prot · GX09126 · 2010-05-26 00:00:00 — Men alla föräldrar är inte mottagliga för detta. De kan känna sig svikna av samhället och vill inte bli beblandade med samhället. Då är det inte så lätt att nå fram den vägen. 44 () replik: För oss och för mig är det viktigaste att nå dithän att brottet aldrig begås. Jag menar att det inte räcker med ungdomstjänst, för den kommer i ett för sent skede. Det är en insats som ska till , och då löser inte ungdomstjänsten någonting av detta. Den ekonomiska skadan, oavsett om det är rika eller fattiga familjer, blir inte större med detta förslag. Den blir inte större, utan tvärtom minskar den skuldbördan för ungdomarna. Precis som det står i vårt ställningstagande är det så. I mina ögon har vi på tok för många ungdomar som går in i vuxenlivet med skulder på grund av saker som de har gjort som underåriga. Jag tycker att det är rimligt att familjen tillsammans får ta det här ansvaret och att föräldrarna får ansvaret för att deras barn inte ska hamna i den här situationen. Men vi har uppenbarligen olika syn på och olika uppfattningar om detta. Från Alliansens sida värnar vi de här ungdomarna och lägger på ett vuxenansvar där man får ha en konstruktiv dialog för att försöka undvika de här situationerna som tyvärr uppkommer i en del familjer med jämna och ojämna mellanrum. 45 () replik: Precis som säger finns det mycket man vill bemöta då har pratat. Jag ska ta upp några saker. säger att det inte behövs någon forskning utan bara sunt förnuft. Då undrar jag: Gäller det allt annat som ni i alliansregeringen också beslutar om? Lutar ni er inte mot forskning ibland i alla fall? Tittar ni bara på det sunda förnuftet? Det jag saknar i propositionen och det här betänkandet är just forskningen kring de här sakerna. Vilka familjer drabbas? Jag vet också att det kan förekomma brott i alla typer av familjer, men man kan i undersökningar titta på vilka familjer som riskerar att drabbas hårdast av det här. Jag tycker att ett sådant här förslag som ändrar synen på föräldrarollen, barnens roll och själva lagstiftningen kring den här frågan borde ha föregåtts av riktig forskning och empiriska kunskaper. Men det har ni skippat. Det är tydligen bara sunt förnuft som gäller, och då blir det så här konstigt. Sedan tycker jag också att misstror föräldrarna om han tror att det behövs en ekonomisk piska för att de ska ta sitt ansvar. Som jag sade i mitt anförande tror jag att de allra flesta föräldrar vill vara bra föräldrar, och de vill ta det här ansvaret. Det behövs ingen piska för att de ska göra det, utan det som behövs är stöd i föräldrarollen, förebyggande insatser i samhället och ökade resurser på olika håll. Vi måste börja i den änden i stället för att skuldbelägga föräldrar och få dem att framstå som någon sorts sämre föräldrar för att de inte klarar av sin roll. I och med att du är en sämre förälder ska du dessutom straffas genom att betala pengar. Jag tycker att det är en vidrig människosyn och en vidrig syn på familjen över huvud taget. 46 () replik: Det är intressant det här med forskning och sunt förnuft. Det är självklart skillnad på ärendekaraktär. I många fall har vi forskning i botten, men ska vi också erkänna att mycket av lagstiftningen inte är grundad på forskning i sig, utan det är faktiskt politiska avvägningar som ligger bakom. Jag vill nog påstå, för det gör jag i andra sammanhang, att jag om jag ska välja mellan bildning och utbildning tycker att bildning är viktigare. Där finns också en koppling till det här med forskning och gott omdöme och sunt förnuft. LiseLotte uttryckte någonting om att vi kommer att förändra barnens roll. På vilket sätt förändrar vi barnens roll till det sämre med detta förslag? Vad är det i detta förslag som oppositionen och kan peka på kommer att öka antalet brottsbenägna ungdomar om vi låter det gå igenom? Jag har inte hört någon som har sagt något om de negativa konsekvenserna för barnen. Vad säger om detta med barnens ekonomi? Varför vill ni att fler