prot · GX0985 · 2010-03-10 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . vice talmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget som suppleant i socialutskottet. Kammaren biföll denna avsägelse. vice talmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget som suppleant i kulturutskottet. Kammaren biföll denna avsägelse. 3 § Anmälan om kompletteringsval till socialutskottet och kulturutskottet vice talmannen meddelade att Moderata samlingspartiets riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält som suppleant i socialutskottet och som suppleant i kulturutskottet. vice talmannen förklarade valda till suppleant i socialutskottet () suppleant i kulturutskottet () 4 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositioner 2009/10:122 till civilutskottet /10:123 till socialutskottet /10:132 till finansutskottet /10:136 till utbildningsutskottet Redogörelse /10:ER1 till utrikesutskottet Motioner 2009/10:Ub4 och Ub5 till utbildningsutskottet /10:U7 till utrikesutskottet /10:Fi5Fi7 till finansutskottet EU-dokument KOM(2010)61 till justitieutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . KOM(2010)65 till trafikutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . KOM(2010)2020 till finansutskottet 5 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2009/10:UU9 betänkande 2009/10:AU6 6 § Försörjningskrav vid anhöriginvandring Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2009/10:SfU12 Försörjningskrav vid anhöriginvandring (prop. 2009/10:77). 1 (): Vi har här i kammaren slutdebatterat och kommer att votera om ett ärende där regeringen och riksdagsmajoriteten haft minimalt intresse av att lyssna in stora organisationers kritik, nämligen det så kallade Lavalärendet. Fackliga organisationers kunskap och oro har regeringen bortsett från. Den svenska arbetsmarknadsmodellen löper risk att bortmanövreras. Det kommande ärendet, SfU12, Försörjningskrav vid anhöriginvandring, får samma behandling av regeringen och utskottsmajoriteten. Kraftfull kritik från remissinstanserna bortses från, trots att den tycks vara näst intill samfälld. Den svenska välfärdsmodellen löper risk att utsättas för ett systemskifte. Genom betänkandet Försörjningskrav vid anhöriginvandring införs vad som brukar kallas en främmande fågel i det svenska välfärdssystemet. För en utvald grupp ska ställas krav på försörjning motsvarande heltidsarbete samt på att personen som önskar sammanstråla med sina nära och kära ska uppvisa hyreskontrakt för bostad av viss storlek och standard. Den grupp som i detta läge berörs av regeringsförslaget och utskottsmajoritetens förslag är en grupp som har en svag ställning i det svenska samhället. Personerna som berörs är också redan hårt drabbade före sin ankomst till . Det handlar om invandrade med uppehållstillstånd som ännu inte fått fotfäste på arbetsmarknaden och som inte har fått egna ekonomiska förutsättningar att kunna skaffa eller erhålla kontrakt på egen bostad. Två skäl tycks vara avgörande för utskottsmajoritetens förslag. För det första sägs att integrationspotentialen blir bättre med de uppställda kraven. Vi känner igen argumentationen. Trygghet förlamar, som högerns företrädare brukar säga. Hungriga vargar jagar bäst. För det andra är det få andra EU-länder som inte har ställt upp försörjningskrav, och gällande EU-regler förbjuder inte att ställa upp försörjningskrav vid anhöriginvandring. Argumentationen är ihålig. Vad gäller integrationsmöjligheten påtalar flera tunga remissinstanser att uppställda krav knappast ökar integrationsförutsättningarna i det svenska samhället. Arbete, bostad, sociala kontakter, kunskap om samhället och många andra kriterier ger ökade integrationsförutsättningar. Om detta är vi säkert överens. Men om man ställer krav som de som föreslås löper man i stället risk att försvåra integrationen för väldigt många. Att inte få sammanstråla med nära och kära kan knappast skapa förutsättningar för bra integration. Att oro hämmar