan bara konstatera att har vi ett frivilligt system är det också frivilligt att gå ur. Ni blir svaret skyldiga varför inte varje löntagare i ska omfattas av ett inkomstrelaterat försäkringsskydd. Varför, , varför, , tycker ni att det gamla systemet där 700 000 personer stod utanför när vi tillträdde var bra? Det skulle jag gärna vilja höra. Vi gjorde ett seröst försök att genomföra en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring som skulle omfatta alla inkomsttagare på svensk arbetsmarknad genom att bygga på dagens system. Det visade sig inte vara möjligt. Då återstår bara en sak. Det är att antingen acceptera att en del av arbetsmarknaden står utanför; om det är 700 000, 800 000 eller 1,2 miljoner är i någon mening en lek med siffror. Menar man i stället att principen är riktig, att alla inkomsttagare, alla som har en lön i , också ska ha en inkomstrelaterad försäkring, måste man ställa upp på att göra någonting åt dagens system, någonting annat än att laborera med en avgift hit eller en avgift dit. Då vill jag veta från er, jag har aldrig hört det, varför ni är emot en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring där alla får rätt till en inkomstrelaterad ersättning. Jag noterar att er koalitionspartner fortsätter, till och med i dagens , att driva den frågan. Ni blir svaret skyldiga hur ni ska ha det tillsammans i er vänsterkartell med den frågan. Slutligen vill jag bara konstatera att jag snart har haft 300 interpellationsdebatter. Många av dem har varit tillsammans med er. Jag tycker att det är otroligt roligt att debattera med er, för det blir tydliga linjer och det är väldigt trevligt i debatten. Men jag har en liten fråga, och det är varför det aldrig, inte i någon interpellation, handlar om hur jobben ska komma i efter krisen. Hur ska vi se till att fler får anställning i stället för att fler ska få ersättning? 12 (): Det är som alltid intressant att lyssna på Littorins retorik. Han är en fantastiskt bra retoriker, men en usel verkstadsarbetare, ska jag säga. Det är egentligen mycket lite verkstad i det han påstår här, men han är en fantastiskt bra sagoberättare. Där är det största problemet, Littorin, och det är utifrån det den kritik kommer som vi riktar mot det du gör. Att göra som du gör leder till begränsade möjligheter till omställning. Att förändra försäkringen som statsrådet har gjort, att ta bort möjligheter till arbetsmarknadsutbildning, att ta bort möjligheter att hitta nya vägar till jobb, är det som gör att inte ens försäkringen upplevs som tillräcklig. Då är frågan: Vad leder det här till? Vad leder en sådan här förändring till förutom att, som statsrådet redan har sagt, människor lämnar a-kassan? Det leder till det vi ser runt om i kommunerna , att socialbidragen ökar bland barnfamiljer. Barnfattigdomen ökar i landet. Det är på grund av att man tar bort möjligheter i en omställningsförsäkring. Man tar bort möjligheter för folk att ställa om till någonting annat. Det är självklart att man gör det därför att man på något sätt måste finansiera de stora skattesänkningar som man gör. Då gör man det genom att barnen som har arbetslösa föräldrar får betala priset. De får inte skridskor att åka med en sådan här kall och fin vinter som vi har. Deras föräldrar har inte råd att köpa skridskor. Det kan låta roligt, men det är inte alls roligt, Littorin. Vi har barn som inte får möjligheter på grund av att deras föräldrar inte har jobb och har hamnat i en försäkring som inte ger dem några möjligheter. Dessutom undrar jag om statsrådet fortfarande lever i en vision, i en bubbla. Så sent som i går stod statsministern här, i precis samma talarstol som statsrådet står i , och sade som svar på min fråga om en socialförsäkringsutredning: Nej, vi får avvakta. Det kan komma en sådan. Eventuellt kan det komma en sådan utredning. Statsministern har ju lovat det i tre regeringsförklaringar, och statsrådet har här påpekat att det är viktigt. Plötsligt kom det i går ett besked: Den kan kanske komma. Ligger det kan kanske komma i ett svar på den här frågan är det ytterligare ett besked om att man inte tar den här frågan på allvar. 