ungdomar ska gå in i vuxenlivet med en skuldbörda jämfört med om föräldrarna tar det ekonomiska ansvaret? För det är de facto så och då pratar vi om fakta och forskning att huvuddelen av ungdomarnas skuldbörda i vuxenlivet härrör från skadestånd. Det är inte något som jag har hittat på bara utifrån sunt förnuft, utan det är på det sättet. Vi är överens om att de allra flesta tar ansvaret som föräldrar, men det är de andra som behöver stödet från oss i en lagstiftning som de kan föra ett resonemang med sina barn om. Det måste väl vara positivt i alla fall. 47 () replik: säger att ärendets karaktär avgör om man ska titta på forskningen eller inte. Så är det ju säkert. I det här fallet är det ideologin som får styra. Ideologin och er människosyn har styrt det här förslaget, och därför har ni kommit fram till att det behövs ekonomiska piskor för att föräldrar ska ta sitt ansvar. Men jag tycker att det finns mycket barn- och ungdomsforskning som man skulle kunna ta till sig. Många remissinstanser, som vi har sagt, pekar just på att det här förslaget inte kommer att innebära att ungdomsbrottsligheten minskar. Det tycker jag att ni borde ha lyssnat på. Stöd till föräldrar, säger . Absolut, det är ju det jag efterlyser, men jag tycker inte att det här är ett stöd. Vad ska stödet bestå i? Menar ni att man ska sitta och säga till sina barn: får jag betala så här mycket om du begår det här brottet, och att barnet då slutar begå brott? Så enkelt är inte livet och familjesituationen. Det är en lite konstig syn. Vad jag menar när jag talar om barnets roll är att hela familjen hamnar i en skuldfälla om barnet begår ett brott och föräldrarna inte kan betala. Det utsatta barnet som blir skurken i familjen gör att familjen kanske inte kan byta bostad och kanske hamnar hos kronofogden, och vi vet ju alla vilka konsekvenser det kan ha. Det jag menar är att barnet stigmatiseras ännu mer, både i samhället och inom familjen. I och med det som har hänt drabbas hela familjen. Till exempel kanske barnets syskon får en sämre tillvaro för att det äldre syskonet har gjort det här. Hela familjens situation påverkas alltså till det negativa, och det blir skurken, alltså barnet eller ungdomen, som är orsaken till det. Det tycker jag är en otäck utveckling. 48 () replik: Jag hörde fortfarande inte någonting som visade på att detta skulle göra det sämre för barnen. Vi sätter barnen i centrum. Vi sätter inte de vuxna i centrum i detta sammanhang utan menar att ett ökat föräldraansvar är givet. Vi kan inte lägga det på samhället, annat än i vissa sammanhang. Det är föräldrarna som i huvudsak har ansvar för barnen. Det gäller generellt. Det är möjligt att vi har olika syn på detta, men att det skulle vara bättre för en familj om ett barn ensamt fick ta det ekonomiska ansvaret för sin handling än att familjen gjorde det kollektivt har jag svårt att smälta. På vilket sätt skulle det bli bättre för barnet att sitta med en skuld på i stället för att föräldrarna var med och betalade? Jag får det inte att gå ihop. Om man anser att är en piska har vi olika syn på vad man har en piska till och vad en piska innebär. Det är ingen ekonomisk piska. Det är ett styrinstrument. Slutligen, när det gäller påverkan på familjen, tycker jag att det är nyttigt om vi kan få i gång en konsekvensdiskussion om våra handlingar, vad det innebär om vi gör på ett visst sätt. Det tror jag skulle berika både samhället i stort och, framför allt, familjediskussionerna. Man behöver gå mer på djupet med vad det innebär när man gör olika saker. Detta är en sådan sak som jag känner att vi behöver diskutera mycket flitigare i familjerna, skolan, förskolan. Vi måste diskutera vad det innebär om man gör på ett visst sätt mot sina kompisar eller mot vem det vara må. Därför tror jag att detta är stödjande. 