tycks inte finnas i högeralliansens argumentationslinje. Med nuvarande arbetsmarknads- och bostadsförutsättningar förslaget föreslås träda i kraft , löper många av de berörda risk att stå långt utanför arbetsmarknaden och även den krympande bostadsmarknad som finns på många orter. Remissinstanserna har påtalat problematiken, men regeringen och utskottsmajoriteten tycks blunda. och de nordiska länderna har i många stycken en välfärdspolitik som ligger i framkant i förhållande till jämförbara länder. De nordiska ministerkollegerna talar i globaliseringsdebatten om den nordiska modellen som ett vinnarkoncept i globaliseringen. Vår generella välfärdsmodell står stark i internationell jämförelse. Med argumentationen att vi måste efterlikna övriga EU kan vi konstatera att utskottsmajoriteten öppnar för att lämna den svenska välfärdsmodellen och anpassa oss till den mer kontinentala. De vackra orden om den svenska välfärdsmodellen klingar falskt från de fyra regeringspartierna. Det är inte svårt att läsa mellan raderna att de små allianspartierna reagerat på högerinslaget i propositionen. gjorda uttalanden går stick i stäv med det grundläggande i att kräva försörjningskrav vid anhöriginvandring. Men tidigare utfästelser tycks väga lätt i dagens debatt. De i betänkandet uppräknade undantagen visar att systemet med försörjningskrav skapar problem. På flera sidor i betänkandet räknas undantag upp som ska mildra de grundläggande tankarna. Denna problembild har påtalats av den handläggande myndigheten, som i remissvar påtalat de näst intill orimliga konsekvenser som skapas. Många ställer sig också frågan om förslaget inte bara handlar om signalpolitik. I motionstext och i reservationsutlåtanden från s, v och mp markeras vad införandet av en främmande fågel i välfärdspolitiken kan innebära. Vi yrkar därför avslag på propositionen i enlighet med reservation 1. Som ett markerat andrahandsyrkande, i det fall riksdagsmajoriteten fattar beslut om genomförande av försörjningskrav vid anhöriginvandring, bör en justering göras för att mildra dess effekter i enlighet med reservation 2. Det kan inte anses rimligt att personer med familjeband ska hållas åtskilda som kan sträcka sig upp mot fem . Denna systematiska familjesplittring borde föranleda inte minst att fundera över konsekvenserna i förhållande till den debatt som partiet i övrigt för när det gäller familjesammanhållning. De som följer utvecklingen vad gäller den svenska välfärdspolitiken och vad som brukar kallas den svenska modellen har kanske skäl att ställa sig frågorna: Finns det fler grupper som ska inrymmas i motsvarande försörjningskrav för att få återförenas till ett gemensamt och tryggt liv? Finns det mer på agendan? Till betänkandet har fogats motioner från den allmänna motionstiden. I motion Sf276 lyfts frågan om kvinnors utsatthet och den så kallade uppskjutna prövotiden fram. Utskottet har i ett tidigare betänkande lyft fram frågan och konstaterar att i sitt regleringsbrev anmodats att förelägga underlag och statistik för att en bedömning av reglerna ska kunna göras. Alltför många signaler har framkommit för att inte vidta åtgärder mot dem som utnyttjar kvinnors utsatthet i migrationsprocessen. Många kvinnor drabbas svårt av gällande lagstiftning och rättsordning. Vi förväntar oss därför att regeringen skyndsamt analyserar utvärdering och vidtar erforderliga åtgärder i enlighet med skrivningarna i betänkandet. Propositionen Försörjningskrav vid anhöriginvandring visar sig ha så många undantag och frågetecken att den aldrig borde ha förelagts . Gruppen som berörs är redan svårt drabbad i många stycken, och effekterna av förslagen späder på ytterligare. Gruppen tycks även, genom alla uppräknade undantag, bli förhållandevis liten. Genom förslaget blir man härigenom än mer utpekad och negativt särbehandlad. De integrationspolitiska effekterna ifrågasätts starkt av remissinstanserna. Förslaget innebär en olycklig förändring av den svenska välfärdsmodellen. Jag yrkar därför än en gång bifall till reservation 1 och som ett andrahandsyrkande, vid avslag på denna reservation, bifall till reservation 2. (Applåder) I detta anförande instämde , , , och (alla s). 