13 (): Tiden är för begränsad i interpellationsdebatter för att reda ut komplicerade frågor, men jag kunde i alla fall på alla de punkter som arbetsmarknadsministern hade räknat upp i sitt svar peka på att de inte på något sätt har stärkt någon legitimitet i försäkringen eller har bidragit till arbetslinjen. Arbetsmarknadsministern använde inte en sekund av sina till att svara på de frågorna. Jag ska däremot på den korta tid jag har till mitt förfogande svara på de frågor som arbetsmarknadsministern ställde. Varför är vi emot en obligatorisk försäkring? Det är väldigt enkelt. Den försäkring som vi har haft har tjänat , svensk arbetsmarknad och svensk ekonomi ypperligt . Då brukar arbetsmarknadsministern säga: If it aint broke, why fix it? har visserligen arbetsmarknadsministern förstört försäkringen och ska vi naturligtvis se till att fixa den, men självklart ska man inte ändra på ett vinnande lag. Det är en försäkringslösning och en arbetsmarknadslösning som har varit outstanding just när det gäller att gynna arbetslinjen. Den ska vi tillbaka till. Den andra frågan, eller påståendet, från arbetsmarknadsministern är att våra interpellationer aldrig handlar om hur jobben ska komma. Det är inte sant, kan jag bara säga. Arbetslöshetsförsäkringen är en del i en aktiv arbetsmarknadspolitik. Sedan finns det många andra viktiga delar i näringspolitiken och på annat håll för att underlätta att jobben ska komma. Sedan vill jag ställa ytterligare en fråga till arbetsmarknadsministern. Arbetsmarknadsministern har tidigare under en mängd interpellationsdebatter hävdat att det är som är ersättningsnivån i svensk arbetslöshetsförsäkring. På en fråga svarade arbetsmarknadsministern att det inte finns utsikt någonstans att höja taket. Enligt den senaste rapporten är det som har i ersättning från arbetslöshetskassan. Ska det gå ned till noll innan arbetsmarknadsministern höjer taket, eller när kommer arbetsmarknadsministern att erkänna att dagens arbetslöshetsersättning absolut inte är 80-procentig? Detta är en bluff. Återigen: Använd nu den korta tid som står till förfogande och svara på några av de här frågorna! 14 Arbetsmarknadsminister (): Jag försöker svara på era frågor, men ni gillar ju inte svaren. Det kan jag möjligen förstå eftersom ni tycker någonting helt annat. började sitt andra inlägg med att säga att det är lite verkstad. Jag tyckte att ni sade att det hade varit för mycket verkstad, att det hade varit för många förändringar. Det kan man naturligtvis diskutera, men jag ger rätt i en sak. Arbetslöshetsförsäkringen, a-kassan, är förstås inte det enda verktyget i omställningen. Det är helt riktigt. Det är därför jag är väldigt glad att vi nu har kunnat fördubbla insatserna i den aktiva arbetsmarknadspolitiken från 125 000 till 250 000 platser. Jag är också glad åt att vi har kunnat förstärka matchningen på arbetsmarknaden genom till exempel 2 000 nya arbetsförmedlare och ett väsentligt resurstillskott till Arbetsförmedlingen, för det tror jag behövs, tillsammans med coacher och andra som kan hjälpa dem som kommer ut i arbetslöshet att hitta nytt arbete. Detta sker tillsammans med det som staten inte förfogar över. Då tänker jag på omställnings- och trygghetsavtalen, som är en oerhört god svensk uppfinning, partsägd och partsdriven, för att hjälpa till . Vi hjälper också till med kraftfulla utbildningsinsatser, drygt 30 000 fler utbildningsplatser med en särskild extra satsning på folkhögskolorna, för att hjälpa dem som har varit långtidsarbetslösa och saknar grundskole- och gymnasieexamen. Det är några exempel på vad jag tror är en väldigt god politik för att förbättra omställningen. Sedan vill jag bara snabbt kommentera detta med barnfattigdom och ökade socialbidrag. Man ska komma ihåg att den grundersättning i a-kassan som alla får som uppfyller arbetsvillkoret, även de som inte är med i en a-kassa, i nästan samtliga fall överstiger det kommunala försörjningsstödet. Man kan alltså inte säga att förändringarna i a-kassan har lett till ökade socialbidrag bland dem som omfattas av och därmed är berättigade till grundersättningen i a-kassan. Vi har debatterat detta vid väldigt många tillfällen, ända sedan början, och det är helt uppenbart att vi har en annan grundinställning än vad ni har. Jag kan för mitt liv inte förstå varför ni vill sparka ut 70 000 nya personer i arbetslöshet genom att öka ersättningsnivåerna på det sätt som ni föreslår. talar om 80-procentsnivån. Det kostar ungefär 14 miljarder att uppnå det vill. Jag kan inte förstå varför ni vill lägga 14 miljarder på en reform som leder till att 70 000 fler blir arbetslösa. Det är för mig en gåta. If it aint broke, why fix it det är en klok inställning. Problemet är bara att arbetslöshetsförsäkringen var broke. Den var trasig. 