prot · GY0930 · 2010-12-08 00:00:00 — Och inte minst en utveckling där våldtäkter blivit ett så pass utbrett fenomen att numera statistiskt tillhör den absoluta världstoppen i anmälda våldtäkter, trots att landet har en av de lägre uppklarningsfrekvenserna. Som medel för att lösa de problem som har skapats har regeringen valt att införa minimala ersättningsnivåer för både arbetslöshetsförsäkring och sjukpenningen. Man har skurit ned på vuxenutbildningen, man har slagit undan benen på sjuka och man har upprätthållit en hög arbetslöshet med över 700 000 inskrivna vid arbetsförmedlingar med ett samlat permanentat utanförskap för omkring en miljon människor. Man har dessutom, som grädde på moset, valt att driva en integrationspolitik som delar in människor i olika fack med olika rättigheter så att en utlänning i kan få sitt arbete av lönen subventionerat. Jag tycker att det är obehagligt att välbehövliga välfärdssatsningar har fått stå tillbaka för en omotiverad och obegriplig massinvandringspolitik, och de brister denna politik har skapat har mötts med vilseledande åtgärder. Vår utmaning att korrigera och rätta till alla de misstag regeringen och de tidigare regeringarna har gjort är därmed stor. I den sverigedemokratiska budgetmotionen föreslår vi därför en genomtänkt, stark och ansvarsfull budget, en sammansatt politik för trygghet, rättvisa, jobb och välfärd som självfallet har som utgångspunkt att kraftigt reducera invandringens negativa effekter på samhället. Det går inte att år ytterligare spä på en redan stor invandring med ytterligare rekordnivåer av invandring när vi ännu inte tagit itu med de problem som vi redan har och som skapar svåra sociala sprickor och utmaningar men som inte minst allvarligt påfrestar den offentliga ekonomin. Denna politik blir dessutom farligare i ett läge av lågkonjunktur. Med tanke på det skakiga världsekonomiska läget med skuldkriser, akuta likviditetsbehov och stora budgetunderskott i många viktiga länder men också i ett läge där även kanske genom en sprucken fastighetsbubbla återigen kan komma att dras in i en inhemsk bank- och/eller realekonomisk kris är det av särskild vikt att bedriva en ansvarsfull invandringspolitik där mottagningen inte vida överstiger de nyskapade jobben. Tre saker vet vi nämligen säkert: 1.Ekonomiska kriser är ett återkommande fenomen. 2.Långsiktigt stigande tillgångsvärdespriser, utan täckning i den allmänna prisutvecklingen, leder förr eller senare till en priskorrigering. 3.När dessa ekonomiska korrigeringar sker, sker de med eftertryck både på arbetsmarknaden och i ekonomin. Vi föreslår därför en minskning av asyl- och anhöriginvandringen . Men vi nöjer oss inte med det. Vi kräver också en återgång till en behovsprövad arbetskraftsinvandring, där arbetskraftsinvandringen i stället sker utifrån ett tillfälligt gästarbetarsystem anpassat efter ett samlat verkligt behov av att fylla upp kompetensluckor på den svenska arbetsmarknaden. För att ta några exempel anser vi nämligen att det så klart inte är acceptabelt att företagare med dagens regler i praktiken kan sälja svenska arbetstillstånd, att det nuvarande systemet för arbetstillstånd, knutna till arbetsgivare utan beroendeställning till arbetarna, uppmuntrar företagare att utnyttja desperata immigranter att jobba under närmast slavliknande förhållanden fram tills att de kan beviljas ett permanent uppehållstillstånd, att regeringens arbetskraftsinvandring bidrar till en kompetensflykt i och med att inflytelserika och stora IT-företag enkelt kan plocka hit arbetskraft, trots tusentals redan inskrivna IT-tekniker, systemerare och programmerare, för att lära upp dem och senare flytta jobben utomlands eller att, för den delen, det generösa arbetskraftssystemet i sig, genom att det inte ställer krav på att arbetskraftsinvandrarna ska inneha kompetens som saknas på den svenska arbetsmarknaden, bidrar till att skapa lönedumpning genom att det ytterligare spär på det svenska överskottet på arbetskraft. I