49 (): Vi kan konstatera och vara överens om att vi har en hög ungdomsbrottslighet i det här landet, en alltför hög ungdomsbrottslighet. Det gäller alltifrån snatteri och inbrott i lokaler, villor, fritidshus till väskryckningar och butiks- och bankrån. Vi måste naturligtvis vidta åtgärder för att försöka få ned ungdomsbrottsligheten. Jag tillhör dem som har träffat unga personer som begått brott , ibland , efter att de gripits av polis och spärrats in. Jag har upplevt hur förtvivlade, gråtande ungdomar sagt: Hur kunde det bli så här? Varför har ingen ställt upp och hjälpt mig tidigare? Så tänker man när man övernattat på en polisstation. Det är tydligt att vi måste vidta en mängd olika åtgärder. Olika myndigheter, liksom föräldrarna, måste vidta åtgärder. Skolan spelar givetvis en stor roll, och där försöker vi göra stora förändringar och har också drivit igenom en hel del under den här mandatperioden. Likaså måste och polisen vidta kraftiga åtgärder i dessa sammanhang. Vi måste även lyfta fram föräldrarna och hemmet. Det är det vi vill göra med den nu aktuella propositionen. Det, mina vänner i oppositionen, är inte någon patentlösning på att bekämpa ungdomsbrottsligheten. Det är en begränsad del för att försöka få ned ungdomsbrottsligheten. Genom skadeståndsskyldigheten vill vi skicka en tydlig signal om att också föräldrarna har ett ansvar. Vi kan inte lägga allt ansvar på samhället. Det för mig viktigaste med denna proposition är signalen till föräldrarna och hemmet att även de har ett ansvar i dessa sammanhang. När det gäller själva skadeståndet skulle jag vilja utveckla det lite grann. Vi talar om ett skadestånd på grund av brott. Skadeståndsskyldigheten för den skada som ungdomen, barnet, förorsakat ligger på barnet. Den ligger alltså i familjen, om man vill uttrycka det så. Där finns hela det belopp det handlar om, beroende på vad det är för typ av brott som har begåtts. Föräldrar har ett skadeståndsansvar om de inte uppfyller sin vårdnadsplikt. Det är inte särskilt vanligt förekommande att föräldrar ådöms skadeståndsskyldighet, det ska gärna medges, men skadeståndsskyldigheten finns för föräldrar som uppträder på ett vårdslöst sätt; det är begreppet vårdslöshet som gör att föräldrarna kan bli skadeståndsskyldiga. Vad vill vi nu göra? Jo, vi vill lägga på ett så kallat principalansvar på föräldrarna, att föräldrarna ska ta del i den skadeståndsskyldighet som redan ligger på barnet. Det gör vi med ett mycket begränsat belopp just för att det handlar om en signalverkan. Vi måste dock ha klart för oss att om barnet ådöms ett skadestånd på , till exempel för en kränkning, och förälderns principalansvar inträder enligt den lagstiftning vi föreslår är det samma vi talar om. När föräldern betalar dessa blir barnet skuldfritt från just det skadeståndet. Det kanske vi också måste beakta i detta sammanhang. Det finns dessutom föräldrar som betalar skadestånd, som kan och vill betala skadestånd, eftersom de på så sätt vill ta ansvar för vad deras barn har åstadkommit. Jag blir väldigt förvånad när jag lyssnar på debatten, för den fick en inledning och sedan också fortsättning som om detta skulle vara hela lösningen på ungdomsbrottsligheten. Så är det inte. Det här är en liten del. Till exempel är de åtgärder som räknade upp sådana som samhället måste fortsätta att arbeta med på den kommunala nivån fritidsgården, skolan, och så vidare. Egentligen måste alla i samhället bidra på något vis för att vi ska få ned ungdomsbrottsligheten. Min, och Alliansens uppfattning är att en mängd åtgärder måste vidtas. Där har vi bara hunnit till början, och vi hoppas innerligt att vi får så att vi kan fortsätta på den inslagna vägen. 