prot · GY0937 · 2010-12-17 00:00:00 — 1 § Meddelande om skriftliga frågor och svar under juluppehållet Förste vice talmannen meddelade att skriftliga frågor som lämnats in kl. 10.00fredagen skulle besvaras senast efter det att frågan framställts. 2 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2010/11:109 Till Interpellation 2010/11:109 Beredskap för att hantera akuta stopp i tågtrafiken av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är planerade nationella och utrikes resor. (M) Enligt uppdrag Interpellation 2010/11:110 Till Interpellation 2010/11:110 Vintertrafikproblem på i av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är planerade nationella och utrikes resor. (M) Enligt uppdrag 2010/11:112 Till Interpellation 2010/11:112 Avreglering och biljettsystem av Per (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är planerade nationella och utrikes resor. (M) Enligt uppdrag 2010/11:120 Till Interpellation 2010/11:120 Odling av specialgrödor av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Miljöministern har inte möjlighet att besvara interpellationen inom anvisad tid på grund av redan inbokade engagemang. (C) Enligt uppdrag och rättschef 3 § Anmälan om inkommet protokollsutdrag från utskott Förste vice talmannen anmälde att ett utdrag ur prot. 2010/11:13 för i ärende om subsidiaritetsprövning av EU-förslag inkommit från miljö- och jordbruksutskottet. 4 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2010/11:43 till justitieutskottet Motioner 2010/11:U4 och U5 till utrikesutskottet /11:Ju4 till justitieutskottet /11:Fö4 till försvarsutskottet 5 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkanden /11:CU4 och CU1 betänkanden /11:NU1 och NU2 betänkanden /11:UbU2 och UbU3 6 § Hälsovård, sjukvård och social omsorg m.m. Föredrogs socialutskottets betänkande 2010/11:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg m.m. (prop. 2010/11:1 delvis). 1 (FP): har turen kommit till socialutskottet att debattera det betänkande som behandlar regeringens förslag till anslag när det gäller utgiftsområde 9 om hälsovård, sjukvård och social omsorg. Områden som behandlas i betänkandet är psykiatri, folkhälsopolitik, funktionshinderspolitik, äldrepolitik, socialtjänstpolitik och barnrättspolitik. I betänkandet finns 105 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . Under beredningen av betänkandet informerades socialutskottet om verksamhet av dess generaldirektör med medarbetare. fick utskottet information av generaldirektör. , , informerades utskottet om verksamheten vid av dess generaldirektör med medarbetare. I betänkandet finns 31 reservationer och två särskilda yttranden. Efter denna korta inledning lämnar jag plats för debatt. 2 (C): och övriga allianspartier tillstyrker regeringens förslag till medelsanvisningar och begärda bemyndiganden avseende utgiftsområde 9. Vi yrkar bifall till övriga delar av betänkandet SoU1 och avslag på reservationerna med ett undantag. Vi säger nej till och motioner med likalydande förslag om riktlinjer för bemanning för demensvård. Centralstyrda riktlinjer kan urholka den individuella bedömningen och har inte stöd i det omfattande riktlinjearbete som har gjort. Socialdemokrater och miljöpartister vet tydligen bättre och ger sitt stöd till och förslag. I skön förening avser den samlade oppositionen att driva igenom ett tillkännagivande. Jag yrkar avslag på tillkännagivandet och bifall till reservation 26. medverkade jag och några kolleger vid en i om arbetsmarknadsinsatser och fattigdomsbekämpning. Med respekt för olika EU-länders skilda förutsättningar har ett jämförelsevis mycket bra utgångsläge. Framgångsvägar som vi arbetar efter och som vi ska stå upp för är arbetslinjen, att bekämpa utanförskapet, att lyfta fram entreprenörskapet och företagandet och att ha en framgångsrik ekonomisk politik som möjliggör miljardsatsningar på kommuner och landsting. Det är ett flertal åtgärder där vi ser att tillgängligheten ökar och att vi