prot · GY097 · 2010-10-26 00:00:00 — När det gäller arbetslösheten tycks den gamla borgerliga regeringen ha levt med föreställningen att arbetslösa själva har valt att bli arbetslösa och har för låg arbetsvilja. Det kommer att bli väldigt intressant att se om det arbetssättet kommer att fortsätta nu med en ny borgerlig regering och en ny minister. Som politiker får man ofta frågor, och jag brukar ideligen försöka besvara dem. Speciellt en fråga är hur det kommer sig att två arbetslösa i samma företag har två olika a-kasseavgifter. Jag vill be statsrådet förklara för mig varför två arbetslösa grannar som jobbat vid samma företag först har straffats med sämre a-kassa och sedan har fått höjd skatt. När man diskuterar vid köksbordet kommer man nu också på att det skiljer på a-kasseavgifterna. Det här är helt oförståeligt för de allra flesta. Hur det här systemet skulle kunna leda till fler jobb har regeringen inte alls kunnat svara på. I valrörelsen fick vi i stället svaret på frågan. Först och sedan även statsminister var väldigt tydliga i två olika intervjuer med att huvudsyftet med reformen är att pressa ned lönerna. tycks återigen tro att fler jobb skapas genom att lönerna sänks. Tanken är tydligen att sänkt skatt för oss som har ett arbete successivt överförs till arbetsgivarna genom att löntagarna kräver mindre löneökningar. På samma sätt är det med a-kassan. Den lägre ersättningen tvingar arbetslösa att acceptera ett nytt jobb till dålig lön. Detta nya moderata system är ingenting annat än ett allvarligt insteg i parternas långsiktiga arbete med lönebildningen. A-kassan har traditionellt finansierats via den så kallade arbetsgivaravgiften. Den del i arbetsgivaravgiften som handhar a-kassan har genererat stora överskott. På så vis finns det inga ekonomiska motiv i finansieringen av a-kassan. Jag menar att det enbart är av ideologiska skäl som regeringen valt att införa skillnaderna i a-kasseavgiften. Jag hoppas att statsrådet vill börja sitt viktiga arbete med att ge alla arbetslösa rättvisa och förståeliga förutsättningar i kampen att få ett nytt arbete. Det inkluderar att alla betalar samma a-kasseavgift. 52 Arbetsmarknadsminister (M): I kammaren finns två tydliga alternativ. Det finns Alliansen, som sätter jobben först och satsar på att människor ska vara anställningsbara, som satsar stora resurser på utbildning, på att det ska löna sig mer att jobba. Vi har genomfört flera jobbskatteavdrag som gjort att de allra flesta fått mer kvar i plånboken när skatten är betald. Det har lett till stor frihet och möjlighet att mer bestämma över sin egen ekonomi. Sedan finns det de som satsar mer pengar i budgeten på att höja ersättningarna till dem som inte arbetar, som satsar miljarder på att höja a-kasseersättningarna och ändra systemet. Vi ska ha en bra arbetslöshetsförsäkring, och den ska bli ännu bättre. Jag ser fram emot de förslag som kommer i den utredning som pågår. När det gäller de differentierade avgifterna står regeringen fast vid att de kommer att finnas kvar. Det ska vara en försäkringsmässighet även i arbetslöshetsförsäkringen, för det är fråga om just en försäkring. Grunderna i en försäkring innebär att man har en premie som sätts i förhållande till den risk man löper att drabbas av skada eller, i det här fallet, av arbetslöshet. De signaler jag har fått från arbetsmarknadens parter och det jag sett av avtalsrörelsen är att man har varit ansvarsfull. Man har tagit ansvar. Den svenska modellen fungerar. Man är mån om att hålla arbetslösheten nere. Även om det inte finns någon stark koppling finns det ändå en länk mellan dessa två förhållanden. Därför tycker jag att det kan vara rimligt att ha en differentiering av avgifterna även i arbetslöshetsförsäkringen. Jag kommer att noga följa denna fråga. Jag kommer också att ha kontakt med parterna för att se hur utvecklingen blir på den svenska arbetsmarknaden i det avseendet. 