50 (): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationen. Det är en egendomlig debatt som förs, och det finns återigen anledning att korrigera de bilder som ges. Redan inledningsvis vill jag påpeka att de remissinstanser som uttalat sig om förslaget och uttrycker sig positivt om det bland annat är i Samhället, , och . Att det är organisationer som sätter barnet främst var inte precis den bild som gav. Jag vill påpeka att dessa organisationer arbetar för barnets bästa och tycker att förslaget är bra. Förslaget handlar om att föräldrar som har vårdnaden om barnet också blir skyldiga att betala skadestånd för vissa typer av skador som orsakas genom brott. På det sättet blir det fokus på barnet. Syftet är att tydliggöra att föräldrarna har huvudansvaret för sina barn och ungdomar. Ansvaret blir begränsat till . Dessutom är det tydligt att vid bedömningen ska tas i beaktande dels föräldrarnas förhållande till barnet, dels föräldrarnas vidtagande av särskilda åtgärder för att förhindra barnet att begå brottet. Vi uppmärksammar föräldrarna på deras ansvar för barnet. Barnet är skadeståndsskyldigt. Jag kan inte låta bli, fru talman, att fråga: Vem ska annars betala? Det finns forskning som visar att barns och ungdomars familjesituation i hög grad påverkar risken för ungdomsbrottslighet. En aspekt som har visat sig ha stark koppling till risken för detta är föräldrarnas reaktioner när deras barn och ungdomar uppvisar ett beteende som strider mot grundläggande samlevnadsregler och normer. Även bristande föräldratillsyn när det gäller till exempel tider för hemkomst har betydelse. Här uppmärksammar vi ett beteendemönster som är långt djupare. Ambitionen långsiktigt är barnets bästa. Det är viktigt att vi för en debatt om värdegrunder med tydliga principer om vad som är rätt och fel i samhället. Det här har uppkommit under en rad år och är inte något samhällsfenomen som vi har bara just nu och som uppkommit under den här regeringens tid. Därför måste vi i all ödmjukhet inse att det återigen kommer en handlingskraftig alliansregering med ett tydligt och konkret förslag om hur vi ska åtgärda detta. Vi följer upp detta och lägger in alla skyddsmekanismer. Men vad har en gammal socialdemokratisk regering med stöd av och gjort tidigare, och vad har den konstellationen av partier över huvud taget för tydligt förslag? Jo, de kommer med ett strålande konkret förslag: Vi ska ha en utökad satsning på föräldrastöd! Det är precis som om det inte hade gjorts. Den här mandatperioden har 76 kommuner fått dela på för ökat föräldrastöd. står Socialdemokraterna, och och talar om att de eftersom den sittande regeringen inte gör någonting och inte har några förslag kommer att ge föräldrastöd. Varför följer ni inte åtminstone med vad som är gjort? Vi håller på att sätta till alla klutar för att få hejd på den här brottsligheten, eftersom vi ser barnets bästa och vet att föräldrarna är en jättebra resurs i sammanhanget. Genom den här lagen kommer den unges skadegörelse att få konsekvenser för föräldrar. Föräldrar kommer att uppmärksamma det: Hjälp! Jag måste hjälpa till, annars kommer mitt barn att få en skuld som ligger där och tickar. Den framtiden vill jag inte att mitt barn ska ha! Vi tycker att barn och föräldrar tillsammans ska diskutera normer moral och etik, helt enkelt. Man skulle kunna fokusera på det. Vi vet att handlingskraftiga förslag ger de här möjligheterna, och vi har sådana. Vi förebygger med ökat föräldrastöd. I många kommuner sker detta . Vi lägger tydlighet på skolans roller när det gäller att ytterligare tala om värdegrunder, normer och vad som är rätt och fel. Vi tar vara på familjernas och föräldrarnas viktiga roll när man ska arbeta på det här sättet. Sker det ändå vill vi fokusera på barnets bästa för att komma vidare genom att uppmärksamma att föräldrarna annars kan få ta del av skadeståndsansvaret. Är inte det här ett jättebra förslag? Tack och lov för en handlingskraftig regering, och tack för ordet! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 18 §.) 14 § Tillgängliga elektroniska kommunikationer Föredrogs trafikutskottets betänkande 2009/10:TU18 Tillgängliga elektroniska kommunikationer (prop. 2009/10:193). 