stället för att, som regeringen gör, tillförsäkra ett hypotetiskt framtida behov av arbetskraft förordar alltså ett system där vi tar hänsyn till de förhållanden som råder i verkligheten. Vi väljer således att rikta avsevärt mer medel än vad regeringen gör på att utbilda den arbetskraft vi redan har genom att satsa på läkarutbildningen, specialistsjuksköterskeutbildningen och vuxenutbildningen, genom att öka vuxennärvaron i skolan samt genom att förbättra studie- och yrkesvägledningen. Därigenom skapas en effektivare matchning mellan arbetare och arbeten. Den som saknar en gymnasieutbildning ska få chansen att få en sådan, och den som misslyckas ska få en chans till. Ett starkt utbildningsväsen kan dock inte ensamt lösa problemen med arbetslösheten, i synnerhet inte ungdomsarbetslösheten. Vi öppnar därför även upp för 50 000 lärlingsplatser med helt slopade arbetsgivaravgifter för ungdomar. Vi lever efter insikten att bland dagens små och medelstora företag växer morgondagens stora företag fram. Vi vet också att det var bland de mindre företagen som i stort sett hela sysselsättningstillväxten ägde rum under förra mandatperioden. Därför underlättar vi för småföretagandet, dels genom att vi återinför ett schablonavdrag på arbetsgivaravgiften för de tio först anställda, på bekostnad av den generella arbetsgivaravgiftssänkningen, dels genom att inrätta en stor statlig riskkapitalfond, med prioritet på småföretagare, genom att öka starta-eget-bidraget samt genom att öka antalet undantag i turordningsreglerna, så att mindre företag lättare kan behålla nyckelpersonal. Vi nöjer oss dock inte med detta. Vi sätter också välfärden högre genom att vi satsar sammanlagt på skola, vård och omsorg samt 1,5 miljarder för att stärka barn och familjer, som vi redan under första budgetåret helt avskaffar pensionärsbeskattningen. Det är nämligen, som vi ser det, helt naturligt att både de som jobbar och de som har jobbat ska betala samma skatt. Det är en fråga om rättvisa mellan generationerna, men det handlar också om att det ska vara möjligt att leva på sin pension. Men att åldras och att därmed stiga från arbetsmarknaden handlar för oss inte enbart om att samhället ska visa tacksamhet för den insats man gjort för landet genom en adekvat pensionsnivå. Det handlar lika mycket om att man som äldre ska erbjudas den trygghet, den vård och den omsorg man har behov av. En satsning på trygghetsboenden, en matreform för välsmakande och näringsrik mat, ett ökat stöd till anhörigvårdare, riktade insatser för att motverka brott mot våra äldre samt en värdig vård i livets slutskede är därför naturliga delar av våra prioriteringar. Utöver detta ser vi det naturligtvis också som viktigt att den ekonomiska politiken synliggör och stärker arbetslöshetsförsäkringen, så att fler ges möjlighet att vid arbetslöshet med rimliga förutsättningar ställa om och söka ett nytt arbete. Det handlar inte bara om en grundläggande ekonomisk trygghet för alla, utan också om att högutbildade med höga omkostnader inte ska tvingas ta jobb som de är överkvalificerade för bara för att de inte klarar de löpande utgifterna . Men trygghet handlar inte bara om ekonomi, vård, boende eller mat. Trygghet handlar också om vetskapen att landets suveränitet kan upprätthållas samt om känslan att känna sig trygg gällande risken att utsättas för brott. Mer resurser behövs för att tillgodose detta ändamål varför de även riktas mot att förstärka Försvarsmakten och kriminalväsendet. satsar vi därför en miljard på att förstärka försvaret, som vi stärker rättsväsendet med , varav utökade medel går till åklagarmyndigheter och domstolsväsen såväl som till kriminalvården. Med vår ekonomiska politik lägger vi fram konkreta förslag för hur vi kan sänka skatten för landets pensionärer och stärka den allmänna välfärden. Vi presenterar en hållbar och ansvarsfull budget med en kraftig begränsning av kostsamma politiska prioriteringar i kombination med välriktade satsningar som ett alternativ till regeringens oansvariga politik. Genom en begränsad invandring, en riktad utbildningssatsning, en avskaffad pensionärsbeskattning, en välavvägd arbetsmarknadspolitik samt en välgrundad satsning på trygghet kan vi ge landet de förutsättningar som krävs för att vända den utveckling som har satt på efterkälken. Jag yrkar därför bifall till SD:s budgetreservation. I detta anförande instämde (SD). 