53 (S): Det finns ingen stark koppling mellan differentierade avgifter i arbetslöshetsförsäkringen och lönebildningen, säger arbetsmarknadsministern. Det torde vara dagens understatement. Jag skulle vilja påstå att det inte finns någon koppling alls. Jag har visat på att ekonomer som tittat på frågan motsäger arbetsmarknadsministern. Jag har visat på att en utredning om avtalsrörelsen från sociologiska institutionen i visar samma sak. Man kan läsa , som kom , där det konstateras att det inte finns någon sådan koppling alls. När arbetsmarknadsministern säger att det inte finns någon stark koppling är det ett mycket märkligt sätt att uttrycka att kopplingen inte existerar. Arbetsmarknadsministern tror egentligen inte på en differentiering. Så sent som i valrörelsen talade hon fritt ur hjärtat och sade då att det var orimligt med en sådan skillnad mellan till exempel en hotellstäderska och en akademiker och att orimligheter som inte gick att förklara skulle man inte heller ha. Så sade arbetsministern när hon fortfarande var riksdagsledamot, innan hon blev minister. Arbetsmarknadsministern tror egentligen inte på en differentiering. Ekonomerna tror inte på den. Därför är min fråga: Varför har vi differentierade avgifter? Svaret är väl att regeringen är förblindad av sin teoretiska uppfattning om hur landet ska styras, och syftet med teorin är att man ska påverka lönebildningen även om det inte fungerar. Man vill alltså att en hotellstäderska ska ha högre avgift för att hotellstäderskan tjänar för mycket, och man vill att akademikern ska ha lägre avgift för att akademikern tjänar för lite. Så måste det vara om man tror på den teorin. Arbetsmarknadsministern drog in helt andra saker i denna interpellationsdebatt genom att tala om jobbskatteavdrag. Det har inte med dessa frågor att göra. Man kan dock konstatera att syftet där naturligtvis är detsamma, och där har ju regeringen lyckats eftersom akademikern fått mycket högre jobbskatteavdrag än hotellstäderskan som hotellstäderskan fått en högre avgift. Det återstår för arbetsmarknadsministern att på ett trovärdigt sätt förklara varför man har differentierade avgifter. Vi vet att socialdemokrater och moderater har olika uppfattningar i många frågor, framför allt i arbetsmarknadspolitiken. Ofta är de olika uppfattningarna lätta att förstå. vill driva in samhället på en väg där det är större skillnader mellan folk, där hotellstäderskans lön är mycket lägre än akademikerns, och de vill dessutom öka skillnaderna. Vi vill ha ett sammanhållet samhälle där löneskillnaderna minskar, där alla människor ska kunna leva på sin lön och därmed leva ett drägligt liv. Vi vet att skillnaden finns, och jag förstår att det teoretiska syftet med den differentierade avgiften var att nå just det målet. Men om avgiften inte tjänar sitt syfte, varför ska ni nödvändigtvis ha den kvar? Är ni så förblindade av era teorier att verkligheten inte spelar någon roll? Väljer ni alltid kartan före verkligheten? Struntar regeringen helt i fakta och forskning? I någon mening hade det faktiskt varit lättare att diskutera med arbetsmarknadsministern om denna åtgärd hade tjänat syftet att öka skillnaderna, men den gör ju inte ens det. 54 (S): Det är bra att ministern är så tydlig i kammaren. Det finns två olika modeller . talar inte längre om ett systemskifte. Man genomför ett systemskifte. Klyftorna ökar, omfördelningen minskar, fackföreningarna försvagas. Vi socialdemokrater ställer inte upp på den samhällssyn som säger att man antagligen måste ha massarbetslöshet eller orättvisa villkor, lägre löner eller försämrad trygghet. Vi känner ett som kan mycket bättre än så, men då krävs att politiken vänds rätt. Regeringen har infört differentierade avgifter i a-kassan. Mest betalar de som löper störst risk att bli arbetslösa, ofta de lägst avlönade. Därför betalar en kallskänka eller hotellstäderska i a-kasseavgift medan en ingenjör eller läkare betalar . Det är djupt orättvist och en fördelningspolitik som vi inte ställer upp på. Den är svår att förklara, och dessutom ger den inte fler jobb. Vi måste också tänka på konkurrenskraften. Hur går det när vi nu ska locka in fler unga i lärlingsutbildningar, kanske till industrin? Kommer man att vilja söka sig till jobb där risken för att bli arbetslös eller skadad är högre och där även avgifterna är högre? Kommer man verkligen att göra det? Dessutom drabbas arbetslösas familjer indirekt av en orättfärdig a-kasseavgift. 