2 (): Så har då den här regeringen släpat ett av sina sista förslag till kammaren. Det är ett förslag som är såväl kränkande som misstänkliggörande. Det är ett förslag som är repressivt, som så många tidigare som man har fört hit. Det är ett förslag som dessutom är relativt meningslöst och kontraproduktivt. Det är en märklig blandning man har lyckats få till den här gången. Jag vill inleda med att yrka bifall till reservationerna 1 och 3, så att jag inte glömmer det, och instämma i alla de övriga reservationerna har avlämnat. Jag vill dessutom tacka för ett utmärkt anförande. Låt oss börja med att se vad remissinstanserna egentligen säger, precis som tidigare talare gjorde. Man måste inte lyssna på dem. Man måste inte lyssna på dem som vet vad de talar om och vad de som arbetar på fältet tycker. Man kan bortse från det om man har andra motiv än vad de som är mest insatta tycker är bäst. Vi ska också återkomma till det. säger: avstyrker i sin helhet utredningens förslag att ett försörjningskrav ska införas som huvudregel för att uppehållstillstånd på grund av anknytning till person ska beviljas en utlänning. Man talar där om utredningens förslag, och jag ska återkomma till skillnaden, men det är ganska tydligt i Rädda Barnens remissyttranden att man visserligen tycker att det är bra att barn nu undantas, men man är ändå emot försörjningskravet. gör en genomgång. På åtminstone tre punkter har det också bäring på det förslag vi diskuterar. avstyrker förslaget om försörjningskrav. Man skriver: I och med förslaget läggs en betydande del av statens ansvar för integrationen på enskilda individer. visar att mot bakgrund av den individuella och strukturella etniska diskriminering som finns på bostads- såväl som arbetsmarknad är detta orimligt. Vidare skriver man: Inget i betänkandet påvisar eller bekräftar ett samband mellan försörjningskrav och förbättrad levnadsstandard varken för anhöriga eller anknytningspersoner. Förslaget hyser en stor inkonsekvens i förhållandet mellan att ställa krav för att främja integrationen (och motverka till exempel trångboddhet), och då åtskilliga undantag som kan göras. Låt oss gå vidare. För en gångs skull tänker jag inte låta ministern komma undan de ganska tunga remissinstanser som finns. TCO skriver i ett brev till utskottet: En grundläggande ingrediens i en bra etablering i är att anknytningspersonerna får möjlighet att återförenas med sina anhöriga. Att inte tillåta anhöriga att komma till innan gått är att märkbart försvåra en god etablering i . Förslaget om försörjningskrav bygger inte heller på vetenskaplig grund och regeringen har på intet sätt belagt att ett försörjningskrav kommer att leda till en snabbare etablering. Så där kan man fortsätta . Jag utgår ändå från att regeringen har tagit del av remissyttrandena även om den bortsett från de väsentliga delarna av dem. Jag tänker inte trötta kammarens ledamöter, även om jag gärna skulle trötta regeringen , med att fortsätta att rada upp de remissyttranden som finns. I stort sett ingen av de remissinstanser som har yttrat sig är för förslaget. Alla de tunga instanser som har yttrat sig är emot. Man ska vara väldigt försiktig med guilt by association, och jag menar verkligen det, det vill säga att göra några skyldiga på grund av vilka som håller med dem. Men frågan måste ändå ställas om vilka som har varit tillskyndare till regeringens förslag. Fundera över vilka det är som har jublat . Inte är det några som arbetar med de här frågorna och vet någonting om dem. Jag sade att detta är ett repressivt förslag, och det är inte det första. Vi har sett en lång rad förslag från den här regeringen som har varit repressiva i den meningen att man ska öka pressen och trycket på den enskilde. Det är som om det är den enskilde