kvalitetssäkrar vård och omsorg. Vi vill ha en förnyelse av välfärden där patienter, brukare och servicemottagare får ökade rättigheter och ökade möjligheter att påverka sin situation. Vi stimulerar en mångfald av vårdgivare. Vi är på rätt väg, men inte på något sätt framme. Budgetpropositionen innehåller förslag på nya reformer för sammanlagt . Ett av de områden som är särskilt prioriterade är att värna välfärdens kärna. För att värna välfärden och jobben finns bland annat 3 extra miljarder till kommunsektorn utöver de 5 som har aviserats och framåt. Socialbudgetens utgiftsområde 9 förstärker och utvecklar välfärdsbygget på viktiga områden. Som jag ser det handlar det för det första om att ge människor ökade möjligheter att bestämma över sina egna liv. För det andra handlar det om att inse att varje människor är unik. Och för det tredje: Vi har behov av ett starkt skyddsnät. Det finns även ljuspunkter här. Kvaliteten i hälso- och sjukvården har förbättrats . Det visar och Kommuner och Landstings öppna jämförelser. Tillgängligheten har förbättrats. Kömiljard och skärpt vårdgaranti har gett resultat. Valfrihetsreformen är på plats. Det handlar om fritt vårdval, lagen om valfrihet och apoteksomregleringen även om De rödgröna har sagt nej. Upprustningen av äldreomsorgen börjar märkas. Men vi vill mer. Vi har ingen jämlik vård . Vi har hälsoklyftor. Vi har vårdköer. Vi har brister i bemötande. Vi jobbar alldeles för lite med prevention och hälsofrämjande insatser. Äldresjukvården behöver förbättras. Barnens rättigheter och barnens trygghet behöver förstärkas bara för att nämna några av de framtida utmaningarna. I budgeten ser vi viktiga satsningar. Många miljoner satsas . Tidsgränserna i vårdgarantin skärps. Särskilda insatser vidtas när det gäller akutmottagningarna och väntetiderna där allt för att ytterligare förbättra tillgängligheten inom vården. Psykiatrisatsningarna som har varit omfattande och som det finns fortsatt behov av förlängs. Inom äldreområdet är satsningar på en sammanhållen vård av och omsorg om äldre ett mycket viktigt paket som vi nu lägger fram med en lång rad insatser. Det finns ett omvårdnadslyft för äldreomsorgens medarbetare. Det finns en nationell värdegrundssatsning för att få fler kommuner att införa lokala vårdgarantier. Vi breddar satsningen på anpassade bostäder för äldre. Vi genomför det tredje steget i tandvårdsreformen. Det är riktat till personer som på grund av långvarig sjukdom eller funktionsnedsättning har ett ökat behov att tandvård. Vi planerar att införa det 2012. På alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobaksområdet satsas mer pengar. Det finns ytterligare medel för att klara det ökade behovet av personlig assistans, sysselsättningsåtgärder för psykiskt funktionsnedsatta, satsningar på personliga ombud, satsningar på barnens rättigheter och förverkligande av . Det är jätteviktiga områden som vi står upp för, och vi ska se till att detta blir genomfört. Oppositionen har inget samlat budgetalternativ. S, MP och V tar bort 35 miljoner för att motarbeta mångfald. De övriga satsningar som redovisas, framför allt inom äldreomsorgen, är klart underfinansierade. Det är en underfinansiering på närmare 10 miljarder. Där brister trovärdigheten totalt. totala skuggbudget är enligt de beräkningar som har gjort underfinansierad med . Reformutrymmet för behjärtansvärda satsningar tas fram genom att klämma åt invandring och bistånd. Det är tricks och fix med siffror, och det är fyllt av inkonsekvenser. Utskottets motionsbehandling och ställningstaganden framgår av betänkandet. Jag ska uppehålla mig vid en fråga, och det handlar om riktlinjer för bemanning i demensvården. Alliansregeringen bedriver ett mycket omfattande arbete för att förbättra kvaliteten i demensvården. Det är prioriterat. Vi har ett omvårdnadslyft för att stärka personalens kompetens, stimulansbidrag till kommunerna, en sammanhållen vård för äldre och en skärpt tillsyn. Vi har inrättat Svenskt