55 (S): Jag förstår att arbetsmarknadsministern avstår från den här debatten och inte vågar och vill ta den. När man varken kan försvara eller förklara sin politik backar man nämligen undan. När man varken kan försvara eller förklara sin politik sitter man kvar. När man varken kan försvara eller förklara sin politik står man inte upp för det medborgarna kan kräva. Denna kammare är till för att man ska försvara och förklara sin politik så att medborgarna ska kunna ta ställning till de olika politiska initiativ som finns i det här landet. Medborgarna ska kunna ta sitt demokratiska ansvar och veta vad det är de röstar på. Jag har ställt ett antal frågor till arbetsmarknadsministern. Det finns en stor osäkerhet när det gäller vad regeringen egentligen vill, vad regeringens politik egentligen syftar till och om regeringen ens själv förstår sin politik. Jag har fått svar här i kammaren . Regeringen kan inte försvara och kan inte förklara sin egen politik. Det här är synnerligen anmärkningsvärt, och det är oerhört viktigt för svenska folket att få ta del av detta. Vi leds av en regering som har en arbetsmarknadspolitik som inte håller måttet. Vi kan se det i statistiken, och vi kan konstatera att man inte har lyckats med sin uppgift. Vi ser att regeringen i sina budgetprognoser själv konstaterar att den inte lyckas hantera arbetslösheten ens . Den lyckas inte . Man tror inte ens själv på sin egen politik, och man kan inte försvara den eller förklara den. I stället drar man sig ur debatten. Jag tycker att det är tråkigt, men jag tackar i alla fall. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 23 § Svar på interpellation 2010/11:11 om lagen om anställningsskydd 56 Arbetsmarknadsminister (M): har frågat mig om jag avser att ta några initiativ i frågan om lagen om anställningsskydd. Min och regeringens utgångspunkt är att den svenska modellen utgör en god grund för en väl fungerande arbetsmarknad. Regeringen är mycket tydlig med att människor ska känna trygghet på jobbet. När det gäller lagen om anställningsskydd ser jag inte behov av att göra några större förändringar. Regeringens främsta mål är att föra mot full sysselsättning. Vi vill att alla som kan arbeta också ska kunna få ett jobb utifrån sin arbetsförmåga. Vi har haft en djup ekonomisk kris, men växer jobben till. Vi vill förhindra att arbetslösheten biter sig fast. Det finns inte skäl till några större förändringar av arbetsrätten, men det finns skäl att titta på vissa grupper, till exempel unga, som kan möta svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Regeringen vill också göra så att fler små företag ska våga anställa. Mot den bakgrunden anser regeringen därför att det finns skäl att genomföra mindre justeringar av gällande regler. Regeringen har i budgetpropositionen aviserat vissa åtgärder som vi vill vidta på det arbetsrättsliga området. Jag vill särskilt nämna inrättandet av lärlingsprovanställningar som ska underlätta ungas, ungdomar , inträde på arbetsmarknaden. Därutöver ska arbetsgivarnas kostnader vid tvist om uppsägning begränsas. Regeringen var tydlig med denna inriktning före valet genom det gemensamma valmanifestet, och jag är tydlig med detta här . 