som själv är skyldig till sitt utanförskap och som ska skyllas för sitt utanförskap, den diskriminering som drabbar och för att den ställs utanför rätten till bostad, arbete och utbildning. Det som gäller på det migrationspolitiska området är: Det är bäst att du bevisar att du inte ljuger, för annars kommer vi att tro att du gör det. Det tycks fortfarande vara grunden för asylprövning i det här landet. Det gäller också för integrationspolitiken, som den här ministern inte bär ansvar för men ändå nu är inne och tafsar en del på. Man gör den enskilde skyldig till att ha blivit placerad utanför, utstött och diskriminerad. Jag ser fram emot den debatt vi ska ha här i kammaren om integrationspolitiken och etablerandet av flyktingar. Jag sade att det var kränkande och misstänkliggörande. Det är som om flyktingar och asylsökande behövde särskilda incitament för att vilja söka bostad och arbete. Är det verkligen så det fungerar? Är det verkligen så det är? Vad skiljer de asylsökande som har kommit till från alla oss andra som gör att de behöver särskilda incitament, särskild stimulans, särskilt tryck och särskild press för att vilja söka bostad och arbete? Inte är det väl så att det bara är risken för att fällas för diskriminering som gör att man avhåller sig från att inkorporera även andra grupper i förslaget? Vore det så framgångsrikt som regeringen säger sig tro att det är skulle man väl skilja också arbetslösa makar från varandra. Den som blir ställd utan bostad ska inte få leva med den som den älskar och vill leva med, så att den ser till att skärpa sig lite och skaffa en bostad. Det kan väl ändå inte bara vara det skälet att man inte vill fällas för diskriminering? Det måste väl också vara någonting annat, nämligen att man inte tror att det är verkningsfullt eller att man inte tycker att man kan göra så mot fina infödda svenskar. Men mot asylsökande kan man tydligen göra det. Som tidigare talare tydligt sade finns det två argument för det här förslaget. Det ena är att det ska ge en bättre integration, ett incitament för arbete och bostad. Det andra är EU-harmoniseringen, och det ska jag återkomma till. Om det här förslaget nu genomförs, hur många är det som då tror att det kommer att låta helt annorlunda i våra svenska förorter där många asylsökande och flyktingar bor? Jag undrar hur många det är som tror att man i trångbodda lägenheter i efter kommer att få höra: får jag väl sluta att sitta här och tro på fredagsmys. Jag får väl ge mig ut och leta efter en bostad, eftersom jag annars inte får hit min familj? Jag undrar hur många det är som tror att man i plötsligt inser: Jamen, herregud, jag kan ändå inte spela Monopol med min fru. Det är bäst att jag går ut och letar efter ett jobb? Ärligt talat, det måste vara bakgrunden till att förslagen ändå tas fram. Man vill ha en förändring i verkligheten, eller hur? Det är i varje fall så man argumenterar. Jag tror ärligt talat inte att förändringen kommer att se ut på det sättet. Jag tror att remissinstanserna som har yttrat sig om detta har rätt i det här fallet. Det är inte en integrationspolitiskt positiv sak att införa ett försörjningskrav. Jag tror att det är precis tvärtom. Om man inte får leva nära den närmsta, den man valt att dela sitt liv med, blir det nog inte lättare utan svårare att känna den trygghet man behöver för att ge sig ut på arbetsmarknaden och den styrka man behöver för att försöka överkomma diskriminering och skaffa sig en vettig bostad. Det är vad jag menar med att det är kontraproduktivt. Så är det också ganska meningslöst. Det är klart att man måste välkomna alla de undantag som införs och att inte alla drabbas av samma repressiva politik utan att ganska många och stora grupper undantas från regeringsförslaget. Det är väl ett resultat av att ett eller några partier har motarbetat och deras inställning i frågan och att inte har fått ut all sin repressivitet i just det här förslaget. får man konstatera att med så många undantag är det