4 (MP) replik: Jag tänker inte gå in på de ekonomiska resonemangen och huruvida invandringen är skäl till allt ont, utan jag vill ställa en fråga till om arbetskraftsinvandringen, som han tar upp i sitt anförande. Det ser inte riktigt ut så på den svenska arbetsmarknaden eller på någon annan arbetsmarknad heller för delen, tror jag, att arbetsmarknaden är helt statisk och att det finns ett exakt antal jobb som kan bytas, att personer bara kan bytas ut med andra, utan arbetsmarknaden är dynamisk och föränderlig. Människor med kompetens och kunskap och entreprenörer som kommer hit bidrar till nya jobb, och det blir en föränderlig arbetsmarknad. Ett exempel: En av de största grupper som har kommit till efter den nya arbetskraftsinvandringslagstiftningen, som trädde i kraft , är inom restaurangbranschen. Det handlar om kockar på till exempel thaikrogar, på indiska krogar och kinakrogar. De är inte helt enkelt utbytbara mot svenskar. Det fanns en väldigt stor brist förut, för det handlar om väldigt specifikt kunnande och kompetens inom ett speciellt område. I en modern värld är det inte riktigt så att man kan låsa in människor innanför nationsgränserna. Det står inte heller mot att vi utbildar svenskar. Det ska vi givetvis göra. Men i en modern värld kommer människor alltid att vilja röra sig. Det är det perspektivet som ni lite missar, att människor alltid har velat röra sig över gränser, att migration alltid har funnits och att det bidrar till något positivt både kulturellt, socialt och ekonomiskt. Jag vill fråga om ni verkligen tror på en värld som nästan aldrig har funnits där människor kan låsas in inom sina nationsgränser. Jag upprepar också frågan som jag inte fick svar på i förra budgetdebatten: Betyder det att ni inte heller vill att svenskar ska få lämna gränser och åka ut i världen? 5 (SD) replik: har en extrem invandringspolitik. Vi tar emot fyra till sju gånger fler asylinvandrare än de största mottagarländerna i , till exempel . Den stora invandringen har skapat stora problem både socialt och ekonomiskt. Vi vänder oss också emot den fria arbetskraftsinvandring som ni förespråkar. Ni har skapat ett stort utanförskap och försatt människor i arbetslöshet. Över 700 000 människor är inskrivna på Arbetsförmedlingen. Vi anser inte att människor är obildbara. När det behövs ska vi såklart ta emot människor, till exempel om det saknas kompetens inom landet. En stor del av de arbetskraftsinvandrare som kommit har dock inte varit människor som fyllt kompetensluckor. Vi har i stället sett ett omfattande missbruk av den fria arbetskraftsinvandringen, och därför vänder vi oss emot den. Vi förespråkar i stället att företag får ansöka om att ta hit arbetskraft om de har behov av arbetskraft under förutsättning att det inte går att finna denna arbetskraft på den svenska arbetsmarknaden. Det handlar inte om att låsa fast människor utan om att ta ansvar för landet, för vår ekonomi och framför allt för de arbetslösa människor som lever här . 