57 (S): Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret. Den fråga som jag ställer i min interpellation, om arbetsmarknadsministern avser att ta några initiativ i frågan om lagen om anställningsskydd, är ytterligare en fråga vi har debatterat ett par andra sådana frågor där det finns en osäkerhet om var regeringen egentligen står och vad regeringen egentligen vill. Det är grunden till att jag ställde den här interpellationen. Den främsta orsaken är naturligtvis att det här är en fråga som har kännetecknats av myter och missuppfattningar. Det är en fråga som har kännetecknats av att partier har bytt ståndpunkt. var med en gång och drev igenom anställningsskyddslagen tillsammans med oss socialdemokrater. hör de till dem som är beredda att riva upp lagen. var tidigare lagens skarpaste kritiker. Den rollen har övertagits av . När det gäller och deras ståndpunkt känns det osäkert vad den moderatledda regeringen egentligen vill med anställningsskyddet. Det är det jag vill försöka reda ut här. Arbetsmarknadsministern svarar att regeringens utgångspunkt är att den svenska modellen utgör en god grund för en väl fungerande arbetsmarknad. Då kan det finnas en annan fundering: Kan det vara på det sättet att man inte vill ändra lagen om anställningsskydd i någon drastisk mening därför att man har insett att man med de små stegens tyranni så att säga ändå kan uppnå samma effekt, det vill säga en otrygghet för den anställde? Då finns det anledning att fundera lite grand över hur regeringen i realiteten ser på anställningsskyddet och den svenska modellen. Då kommer vi in på den EU-kritik som finns. EU har kritiserat för att den lagstiftning som regeringen har infört kan skapa missbruk av visstidsdirektivet. Vi kommer in på förslag om förlängda provanställningar som är en av de otryggaste anställningsformer vi har. Vi kommer in på frågan om att man funderar på att förändra reglerna för uppsägningar och arbetsgivarnas kostnader när det gäller uppsägningar. Då uppkommer återigen frågan om det är för arbetsgivaren riskfritt att vidta uppsägningar och om det påverkar anställningsskyddet menligt för den anställde. Det finns nog all anledning att tro att det är på det sättet. Då skulle jag vilja ställa frågan till arbetsmarknadsministern: Om det nu är som det framgår av svaret, att regeringen tycker att folk ska känna trygghet på jobbet, hur kan man då förklara att man till och med går emot när det gäller tryggheten för visstidsanställda och att man öppnat upp för missbruk av visstidsdirektivet? Hur motiverar man det när nästan samtliga unga i det här landet saknar anställningsskydd? Till exempel har TCO i en utredning påvisat att i stort sett ingen av unga arbetslösa som mist sin anställning varit skyddad av lagen om anställningsskydd. Man har så otrygga anställningar. Hur kan det komma sig att man vill göra den gruppen unga ytterligare mer otrygga med att förlänga provanställning som är den anställningsform som innebär absolut mest otrygghet? Hur kan det komma sig att man vill förändra maktbalansen och införa möjlighet till uppsägning utan risk för arbetsgivaren? Hur kan man förklara de här förändringarna, som i och för sig är små, om man vill upprätta trygghet på jobbet? Det här skulle jag vilja ha svar på från arbetsmarknadsministern utifrån att man säger att man försvarar den svenska modellen och lagen om anställningsskydd. Hur går det ihop med de här förändringarna, de här små stegens tyranni, som förändrar maktbalansen och tryggheten på arbetsplatserna? 58 (M): Det här är en mycket viktig interpellationsdebatt. Den handlar om den svenska modellen. Det handlar i grunden om den balans som krävs på en arbetsmarknad där företag ofta visar behov av flexibilitet och där man som anställd och arbetstagare vill känna en trygghet på arbetsmarknaden. Den analysen har varit central i alliansregeringens besked till väljarna, att man står bakom en svensk modell. Därför måste jag säga att jag i den här debatten blir aningen förvånad över att , Socialdemokraterna, försöker att ge en bild av att det har funnits en osäkerhet från alliansregeringen. Redan inför exempelvis valet redogjorde Alliansen tydligt för att man såg möjligheter till att gå fram med en visstidsanställning. Jag minns att många socialdemokrater då tyckte att man behövde minska antalet visstidsanställningar och