Demenscentrum. har genomfört ett omfattande arbete, och presenterade man nationella riktlinjer. Efter många överväganden kom man fram till att det saknas underlag för att utfärda rekommendationer i bemanningsfrågan. Många säger att det till och med kan vara kontraproduktivt att göra det. Efter att ha tagit del av Kommuner och Landstings protest är det lätt att inse att vi har hamnat helt rätt när vi anser att det är en fråga som måste lösas utifrån lokala förutsättningar. Där man inte gör det, och det finns exempel på detta, ska tillsynen fungera, och vi ser alltmer att den gör det. Det är förvånansvärt att framför allt Socialdemokraterna, men även , med sådan iver och med sådan lusta ställer upp bakom och motioner i den här delen. Min fråga är avslutningsvis: Vilka kunskaper har , , och företrädare i den här frågan som vi reservanter och andra har missat? I detta anförande instämde (M), (FP) och (KD). 3 (S): Jag ska inleda med mina yrkanden så att jag inte glömmer det. För tids vinnande yrkar jag bifall enbart till reservationerna 1, 21 och 28. Vi fick tidigare föredraget allt vad utgiftsområde 9 innehåller. Det är sjukvård, äldreomsorg, alkoholpolitik, folkhälsa, socialtjänst och mycket mer. Man kan gott sammanfatta socialutskottets ansvarsområden som hörnstenarna i välfärdspolitiken, för vi lever ju ett välfärdssamhälle. Det är ett samhälle som vi genom arbete och med gemensamma beslut har byggt upp bit för bit med solidariteten som grund. Solidaritet är en värdering. Det är en väldigt stark kraft som vi ska vara rädda om och inte utmana genom att var och en ska känna sig tvingad att välja mellan sig själv och sina medmänniskor. Vi har klarat både och, och den socialdemokratiska utgångspunkten är att det ska vi göra även framöver. Vi har valt att finansiera vår välfärd med skatter där var och en bidrar efter förmåga och får efter behov. Det borde för övrigt uttryckas tydligt i den svenska hälso- och sjukvårdslagen. Ingen kan väl ändå föredra någon annan utgångspunkt eller prioriteringsordning. Det är en tydlig skillnad gentemot de länder som i stället valt försäkringsmodellen där avgifter sätts utifrån faktorer som risk, sjukdomshistoria och ålder och där vård sedan erbjuds i enlighet med den försäkring man tecknat. Försäkringsmodellen står i absolut kontrast till vår solidariska välfärdsmodell som utmanas av andra intressen än vård efter behov. Jag säger inte att detta är utbrett i , men det är på stark frammarsch, bland annat i den region vi just nu befinner oss i. Låt mig ge ett tydligt exempel. På det gemensamt drivna sjukhuset finns en privat aktör som bedriver hjärtsjukvård. Den som har en försäkring kan där få snabbare behandling. När det sedan är dags för eftervård har den som är nyopererad ett självklart behov och får en plats. Men vem som ursprungligen hade det största behovet av operationen kan professionen aldrig ta ställning till. Det här är ett sätt att bygga in gräddfiler i den offentliga vården utan en offentlig debatt. Det duger inte att smyga in systemförändringar som spelar en så avgörande roll. Den som vill se andra modeller än vård efter behov måste våga ta den debatten. Det är viktiga vägval vi står inför. I välfärdsundersökning som presenterades är det som svarar att sjukvården bör, som , huvudsakligen finansieras genom skatter och arbetsgivaravgifter. Det är ett stabilt och mycket högt stöd och förtroende. Däremot kan ingen klandras för att själv vilja försäkra sig om en god sjukvård. Vars och ens största oro är att man själv eller ens familj drabbas av sjukdom. Skräcken är att i det läget inte få vård i rätt tid. Men ingen ska behöva en privat försäkring, för vi har tillsammans via skattsedeln tecknat en gemensam försäkring som vi politiker, framför allt förtroendevalda inom landstingen, har ansvar att förvalta. Hur resurserna ska användas beslutas helt öppet av demokratiskt valda politiker. Dessa politiker går dessutom att påverka och samtala med om de brister man ser