6 (MP) replik: När det gäller asyl- och flyktingpolitiken stämmer det inte att tar emot flest flyktingar. De flesta tas emot av fattiga länder i närområdena till konflikthärdarna. De gigantiska sociala problem som ni säger er ha sett av arbetskraftsreformen skulle jag gärna vilja få presenterade av om ni har sett en utvärdering av reformen som ingen annan har sett. Vi säger inte alls att det ska vara helt fritt. Skillnaden mellan mig och är att jag tilltror arbetsgivarna förmågan att bedöma. I stället för att säga att en myndighet ska bestämma när det finns behov säger vi att det är arbetsgivarna själva som bäst kan bedöma om de har behov av ny kompetens och i så fall varifrån och vem. Det är vad denna reform innebär, och det är en stor fördel som medfört mycket positivt. Jag har tilltro till att man kan bedöma det. Det betyder att de som kommer hit och får arbetstillstånd får det för att man bedömer att det saknas kompetens. Man bedömer att kompetensen finns hos just de personer man anställer. Det tror jag att en arbetsgivare kan bedöma bra, oavsett om arbetstagaren är född i eller i något annat land. Något omfattande missbruk av reformen har jag inte sett. Det har förekommit en del lagbrott, och de ska beivras. Det betyder inte att reformen är fel. Vi föreslår inte att hela sjukförsäkringen ska avskaffas för att några fuskar eller att barn inte ska få gå i skolan för att några skolkar. Det är inte systemet det är fel på. Vi ska komma åt de få saker som inte fungerar, men det handlar inte om regelverket och systemet. Med ett gästarbetarsystem, som många länder har, splittrar man familjer. Med vårt system får man ta med familjen, och det har stort mänskligt värde. Min fråga kvarstår: Ska svenskar få åka utanför ? 7 (SD) replik: Det handlar inte om systemet, säger . Alliansregeringen som företräder samma system för arbetskraftsinvandring som säger att man ska göra en översyn av systemet då det har uppdagats brister. Jag tycker att dessa brister är allvarliga och onödiga. Det svenska arbetskraftsinvandringssystemet sticker ut. Det normala är ett gästarbetarsystem där man tar hänsyn till det rådande arbetsmarknadsläget och till alla de människor man har i arbetslöshet. Man stärker utbildningsväsendet i stället för att i första hand söka kompetensen utomlands. Visst ska vi kunna tro på företagen, och det kan vi också göra i de flesta fall. Det funkar dock . Det ser vi både på den svenska arbetsmarknaden och när man söker arbetskraft utomlands. Det är problemet, och det är därför ett sådant här system inte fungerar. Framför allt fungerar inte detta system när vi redan har en stor invandring och ett stort utanförskap. Vi låser fast människor i arbetslöshet och utanförskap. Ett sådant system ska vi givetvis inte ha. Det är klart att svenskar ska få flytta utomlands. Vi vill begränsa invandringen till ; vi vill inte låsa fast människor. 8 (V): Före mig i denna talarstol stod en partirepresentant som gör det enkelt för sig och målar världen i svart och vitt och där enfalden har blivit den enda vägens politik. Det är enkelt och fegt att alltid slå nedåt, och det krävs mod att slå uppåt. Det modet saknar . Runt omkring oss ser vi hur fler och fler människor får sina liv sönderslagna av krisen. Land efter land tvingas ned på knä, och IMF får sätta dagordningen för allt fler länder och människor. En del vill få oss att tro att krisen i EU-länderna enbart handlar om att enskilda länder har misskött sin ekonomi. Det är ett sätt att dra blicken från de två grundläggande problemen en finansiell sektor som tillåtits bli ohälsosamt stor och ett valutaexperiment i stor skala som gjort det mycket svårare att hantera kriser. Det går inte att komma ifrån att sjösattes trots varningar från både vänster och höger om att kriser slår olika i olika länder och att en centralisering gör EMU ineffektivt, klumpigt och asocialt, vilket vi ser . Det vi ser är konsekvenserna av högerpolitiken i där de nyliberala favoriterna har fallit hårdast. banksektor är större än deras bnp, och var ungefär i samma storleksordning. Bara har den irländska staten tillfört ca av de irländska skattebetalarnas pengar för att rädda bankerna. banksektor är ungefär större än deras bnp. Samma förhållande råder i banksektor. Även här tilläts finanssektorn växa utan någon fungerande översyn, och hushållens skuldsättning har växt sig större år . ser vi att klassklyftorna blir allt större, och vi blir alltmer lika länder omkring oss även i det hänseendet. Det behövs en mycket skarpare reglering av finansmarknaderna. Framför allt handlar det om bankers