ganska få som omfattas. Då får man väl inga större integrationspolitiska effekter ändå om det nu var det man trodde att man skulle få. Detta är kontraproduktivt och meningslöst. Det är kränkande och misstänkliggörande mot dem som kommer hit och det är ytterligare ett i raden av repressiva förslag. Jag tror, fru talman, inte att det är något av dessa argument vare sig det som anfördes om att det skulle vara integrationspolitiskt viktigt eller själva EU-harmoniseringen som är huvudförslagen. Jag tror att det handlar om att skicka signaler. Signalen ska gå ut till dem som funderar på hur de kan fly, vart de kan fly och var de kan bygga en framtid. De ska få en liten påminnelse om att det inte är så roligt som de tror att söka sig till : Det är inte så kul som du tror att komma till , för det är inget lätt liv här! Men den signalpolitiken kan väl ändå inte vara huvudpoängen. Eller är den det? Den frågan behöver migrationsministern svara på. Vi har tidigare haft en rad olika debatter här i kammaren där , som är ansvarig minister, inte har velat svara på frågor. Det har rört väpnad konflikt. Är det krig i eller ? Ingen aning, fråga någon annan! Det blir svaret. Hanteras hbt-flyktingars rättigheter på det sätt som lagstiftaren menade i utlänningslagen? Tas kvinnors asylskäl på det allvar som vi avsåg när vi stiftade lag? Ingen aning, fråga någon annan! Synnerligen ömmande omständigheter är inte det ett lite för snävt uttryck i den svenska utlänningslagen för att de vi vill ska få chansen att stanna i faktiskt ska få det? Fråga inte mig, fråga någon annan! Fråga dem som ska tolka lagen! Dessutom har detta återkommit, och återkommer , som ett bärande argument: Fråga inte mig, fråga EU! Vi måste ju harmonisera. Vi måste göra som de andra gör oaktat om det är positivt eller negativt. I mitt möjligen dunkla men ändå sinne framträder bilden av vad det är som pågår. Vi ser just nu ett tåg som rusar i fel riktning. Det är EU-tåget, där harmoniseringen är den lysande stjärna man följer. Hastigheten avgörs bara av hur mycket de främlingsfientliga krafterna får inflytande över dagordningen för tillfället. Konduktör på det tåget är och domarna i domstolarna. Alla undrar förstås: Vart tog vägen? Han är ju migrationsminister och den som ska styra svensk migrationspolitik. Han står där på perrongen. Han är nedvärderad till signalist. Han står där, men han får inte ens ge signal om när tåget ska gå. Han ska ge helt andra signaler. Han ska ge signaler till människor: Det är ingen idé att du hoppar på EU-tåget. Stanna där du är! Här är det inte roligt att vara. Det är inte så roligt som du tror. Låt mig konstatera att detta är ett av de sista förslagen som den här regeringen har släpat till kammaren. är det att byta regering och att i grunden byta riktning på svensk flyktingpolitik. tänker vi lämna kvar på perrongen. 3 (): Jag vill börja med att instämma i vad de två tidigare talarna har sagt. Vår migrationsminister brukar påstå att vi är splittrade i oppositionen. Men vi är inte alltid splittrade, och är vi mycket enade. Det är svårt att komma efter två talare som redan har tagit upp alla viktiga frågor i betänkandet. Jag måste därför hitta någon annan vinkling för att det inte ska bli för mycket upprepning. Det jag i huvudsak tänker på är att vi har en ny utlänningslag. Den har trätt i kraft alldeles . Den är ny sedan man införlivade skyddsgrunds- och asylprocedurdirektiven i svensk rätt. Vi vet inte alls hur de nya skrivningarna kommer att tolkas av domstolen. Kommer det att bli striktare? Kommer det att bli mindre strikt? Eller blir det ingen ändring alls? Vi har delat upp de asylsökande i flyktingar alternativt skyddsbehövande och övriga skyddsbehövande. Vi har också den grupp kvar som får stanna på grund av synnerligen ömmande omständigheter. Det förslag vi har är det första som utgår från de nya skrivningarna i utlänningslagen. När vi antog den nya lagen skrev regeringen i propositionstexten att man ansåg att den