och upplever. Helt oavsett vem som driver verksamheten är det viktigt att de som är förtroendevalda har både förmåga och mod att styra så att en god kvalitet garanteras och att patienten får bästa tänkbara vård i rätt tid. En säker vård av hög kvalitet är grundläggande för den svenska sjukvården. Ändå drabbas runt 100 000 patienter av vårdskador i . För ca 3 000 patienter kan dessutom vårdskadan ha varit en bidragande dödsorsak. Vid sidan av personligt lidande kostar vårdskador samhället runt . Därför välkomnar jag det första steget som tas i en patientsäkerhetssatsning. Men vid sidan av det innehåller regeringens budgetförslag i princip ingenting nytt, vilket jag måste säga är ganska märkligt. Det är den första budgeten efter valet. Vilka är de stora visionerna vid sidan av kömiljard och vårdvalssystem? Jag vill gärna säga några ord om den kömiljard som införde 2008 med ambitionen och förhoppningen att vårdgarantin skulle uppfyllas. Jag har sagt det förut, och jag säger det igen: En god ambition ska uppmuntras. Jag betvivlar inte att trodde på sitt förslag. Men när statistiken visar att av landets invånare lever i ett landsting som uppfyller kraven när det gäller operationer gäller det också att inse och erkänna att det kanske inte blev den framgång som det var tänkt. Trots detta resultat är kömiljarden fortfarande svar på hur patienter ska få vård . Med den passiva hållningen tror jag att han helt enkelt får be en stilla bön och tro på ett mirakel. Det är Socialdemokraternas uppfattning att det är dags att gå vidare i både teori och praktik. Vi måste utveckla sjukvården. Det handlar om tillgänglighet, om den förebyggande hälsovården och om att ta kliv mot målet om en köfri och jämlik vård. Det finns många rapporter som visar att det finns stora skillnader i vård och behandling beroende på vem du är eller var du bor. Det finns fortfarande tydliga både klass- och könsskillnader i vilken vård som ges. Det finns en ojämlikhet inom vården som kommer till uttryck till exempel när det handlar om högre dödstal i så kallad åtgärdbar dödlighet för både utlandsfödda och grupper med lägre utbildningsnivå. Det finns grupper som i betydligt större utsträckning tas in på sjukhus för tillstånd som är åtgärdbara inom den öppna vården. Skillnader i primärvårdens tillgänglighet kan också bidra till en ojämlik tillgång till hälso- och sjukvården. Kvinnliga patienter drabbas av både kvalitetsbrister och problem i vården. Det gäller inte bara inom öppenvården utan även inom slutenvård där kvinnliga och manliga patienter är ungefär lika många. Förhållandet till läkemedel är inte helt okomplicerat. Å ena sidan vill vi gärna få något utskrivet för att bli friska. Å andra sidan har vi alla fått lära oss att vara restriktiva; inte minst gäller det antibiotikaanvändning. Men läkemedel är den vanligaste behandlingsmetoden inom sjukvården. Ju äldre man blir och ju fler läkemedel man får föreskrivet, desto fler biverkningar riskerar man att få. Läkemedel står för en stor del av sjukvårdens skador. Överförskrivning av läkemedel påverkar både miljö och, naturligtvis, patientsäkerhet och kostar samhället alltför stora belopp. Låt mig tala lite grann om det viktiga förebyggande arbetet. Jag kan inte riktigt släppa den statistik från som jag läste för inte så länge sedan, nämligen att av världens sjukvård är livsstilsrelaterad. Jag känner inte till de exakta siffrorna för den svenska prognosen, men vi vet att livsstilsrelaterade sjukdomar ökar. Det måste betyda någonting när vi har den vetskapen. Den måste vägleda oss när vi formar hälso- och sjukvården och utfärdar rekommendationer och riktlinjer och när resurser ska fördelas. Det ställer stora krav på utvecklade ersättningssystem som tar hänsyn till vårdtyngd och sjuklighet men också till att premiera förebyggande insatser. Internationell forskning visar att en bra primärvård är den del av sjukvården som har störst betydelse för folkhälsan. Primärvården har en alldeles central