700 000 stod utanför när ni lämnade över. Dessutom var incitamenten felskruvade så att det inte lönade sig bättre att arbeta än att leva på ersättning. Vi har också haft heta debatter om deltidsbegränsning, som jag talade om förut. Där föreslår ni nu medan vi föreslår 75. Den ideologiska skillnaden är alltså uppenbarligen . Det är lite så där, tycker jag, när det gäller debatten. Jag kan förstå diskussionen om legitimiteten i arbetslöshetsförsäkringen, som är grunden i interpellation. Det är en viktig fråga. Jag delar frågeställningen, och jag delar grundinställningen att man bör ha ett ordentligt, inkomstrelaterat försäkringsskydd vid arbetslöshet. Alternativet är naturligtvis att vi får kostnader någon annanstans och att vi försämrar omställningsförmågan. Jag håller helt med om det. Men då blir ni återigen svaret skyldiga: Varför var det okej med en försäkring som lämnade 700 000 personer utanför, och vad vill ni göra åt det? 15 (): Att barnfattigdomen ökar beror jag nämnde det i mitt anförande; det kan man kolla delvis på försäkringen och delvis på de andra möjligheter som erbjuds runt omkring försäkringen. Problemet är, Littorin, att en halv miljon har lämnat a-kassan, däribland en del föräldrar. En del av förändringarna som statsrådet och jag har diskuterat tidigare är att man när man är föräldraledig inte får tillgodoräkna sig det som inkomst. Vid vård av sjukt barn får man inte heller göra det. Det visar vilken syn man har på människan och hur man tänker sig att denna omställningsförsäkring ska användas. Vi kommer inte överens i den här frågan och kommer inte att hitta någon gemensam ståndpunkt, förutom att vi båda menar hoppas jag att detta är en omställningsförsäkring. Sedan handlar det om tolkning av vad som behövs. Varför ska det vara , eller varför ska det vara så lite som Littorin önskar? Den diskussionen får vi fortsätta i en annan debatt. Som säger är detta alldeles för att få allting klargjort. 16 Arbetsmarknadsminister (): Jag vill tacka för interpellationen. I grunden är det en rimlig och bra diskussion: Hur förstärker och ökar man arbetslöshetsförsäkringens legitimitet? Hur ser man till att medborgarna uppfattar det som en bra försäkring och en försäkring som gynnar omställning? En bra omställningsförsäkring bör enligt min mening täcka alla inkomsttagare. Alla som har en lön bör också ha en försäkring om lönen skulle försvinna. Frågan varför det var bra med 700 000 utanför svarade ni aldrig på, men den tycker jag är intressant. Den diskuterar jag gärna igen. Enligt min och som jag tror också er mening jag kanske inte ska försöka tolka den i slutanförandet, men i alla fall bör den dessutom vara konstruerad så att den hjälper till i omställningen. Det betyder att den ska premiera sökverksamhet, premiera arbete och premiera att man på olika sätt söker sig ut mot arbetsmarknaden. Det betyder till exempel att incitamenten måste finnas på rätt ställe så att det lönar sig att arbeta och att söka arbete. En omställningsförsäkring behöver också, som vi var inne på, kompletteras med olika aktiva arbetsmarknadspolitiska insatser så att man kan få hjälp att göra just det som vi menar att incitamenten ska uppmuntra. Sedan handlar det också om utbildning och om partsansvar med omställnings- och tilläggsavtal och annat. Men en arbetslöshetsförsäkring räcker inte. Vi måste komplettera den med en politik för fler i arbete. På det fältet tycker jag att denna debatt har varit tydliggörande, för den visar att vi ägnar alldeles för mycket tid åt att diskutera a-kassan och alldeles för lite tid åt att prata om efter krisen. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2009/10:198 om bemanningsföretag 17 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att förhindra arbetsgivare att kringgå anställningsskyddet genom inhyrning. Jag besvarade en fråga och en interpellation med liknande teman. Mitt svar kommer att vara i princip detsamma som vad jag sagt tidigare. Arbetsbrist är enligt lagen om anställningsskydd saklig grund vid uppsägning. finns skyddsregler, bland annat i form av företrädesrätt till återanställning. Att hyra in arbetskraft i stället för att ha egna anställda är i sig inte otillåtet. Utgångspunkten är dock naturligtvis att företag ska agera i överensstämmelse med gällande lagar och avtal. Om det skulle vara fråga om kringgående av gällande regelverk, och var gränserna i så fall går, är ytterst en fråga som kan prövas i domstol. Utgångspunkten för den svenska arbetsrättsliga lagstiftningen generellt är att samma regler gäller för anställda i bemanningsföretag som för andra kategorier av arbetstagare. Bemanningsföretag har som andra arbetsgivare möjlighet att teckna kollektivavtal. Inom bemanningsbranschen har också i princip alla arbetsgivare gjort det. Ett villkor för medlemskap i är kollektivavtalsbundenhet. Organisationen uppskattar täckningsgraden till . Det är alltså en högre täckningsgrad än för arbetsmarknaden generellt sett. Det finns inget som säger att ett bemanningsföretag skulle vara en sämre arbetsgivare än någon annan. Om det finns kollektivavtal på en arbetsplats gäller särskilda regler i medbestämmandelagen med en skyldighet för arbetsgivaren att förhandla med facket innan beslut fattas om att, utan att ett anställningsförhållande uppstår, låta någon utföra arbete för arbetsgivarens räkning eller i arbetsgivarens verksamhet, exempelvis genom anlitande av ett bemanningsföretag. Facket har vetorätt om den tilltänkta åtgärden kan antas medföra att lag eller kollektivavtal för arbetet åsidosätts eller om åtgärden annars strider mot vad som är allmänt godtaget på avtalsområdet. Det krävs dock att arbetstagarorganisationen har fog för sin ståndpunkt för att ett sådant förbud mot att fatta eller verkställa beslutet ska inträda. Jag vill i sammanhanget också nämna EU-direktivet om arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag, vilket avser bland annat skyddet för anställda i bemanningsföretag. Det trädde i kraft och ska vara införlivat av medlemsstaterna . En huvudprincip i direktivet är att anställda som hyrs ut av bemanningsföretag ska ha samma grundläggande anställningsvillkor som om de hade anställts direkt av kundföretaget. Regeringen tillsatte en utredning med uppdrag att överväga och lämna förslag på vilka åtgärder som behöver vidtas för att i svensk rätt genomföra direktivet. Utredaren ska redovisa sitt uppdrag . Diskussionen kring lagen om anställningsskydd och inhyrning av personal från bemanningsföretag är inte ny. Jag kan inte uttala mig i enskilda fall men följer noga utvecklingen på arbetsmarknaden. Jag tycker också att det är bra och viktigt med en levande diskussion kring hur det arbetsrättsliga regelverket fungerar. 18 (): Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret på min interpellation! Det är ett svar som i stort sett redogör för gällande regelverk och rättsläge. Det var inte riktigt vad jag efterfrågade; jag känner mycket väl till vad som gäller. Min fråga gällde vad arbetsmarknadsministern avser att göra åt det missbruk inom ramen för gällande regelverk som blivit alltmer uppenbart, där arbetsgivare utnyttjar en lucka i lagen om anställningsskydd för att säga upp personal med hänvisning till arbetsbrist och sedan, eller , plocka in andra personer för att göra samma jobb. Precis som arbetsmarknadsministern sade finns det i lagen om anställningsskydd ett skydd mot att företag ska kunna byta ut personal på detta sätt genom att hävda att det råder arbetsbrist när man i själva verket vill byta ut ett visst antal personer på arbetsplatsen. Skyddet har satts ur spel, och detta har satts i system av många arbetsgivare. Man säger alltså upp personer i ett läge där det egentligen inte råder någon arbetsbrist. I stället handlar det om att göra sig av med ett antal utvalda anställda som man av någon anledning vill bli av med men annars inte hade kunnat säga upp i vanlig ordning. Eller också, vilket har blivit uppenbart , säger man upp i stort sett hela personalen och ger dem i stället det tvivelaktiga erbjudandet att söka jobb på ett bemanningsföretag. De kommer sedan tillbaka till sin gamla arbetsplats och gör sitt gamla jobb som inhyrda i stället för som anställda. Som vi har sett exempel på kan det handla om människor som har jobbat i 10, 20 eller på samma företag. De blir plötsligt av med sitt jobb och får komma tillbaka som gäster på sin gamla arbetsplats. Det är detta orimliga missbruk och jag utgår ifrån att vi kan vara överens om att det väl aldrig var tänkt att fungera så här min fråga handlar om.