överensstämmer med enligt praxis gällande svensk rätt. Det är det jag och vi måste utgå ifrån när vi gör våra bedömningar i frågan. Regeringen förväntar sig alltså ingen skillnad i bedömningen av asylärenden trots att skrivningarna i lagen är rätt så annorlunda . Vi får väl se hur det blir med den saken när tolkningen också ska harmoniseras mellan medlemsstaterna. Men utgår jag, som jag sade alldeles , från den bedömning som regeringen gjorde när vi antog texten. Å andra sidan har vi precis fått veta att menar att det är ett brott mot de mänskliga rättigheterna att utvisa en man från till . Det handlar om en regimkritisk man som kom till . blev avvisningen inhiberad. har kommit med ett utslag som säger att det var ett brott mot de mänskliga rättigheterna. Frågan är om svensk rätt kommer att ta större hänsyn till beslut . Frågan är också om medlemsstaterna i och med den harmoniserade flyktingpolitiken kommer att ta större hänsyn till än de svenska myndigheterna har gjort. Vi vet alltså ingenting om hur tolkningen kommer att se ut . Därför vet vi inte heller riktigt vilka som kommer att innefattas i förslaget när det väl börjar gälla. Jag vill påminna om att debatten gäller försörjningskrav vid anhöriginvandring. 5 (): Jag försöker bara ge en bakgrund till hur vi kanske kommer att tolka frågan framöver. Vilka kommer att innefattas i förslaget och vilka kommer inte att göra det? Om jag inte missminner mig dök idén om försörjningskrav upp vid en moderat partistämma för . Därefter tillsattes en utredning som kom med en mängd förslag. De stötte på patrull på en gång. Det var inte bara de tunga remissinstanser som bland andra tog upp här, det vill säga , Röda Korset med flera, som protesterade. Det var också ett antal ledande alliansföreträdare. Det förslag som vi diskuterar skiljer sig avsevärt från utredningens, vilket vi förmodligen kan tacka övriga partier i alliansen för. Frågan är varför man ens bemödar sig om att ta förslaget till kammaren när det är så få som enligt förslaget kommer att omfattas av kravet, om det nu är svensk praxis som ska gälla . Vi får till att börja med inte ställa försörjningskrav på dem som är flyktingar i EU. Vi undantar barnfamiljer, och vi ger vissa öppningar även för andra fall. Det är naturligtvis bra, men det blir inte så många kvar som omfattas av kravet. Det tog också upp tidigare. Vilka är det som kommer att omfattas? Inte särskilt många. Därför känns det som att den enda anledningen till att man fattar beslutet är att man vill skicka en signal för att avskräcka människor från att söka asyl i . Men det är också en signal till väljarna om att alliansen, eller åtminstone , minsann vill stoppa den påhittade massinvandring som främlingsfientliga krafter och rasister försöker skrämma oss med. Regeringen menar att man med hjälp av lagen ska styra människor till områden där det finns arbete och bostad. Beslutet om vad som är tillräcklig lön och tillräckligt stor bostad lämnar man till andra att fatta. Det är inte särskilt tillfredsställande eftersom det kan utmynna i vilka krav som helst. Är det svensk normalfamiljstandard som ska råda? Eller ska man beakta att familjemedlemmen i fråga som ansöker om uppehållstillstånd kanske lever mycket trångt i flyktingläger någonstans i världen? Då sätter man kanske bostadsytan i förhållande till familjens samlade nuläge. Jag tror att det snarare blir normalsvenskens standard som blir riktlinje i det här fallet. Regeringens argumentation haltar på väldigt många sätt. Det är till exempel ett problem att bostäderna inte finns där jobben finns och vice versa. Med regeringens resonemang kommer det att vara mycket svårt att få ta sin familj både till där jobben och till där bostäderna finns. Förutom att lagen inte kommer att omfatta särskilt många alls kommer inte heller syftet med den, som är att sprida flyktingmottagandet, att uppnås. Därför är det bättre att inte alls anta den. Jag yrkar också, precis som övriga här, avslag på propositionen.