betydelse för det sjukdomsförebyggande hälsoarbetet och för en jämlik och jämställd hälsa. Om vi inte har en bra primärvård utnyttjar vi inte den samlade hälso- och sjukvårdens resurser på det allra bästa sättet. Väl fungerande vårdkedjor är viktiga, liksom personalens bemötande och att människor faktiskt vet att primärvården känner deras historia och behov. En sjukvård med god kompetens och hög kvalitet, som finns tillgänglig den dag man själv eller anhöriga behöver den, har i sig en viktig hälsofrämjande funktion. Allt fler blir allt äldre i . Det är ett resultat av vårt välfärdssamhälle och av de medicinska framstegen. ger allt fler uttryck för en oro att bli gammal. Vad kommer att hända? Får jag plats på särskilt boende om jag behöver? Om min livskamrat vill följa med, är han eller hon då också välkommen? Kommer jag att få sällskap till lunchen eller får jag äta den i ensamhet? Vilken aktivitet och omsorg kan jag räkna med om min fysik sviker? Många friska år som pensionär ska inte behöva grumlas av oro för ålderdomen. Det handlar om att öka sysselsättningen och prioritera så att det finns tillräckligt med skatteintäkter. Det handlar om att sätta den äldre i centrum, inte vårdgivare, vårdföretag, tjänstemän eller kommunala politiker. En stor del av debatten har handlat om att landets kommuner ska införa en lag om valfrihet, och så långt är allt väl. Men om någon trodde att valfriheten syftar på de äldre så trodde de fel. Den borgerliga regeringens valfrihet handlar i stället om vårdföretagens rätt till etablering. Om kommunen ser att lagen om valfrihet bidrar till att etablering av resurser styrs dit där behovet är som störst är det upp till kommunen att också besluta om och genomföra lagen. Men om etableringsfriheten riskerar att slå sönder en befintlig verksamhet av god kvalitet är det inte rimligt att riksdag ska besluta om det. Jag vill gärna delge kammaren ett litet exempel från min hemkommun . har man gjort stora satsningar och förändringar för att nu ha en organisationsform som ser den enskilda omsorgstagaren, som utnyttjar och samordnar resurser effektivt och som också ser och uppvärderar den enskilda medarbetaren i hemsjukvården. Kommunen har delats in i över 20 geografiska områden, och varje område har, om jag minns rätt, en enhetschef, en sjuksköterska, en arbetsterapeut, en sjukgymnast och ett hemtjänstteam. finns de alla samlade och redo att i sina kalendrar boka in alla de besök som krävs för att sedan kunna göra dem. Var och en bidrar med sin unika kompetens. Ingen omsorgstagare ska falla mellan stolarna, och inte heller ska personalen springa om varandra när man samordnat sina insatser. Jag kan därför inte låta bli att fråga mig varför man ska utmana det som är en optimalt resurseffektiv organisation. Om den som vill bedriva hemtjänst eller gruppboende får göra det, och omsorgstagaren ska välja bland de olika aktörerna, är risken överhängande att det blir svårt att effektivt samordna det hela. Låt kommunerna avgöra hur driften ska se ut, och ställ i stället krav på omsorg med god kvalitet. En särskilt utsatt grupp, kanske den allra sköraste i vårt samhälle, är de demenssjuka. Det är oftast äldre personer som har rätt till god omsorg när minnet sviker liksom förmågan att sköta sitt hem och slutligen sig själv. har vi alla fått ta del av förskräckliga vittnesskildringar, bilder och berättelser, från demensboenden där omsorgstagarna blir inlåsta i sina rum utan att någon hör dem, utan personal att kontakta. gjorde nästan 100 oanmälda nattliga inspektioner på demensboenden runt om i landet. De riktade kritik mot av dessa boenden, som inte bara hade låg bemanning utan ibland ingen alls. Som förtroendevalda i riksdag är det vår förbaskade skyldighet att ta detta på allvar. I valrörelsen uttalade , som då var socialdemokratisk talesperson i välfärdsfrågor, att det måste till en lagstiftning alternativt stärkta riktlinjer för att komma till rätta med en helt oacceptabel situation. Mot den