tittade mycket noggrant på den typ av visstidsanställning som Alliansen sedan presenterade. Inför valet var det samma tydliga besked från Alliansen. Man står bakom den svenska modellen, som man överlag tycker fungerar bra, men ser ett problem med att många ungdomar har svårt att få in en fot på arbetsmarknaden och menar att det därför kan vara värt att pröva en lärlingsprovanställning. Det är tydliga besked till väljarna. Det är besked som väljarna uppskattat och belönat med ett stort väljarstöd. Den intressanta frågan, om vi ska tala om osäkerhet, handlar snarare om vad det rödgröna beskedet är. Där har vi tidigare kunnat konstatera att det har funnits olika linjer när det gäller undantag för småföretag från lagen om anställningsskydd. Vi har kunnat konstatera att man vill göra ingrepp i den svenska modellen med att lagstifta om rätt till heltid och så vidare. Kanske är frågan om det rödgröna beskedet nu överspelad med tanke på att den rödgröna alliansen har fallit ihop . Men det vore intressant om i den här interpellationsdebatten kunde redogöra för ytterligare positionsförändringar som kan vara på gång inom socialdemokratin med anledning av att man nu kommer att ha ett eget utvecklingsområde. Jag tycker att det är välkommet med ett så tydligt stöd för den svenska modellen från arbetsmarknadsministern. I arbetsmarknadsutskottet ser vi fram emot ett förslag om lärlingsprovanställning. Vi tror att det är oerhört viktigt att hitta nya metoder för att få in ungdomar på arbetsmarknaden. Vi har redan sänkt arbetsgivaravgiften för ungdomar, vi har en rejäl satsning på skolan, vi har rejält med coachningsstöd ifrån Arbetsförmedlingen och så vidare. Men en pusselbit saknas, och det är möjligheten till fler lärlingsanställningar på svensk arbetsmarknad, så det vore mycket välkommet. 59 Arbetsmarknadsminister (M): För att det inte ska råda någon som helst osäkerhet i den här frågan är det väldigt viktigt att vara tydlig, för det sprids mycket myter och missuppfattningar, och då menar jag kanske framför allt från oppositionens sida, när det gäller regeringens ambitioner på det här området. Det är viktigt med ett starkt anställningsskydd. Det är viktigt för alla som är anställda i . Det finns anställningsskyddsregler i hela som är lite olika utformade, och vi är också förbundna, bland annat av , att ha ett skydd mot godtyckliga uppsägningar. I har vi en fungerande modell med dispositiva regler där parterna har ett stort ansvar och hanterar det på ett väldigt bra sätt, skulle jag vilja säga. Problemet för människor är inte att sluta sin anställning. Problemet, och min utmaning, är att fler ska få en chans att komma in på arbetsmarknaden. Det är det som är regeringens mest prioriterade fråga. Med detta sagt vill jag också nämna någonting som var inne på när det gällde lärlingsprovanställningar. Vi tror att det är oerhört viktigt, precis som också underströk, att minska trösklarna för unga människor att ta sig in och få sitt första jobb. Därför kommer vi att lägga fram ett förslag om att unga ska kunna erbjudas en lärlingsprovanställning med ett utbildningsinnehåll. Vi tror att det möjliggör för flera ungdomar, framför allt för dem som inte har pluggat vidare på högskola utan som har en praktisk begåvning och ett praktiskt intresse, att komma in och få ett jobb. Som bekant ser och regeringen olika på om reglerna om tidsbegränsade anställningar i LAS är förenliga med visstidsdirektivet. Det är inte så att vi har ett beslut från kommissionen. Regeringens utgångspunkt är att vi har förenliga regler. Och vi har svarat till kommissionen . väntar vi på kommissionens svar om de kommer att gå vidare med ett motiverat yttrande eller inte. Men när det gäller lärlingsprovanställningarna ska vi framöver ta fram ett detaljerat förslag att lägga på bord om hur de ska se ut. Det är självklart regeringens utgångspunkt att alla förslag vi lägger fram ska vara förenliga med gällande EU-rätt. 60 (S): Arbetsmarknadsministern