51 (): I trafikutskottets betänkande Tillgängliga elektroniska kommunikationer behandlas regeringens proposition 2009/10:193 med samma namn samt en följdmotion som väckts med anledning av propositionen. Dessutom behandlas även andra IT-politiska frågor som tagits upp i 28 motionsyrkanden från allmänna motionstiden . Det är mycket med det elektriska hette det förr när man tyckte att något var krångligt. får man väl säga att det är mycket med det elektroniska. Visst lever vi i med en oerhört snabb teknisk utveckling. fick jag min första mobiltelefon. Men så mobil var den kanske inte. Det var en stor fastmonterad batteridel som tog upp halva bagageluckan och en fastmonterad låda med lur och sladd inne i bilen. Men jag var lycklig! Jag kunde ju i alla fall ringa från bilen. Alla var dock inte lyckliga över teknikens intrång i arbetsliv och privatliv . Jag minns en stark man i som vid persondatorernas införande på börsen i yttrade: En sådan där jäkla tv vill jag aldrig ha på mitt skrivbord! Det var ett citat, fru talman, inte en svordom. En del var skeptiska. Jag minns särskilt en person, som kallade Internet för en snart övergående fluga. Andra var lyriska och ropade: Bredband åt alla! Och snart är vi väl där. är det framtidsfrågor som ska debatteras här i kammaren. Utskottet har i föreliggande betänkande föreslagit att ska godkänna regeringens förslag till ett nytt delmål 3 inom det IT-politiska målet. Enligt det nya delmålet ska ha bredband i världsklass. Det stipulerar också att alla hushåll och företag bör ha goda möjligheter att använda elektroniska samhällstjänster och service via bredband. Som ett led i en modernisering av lagstiftningen föreslås vidare bland annat att godkänna regeringens förslag till lagändringar i lagen om elektronisk kommunikation och i offentlighets- och sekretesslagen med ikraftträdande . Det finns mycket mer i detta betänkande, men det återkommer debattörerna till. Med dessa inledande ord, fru talman, föreslår jag att debatten kan börja. 52 (): Jag inleder med ett citat. Det går inte att lära mormor något. 78-åriga barnbarn slet sitt hår när hopplösa mormor ställde femtioelva varför-frågor om Internet och han till slut varken kunde eller orkade svara. Men mormor lät sig inte nedslås. Hon hade både vilja och nyfikenhet och visste att hon också skulle kunna lära sig att använda dator och Internet precis som sina barn och barnbarn. Därför vände hon sig till kommunens bibliotek, , och fick hjälp av personalen att öka sitt digitala självförtroende. mejlar hon och håller nu på att lära sig Skype, där hon kan se och tala med sina nära och kära på nätet. Barnbarnet har för övrigt fått äta upp det där med att det inte går att lära mormor något. i är bara en av de äldre som introduceras i den digitala världen. På biblioteken i pågår nu flera satsningar på att utveckla bibliotekens möjligheter att stödja östgötarnas digitala kompetens, bland annat med hjälp av projektmedel från . Liknande satsningar görs på andra bibliotek i landet. Genom det nationella projektet utvecklas samverkan, metoder och resurser mellan folkbibliotek och folkbildning för att minska de digitala klyftorna i samhället. Men även andra initiativ utanför den offentliga förvaltningen växer fram. Min kollega och jag var och besökte en av Seniornets filialer, den i Roslagen, och hälsade på några av de 8 000 seniorer runt om i landet som är knutna till nätverket och tar sina första steg in i det digitala samhället. På Vuxenskolan i har man framgångsrikt arbetat med studiecirklar som bygger på ett upplägg där deltagarna bland annat får lära sig att sköta bankärenden via nätet och beställa biljetter. Cirklarna heter Data för skrämda nybörjare och har lockat alla möjliga, även deltagare födda . , Punkt SE, har i sitt projekt för alla gett bland annat hemlösa i digitala färdigheter. De har också riktade insatser till ungdomar i kommun i åldern som har liten eller ingen datorvana. Särskild hänsyn tas till de ungdomar som kommer från socialt och ekonomiskt svaga hushåll. Alla dessa exempel är lovvärda, för att inte säga jättebra. Men det räcker inte. Man behöver göra mer. brukar benämnas som en av de främsta IT-nationerna i världen, och vi har mycket att vara stolta över. Det är dock 1,7 miljoner