storlek. De får inte växa sig så stora att de blir too big to fail, det vill säga för stora för att gå omkull. När land efter land går in och räddar banker skickar det en signal till investerare och ägare att oavsett hur de beter sig står skattebetalarna alltid för förlusten. Resultatet är att förlusterna socialiseras och vinsterna privatiseras. Det i sig leder till att storbankerna får konkurrensfördelar och växer sig ännu större. Avregleringar, privatiseringar och en tilltro till att marknaden sköter sig bäst själv har varit den ledande principen för den ekonomiska politiken , pådriven av högerkrafter och ledande ekonomer. Nyliberalismens offer har blivit många, och ansvariga borde fråntas möjligheten till samhällsinflytande . Det grundläggande problemet i många av är bytesbalansunderskotten. De döljs av att har stora överskott i sin bytesbalans, men länder som och har helt enkelt inte den konkurrenskraft som behövs för att exportera med dagens eurokurser. Varje gång ett räddningspaket sätts in, och eurokursen förstärks av ett tillfälligt ökat förtroende för EMU-ländernas ekonomi, får deras exportsektor det svårare. har nyheterna om underskotten i olika länders statsbudgetar trängt undan de här problemen från förstasidorna. Bytesbalansunderskotten är det grundläggande strukturella problemet i kris, och det behöver synliggöras. Krisen hade kunnat bemötas mycket effektivare om obalanserna mellan EMU-länderna hade kunnat justeras via flexibla växelkurser och penningpolitiska åtgärder anpassade efter läget i respektive land. Länder som och hade behövt kyla av ekonomin för länge sedan genom en räntehöjning, men eftersom de är med i saknar de det verktyget. I stället tvingas de att sänka löner eller ställa in viktiga investeringar vilket sänker den inhemska efterfrågan ytterligare. I har de stora tidningarna börjat prata om att lämna euron eller dela upp euron i olika delar en med fast växelkurs och en med flytande. Låt oss konstatera att EMU är ett enormt misslyckande. Det var en centralisering för centraliseringens egen skull, ett farligt ekonomiskt spel för att till varje pris bygga en stat i toppen av EU-länderna. Många människor runt om i betalar nu priset för all centralisering och för finanskrisen. 23 miljoner européer är arbetslösa. Över hälften av EU:s medlemsländer har genomfört eller planerar nedskärningar i den offentliga sektorn. I sju länder minskar antalet anställda. kommer elva länder att frysa eller sänka lönerna för de anställda. Europeiska federationen för offentliganställdas förbund varnar för att åtstramningar minskar den ekonomiska aktiviteten och för att konjunkturen faller igen. De föreslår även att ekonomiska stimulanser ska finansieras med en skatt på finansiella transaktioner. I pratas det om att det går så bra. Men kan man egentligen säga det när vi har skyhög arbetslöshet? Det finns 24 gånger fler arbetssökande än det finns anmälda platser. 29 000 lediga jobb ska delas av 400 000 arbetslösa. Om det saknas 370 000 jobb borde debatten handla om det och inte om huruvida de arbetslösa söker tillräckligt med jobb eller hur låg ersättningen ska vara för att den arbetslösa ska skärpa sig. Är det inte dags att erkänna att hur många coacher som än sätts in är det bristen på jobb som är problemet? Vi har en strukturell arbetslöshet. Vi har en arbetslöshet som inte är ett individuellt problem och därför inte ska hanteras som ett sådant. Regeringen räknar med att full sysselsättning ska nås 2014. Det innebär enligt budgetpropositionen att arbetslösheten ligger på . Vi ska alltså ha fortsatt massarbetslöshet även i högkonjunkturen. Enligt regeringen går det bra men inte för de arbetslösa. är 15 000 människor snart 40 000 i fas 3, en form av modernt moderat slaveri. Företagen får betalt för att ta emot arbetskraft som tvingas leva på nudlar mer räcker inte ersättningen till. får de betalt. De arbetslösas rättigheter är som bortblåsta. De är livegna och utlämnade till borgerlig välvilja. Det är den moderna