säger att oppositionen sprider myter om regeringens position när det gäller lagen om anställningsskydd. Jag skulle vilja påstå att vad jag försöker göra är att bringa klarhet i oredan. Det är det som är hela min ambition. I tidningen , som kom , kan man läsa att i stort sett hela den moderata riksdagsgruppen hävdar att lagen om anställningsskydd borde sägas upp eller göras om helt och hållet. Då kan man naturligtvis börja fundera på om i stort sett hela den moderata riksdagsgruppen, inklusive , och hela regeringsalliansen, möjligen då med ett litet undantag av arbetsmarknadsministern, har en ståndpunkt och arbetsmarknadsministern har motsatt ståndpunkt. Det är klart att då handlar det inte om att oppositionen sprider några myter, utan då handlar det om att vi naturligtvis vill ha en klarhet i vad det är som gäller. Är det den moderata riksdagsgruppen, är det , är det vem är det som kommer att sätta dagordningen framöver? Det skulle jag vilja ha reda på. Och det är inga myter vi sprider. Under förra mandatperioden hade jag ett antal debatter med den tidigare arbetsmarknadsministern, och den tidigare arbetsmarknadsministern sade att han ställde upp på lagen om anställningsskydd. Men han hann knappt säga det förrän näringsministern sprang och sade någonting annat. Det är klart att då uppstår den här oklarheten som gör att man måste få ställa frågan vad regeringen vill egentligen. Det är ingenting konstigt med det. Jag kommer inte ihåg om jag såg bild på tidningsuppslaget, men jag såg i alla fall en väldig massa moderata ledamöter. Jag ska se efter sedan om jag hittar där. Jag kommer inte ihåg om han var med. Det var den ena frågan. Den andra frågan uppstår i och med de frågor jag ställer. säger ministern visserligen att regeringens position är att det inte finns någon skillnad mellan regeringens uppfattning om visstidsdirektivet och , men då undrar jag om vi har läst samma dokument. är ju oerhört tydlig i sin kritik av regeringen. Jag hoppas verkligen att arbetsmarknadsministern kommer att lyssna på kritiken och se till att slopa möjligheten att stapla visstidsanställningar på varandra. I artikeln i som jag hänvisar till säger arbetsmarknadsministern, som svar på att den större delen av riksdagsgruppen har en diametralt motsatt uppfattning mot arbetsmarknadsministerns när det gäller lagen om anställningsskydd, att det troligen beror på att de är okunniga om hur svensk arbetsmarknad fungerar. Och det stämmer säkert. Jag kan nog tänka mig att okunnigheten är stor i den moderata riksdagsgruppen, men bekymret uppstår när det gäller vad arbetsmarknadsministern menar med det egentligen. Är det så att hon menar att de är okunniga om de åtgärder vi tänker vidta mot möjligheten att stapla visstidsanställningar på varandra, möjligheten att förlänga provanställningar, möjligheten för arbetsgivarna att säga upp utan risk? Det gör att man har spelat bort möjligheterna att med lagen om anställningsskydd skapa trygghet på arbetsmarknaden. Är det den okunnigheten som ministern avser, eller vilken okunnighet är det ministern avser? Det som naturligtvis blir nästa steg i den här frågan är om man bara har funnit en ny metod att skifta maktbalansen, för alla måste väl se att om man gör alla de förändringar som man nu aviserar kommer det knappt att finnas någon som är fast anställd kvar, vilket egentligen är grundregeln för att den svenska modellen ska kunna fungera. 61 (M): Man kan bli aningen fundersam när man lyssnar till , Socialdemokraterna, som återigen försöker i någon mening får man nog ändå säga kämpandes ge en bild av att det finns så enormt oklara besked från Alliansen om den svenska modellen och den svenska arbetsmarknadslagstiftningen. Trots tydliga besked inför valet och trots tydliga besked inför valet om exakt de förändringar som vi ser framför oss att göra på det här området, verkar man vara inne på att det ska finnas någon annan mörk och hemlig agenda. Men jag är ledsen, det där spöket existerar inte, .