vuxna svenskar som inte använder Internet och så mycket som 3,2 miljoner om man räknar med dem som använder Internet i mycket begränsad utsträckning. Det är inte godtagbart att så många som tre miljoner svenskar står kvar på perrongen när det digitala tåget går, utan vare sig biljett eller någon ny avgång i sikte. De svenskar som inte använder Internet finns i alla samhällsklasser, men det är framför allt äldre och personer med låg utbildning, långtidsarbetslösa och andra i svag socioekonomisk ställning som saknar kunskap om hur man använder Internet. visar i sin undersökning Unga svenskar och Internet, som kom , att hälften av de yngsta i åldern känner att de står utanför informationssamhället. Institutet visar också att barn till välutbildade föräldrar kommer till skolan väl förberedda för att använda Internet, medan många barn till mindre välutbildade föräldrar börjar skolan utan större erfarenheter av Internet. Orsaken står säkert att finna i det faktum att det finns ganska många barn i som växer upp i familjer med svag ekonomi, där inte mycket pengar bli över sedan mat och räkningar är betalda. Om man måste kämpa för att få ekonomin att gå ihop är kostnader för kurser, datorer och bredband lågprioriterade. Om man dessutom saknar kunskapen om Internet är det svårt att se möjligheterna och att uppleva behovet av att kunna gå ut på nätet. Vi rödgröna vill ta ett ordentligt grepp om den digitala klyftan och låta alla svenskar få möjlighet att ta del av det digitala samhället. Vad behöver då göras? För det första måste det till kraftfulla åtgärder för att stärka IT-kompetensen i samhället och ge dem som står utanför en rimlig chans att ta sig in, exempelvis genom statliga resurser till folkbildningsinsatser. Särskilda åtgärder bör riktas mot skolbarn. Det finns knappast andra arbetsplatser där IT används för stora delar av arbetet där man skulle acceptera att behöva boka en apparat, gå till ett annat rum, vänta på sin tur etcetera. Vi vill ha en modern skola för alla elever. Elevernas tillgång till IT är en central del i detta. För det andra vill vi påpeka att tillgången till en bra Internetanslutning är en grundförutsättning för att kunna delta i informationssamhället. Det måste därför finnas goda datakommunikationer, tillgängliga på likvärdiga villkor, över hela landet. För att främja utbyggnaden i gles- och landsbygd vill vi dessutom undersöka möjligheterna att använda mer av de medel som finns tillgängliga inom EU-programmen, inte minst inom landsbygdsprogrammet. Vi vill med andra ord driva en mer framåtblickande bredbandspolitik. När marknaden sviktar måste staten ta ett ansvar och styra utbyggnaden av höghastighetsnät för datakommunikation på ett sådant sätt att hela landet ges likvärdiga utvecklingsmöjligheter. Vi bedömer att den samhälleliga kontrollen över IT-infrastrukturen skulle behöva stärkas. Det är ett välkänt problem med tillträdet till infrastrukturen på IT-området. Regeringen har försökt komma åt detta genom regleringsvägen. Det har inte visat sig vara tillräckligt. Detta har uppmärksammats av , som kräver att vidtar ytterligare åtgärder för att stärka konkurrensen. kom ett beslut från , , om tillträdesreglering av Telias nät som visar på mycket stora problem på bredbandsmarknaden. Vi kan hoppas att det kommer att betyda en bättre fungerande marknad. Men det finns en risk att vi får fortsatta juridiska processer mellan telekombolagen. Nästa regering kan behöva gå vidare. Det är mot denna bakgrund vi har föreslagit att man ska se över möjligheterna för en strukturell separation. Vi behöver en politik för en bättre fungerande marknad som gynnar kunder och leverantörer av telefoni och bredband. Med de avslutande orden vill jag yrka bifall till reservationerna 2 och 4. I detta anförande instämde , och (alla s) samt (). 53 (): Detta betänkande innehåller om jag inte minns fel fem reservationer. Vi står förstås bakom dem, men för tids vinnande nöjer vi oss med att yrka bifall till reservation 3.