arbetsmarknadspolitiken. Men bra går det, utom för dem i fas 3. Går det så bra när tågen inte går, när människor får planera om sina liv eftersom de inte vet hur många timmar tågen ska vara försenade eller om de ens ska gå? Allt fler tar bilen i det hala väglaget och utsläppen ökar. I det borgerliga där miljövänliga investeringar uteblir går det bra, men inte för miljön eller tågresenärerna. Går det så bra när hundratusentals unga är bostadslösa och när studenternas ekonomi är sämre än vad som kan kallas skälig levnadsnivå? Går det så bra när kvinnornas ekonomi halkar ännu mer efter männens i stället för att knappa in? Välfärdslandet ger vart tionde barn så dåliga ekonomiska villkor att de lever under fattigdomsgränsen. Det gäller nästan vartannat barn till utlandsfödda föräldrar. Bra går det tydligen, men inte för barnen. Nära 150 000 människor lever under hot om utförsäkring 42 000 bara . Det är inte enbart de som drabbas utan även deras anhöriga. Barn får se sina föräldrar brytas ned. Borgs stupstock det är han som har infört den har orsakat oerhört många människors lidande och oro. ville ha in 24 miljarder till skattesänkningar genom besparingar på sjuka. Bra går det för skattesänkningarna, men inte för de sjuka. Det kunde ha varit annorlunda. Det rödgröna budgetförslaget är ett förslag för mer jämlikhet. Det innehåller 100 000 fler jobb och utbildningsplatser. Det innehåller höjda studiebidrag och en stor satsning på utbildningsplatser. Det innehåller ett investeringsstöd för byggande av nya hyresrätter. Det innehåller en rejäl satsning på ökat banunderhåll och ett utbyggt järnvägsnät. Ekonomin kunde ha stärkts för ensamstående föräldrar, och barnfattigdomen kunde ha sjunkit. Barnens framtid hade varit ljusare eftersom de anställda i förskola och skola hade haft mer tid för varje barn. Stressen hade varit mindre eftersom barngruppernas storlek hade minskat. Sjuka människor kunde ha tillåtits vara sjuka och få både rehabilitering och sjukersättning. Det är vad den rödgröna budgeten föreslår. Det är ett förslag som hade stärkt samhällsutvecklingen och livet för det stora flertalet. Det kunde ha gått bra på riktigt. Den rödgröna budgeten har förslag som skulle ta oss framåt. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 3. 9 (M): Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Jag inledde i där jag träffade mina gruppledarkolleger från systerpartier i andra EU-länder. Nästan alla var där. Irländaren kunde inte komma. Han var hemma för att hantera akuta krisåtgärder i det irländska parlamentet. Under middagen satt jag mellan portugisen och greken som båda var bekymrade över den ekonomiska situationen i sina hemländer och krismedvetenheten hos befolkningen. Mitt emot satt tysken som inte har lika stora ekonomiska bekymmer hemma hos sig, men befarar politiska. Tyskarna börjar ifrågasätta varför de ska hjälpa länder som inte sköter sig lika väl som de. För mig känns det relevant att ta min utgångspunkt i det mötet, inte bara för att jag kom hem alldeles utan för att de oroande samtalen hänger över och påverkar vår debatt här . är det finansministern stod här och presenterade regeringens budgetproposition. Allianspartierna i finansutskottet blev varken särskilt överraskade eller besvikna. Vi hade just vunnit mer än 250 000 fler väljare i ett riksdagsval där den ekonomiska politiken spelade en stor och avgörande roll. Vi visste att väljarna brydde sig om stabila statsfinanser, jobb och tillväxt. De flesta av förslagen i propositionen kändes igen från allianspartiernas gemensamma valmanifest. har klarat en extrem ekonomisk kris bättre än de flesta jämförbara länderna, och jobben har blivit fler. Vi vill fortsätta att föra en ansvarsfull politik med den inriktningen. Under de här knappa två månaderna, under utskottets behandling av förslagen, har två tendenser blivit ännu tydligare än när finansministern presenterade propositionen. Den ena är styrkan och stadgan i den svenska ekonomin. Den har befästs.