bakgrunden var det självklart att stödja motion om att komplettera riktlinjer för demensvård med riktlinjer om lämplig bemanning. De nationella riktlinjerna är en rekommendation till i detta fall kommunerna. Nationella riktlinjer grundar sig på evidens, beprövad erfarenhet och konsensus. Att det är fullt möjligt att ta fram nationella riktlinjer för bemanning har visat när de 2008 på uppdrag av kommunfullmäktige i utredde riktlinjerna om just lämplig bemanning. De använde flera metoder. De tog del av befintlig forskning. Genom enkäter och konsensusgrupper tog de del av den kunskap som finns hos verksamhetsansvariga. De analyserade tidsåtgång och genomförde deltagande observation i sex strategiskt valda gruppboenden. Naturligtvis bedrivs verksamheten lokalt. Det är där besluten fattas. Självklart kan och ska det kunna se olika ut i olika kommuner, men låsta dörrar och utan tillgång till personal kan knappast förklaras med variation. Det är dags att sluta gömma sig bakom principen om kommunalt självstyre och i stället ta ansvar för de äldre som har allra störst behov av en god vård och omsorg. 4 (C) replik: Jag har först några kommentarer. Att det ska vara solidariskt finansierat efter behov är vi ganska överens om i den här kammaren. Privata sjukförsäkringar finns. Vi vill inte förbjuda dem. De kom till och utökades drastiskt på grund av bristande tillgänglighet under den tidigare regeringens tid. sade att det inte fanns någonting nytt i budgeten. Jag tror att hon hade ett färdigskrivet manuskript och lyssnade inte på det jag sade. Jag räknade upp ett stort antal förslag som är nya och till för att förstärka budgeten. Vad gäller underfinansiering vill jag påstå att oppositionens budgetförslag är underfinansierat med bara inom utgiftsområde 9. En kommentar vore tacknämligt att få. När det gäller lagen om valfrihet undrar jag: Tror verkligen att det utan fri etablering skulle bli någon valfrihet i röda kommuner? Jag är övertygad om att det inte skulle bli det. Sedan har vi huvudfrågan, nämligen tillkännagivandet. Vi är glada över att ni backar upp det arbete som görs för att förstärka demensvården. Det är nödvändigt och viktigt. Där är vi överens. Jag fick inte svar på frågan vilka kunskaper har som ger ett annat budskap än det som säger. anser nämligen inte att det finns möjligheter att på vetenskaplig basis ta fram rekommendationer. Demenscentrum säger samma sak, likaså Kommuner och Landsting. Äldrecentrums rapport åberopas. läste andra stycket i den. I tredje stycket i den sammanfattningen står att någon nationell norm inte går att fastställa. Jag tycker att det vore på sin plats att förklara varför alla dessa förståsigpåare inte kan få stöd för sin linje. Vad vet som vi inte vet? 5 (S) replik: Jag tackar för att han begärde replik. Annars hade jag inte haft möjlighet att diskutera detta med honom. Jag tycker att regeringen ska börja ta ansvar för den politik som förs och sluta skylla ifrån sig. Det är ständigt återkommande. Ni är nu inne på femte året. Försäkringsmodeller växer fram i . Är upprörd över detta eller tycker han att det är en bra utveckling, något som han är tillfreds med? Jag är inte tillfreds med den situation som uppstår. Jag gav ett exempel i mitt anförande som jag gärna upprepar. En liten del av ett sjukhus bedriver privat hjärtsjukvård. Har du en försäkring kommer du före andra patienter. Sedan är du inne i systemet och går före i kön när det gäller till exempel eftervård. Jag tycker att det är otillfredsställande. Jag är medveten om att den situationen finns. Frågan är om vi ska göra någonting för att försöka förhindra detta eller bara se på och låta utvecklingen fortsätta. Var hamnar vi då? Jag är väldigt glad över att det finns en stor uppslutning om den gemensamma finansieringen av vårt välfärdssystem, och det sade jag i mitt anförande. säger att utan lagstiftning skulle ingenting hända i röda kommuner. får han nog bestämma sig om det kommunala självstyret är viktigt eller inte.