prot · GX09106 · 2010-04-20 00:00:00 — Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAF) gjorde en kartläggning av hanteringen av arbetsgivarintygen 2009. Kartläggningen visade bland annat att arbetsgivarintyget innebär en omfattande administration både för arbetslöshetskassorna och för arbetsgivarna. Arbetsgivare upplever ofta intyget som komplicerat och instruktionerna för ifyllnad av intyget som bristfälliga. Flera arbetslöshetskassor och fackförbund har på ett föredömligt sätt arbetat för att komma till rätta med detta, bland annat genom att inrätta telefonservice för arbetsgivare och genom informationsinsatser i samband med större varsel. IAF har i sitt regleringsbrev fått i uppdrag att se över arbetsgivarintygets ändamålsenlighet. I uppdraget ingår även att identifiera svårigheter i hanteringen av intyget och att vid behov föreslå nya regler för att komma till rätta med dessa svårigheter. Uppdraget ska rapporteras . Jag avvaktar IAF:s rapport och har därför inte för avsikt att ta några ytterligare initiativ i denna fråga. 55 (): Jag tackar arbetsmarknadsminister för svaret. Jag tackar också fru talmannen för att vi fick möjlighet att fundera på om vi skulle börja debatten före ajourneringen. Vi gillar arbetslinjen, både jag och , så vi kör väl hela vägen in i kaklet! Bakgrunden till min interpellation till arbetsmarknadsministern är att jag har träffat personer som inte får ut sin a-kassa. Bakgrunden till att de inte får ut den är att arbetsgivaren nekar att skriva ut intyg. Förmodligen är det här oseriösa arbetsgivare som inte har fullföljt sina uppgifter till det allmänna. Jag kan inte konkretisera det, men det handlar i alla fall om att personer handlar in en sorts limbo. De får inte ut några pengar från a-kassan därför att man förväntas kunna lämna in ett arbetsgivarintyg. De kan inte heller få någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd eftersom man inte kan bedöma vilken ersättning de ska få. Detta gör att personer hamnar i en helt omöjlig situation. Om man har bostadsrätt eller villa har man inte rätt till socialbidrag man väntar på att få ut sin ersättning. Flera fackförbund har meddelat att de försöker hjälpa sina medlemmar att få ut arbetsgivarintyget, men det fallerar . svarar arbetsmarknadsministern att det här är fel. Jag har ett praktiskt exempel i . Jag vet att arbetsmarknadsministern inte kan ta just det fallet, men jag har ett praktiskt exempel där en person har blivit nekad. Detta förekommer alltså. Därför är min fråga: Avser arbetsmarknadsministern att vidta åtgärder i syfte att komma till rätta med arbetsgivare som inte utfärdar arbetsgivarintyg? Det skulle man kunna göra. Man skulle till exempel kunna införa i lagen att en uppsägning inte är giltig förrän ett arbetsgivarintyg har utfärdats. Jag kommer till den andra fråga som jag tog upp. Regeringen har infört olika försämringar i a-kassan. Man har också ändrat blanketten för arbetsgivarintygen så att den har blivit krångligare för arbetsgivarna. Det är många som har påpekat det. Min fråga gäller om man skulle kunna underlätta detta och göra en översyn av arbetsgivarintyget. Det verkar som att regeringen har sett problemen. Man skriver att kartläggningen bland annat visar att arbetsgivarintyget innebär en omfattande administration. Detta är regeringens ansvar. Det är regeringen som har gjort det här, och därför borde regeringen också ta sin möjlighet att förändra och göra det hela enklare. Jag blir lite förvånad över att regeringen i så hög grad lutar sig mot att a-kassorna och fackförbunden ska komma till rätta med det här genom att inrätta telefonservice och informationsinsatser till arbetsgivare. Visst kan de göra det, men är det detta medlemsavgiften till a-kassorna ska gå till? Ska de sitta och informera arbetsgivarna om hur de ska fylla i intygen? På något sätt borde det vara myndighetens ansvar att se till att arbetsgivarna klarar av det. Framför allt har regelkrånglet för arbetsgivarna ökat. Det är det de har klagat på. Regeringen hänvisar då till att IAF har fått i uppdrag att se över arbetsgivarintygets ändamålsenlighet. Hade det inte varit bra att redan från början fundera på de förändringar man gjorde? Detta förekommer alltså . Arbetsmarknadsministern säger att det här inte stämmer. Men jag har praktiska exempel som visar att det stämmer och att arbetsgivare inte lämnar ut arbetsgivarintyg och att de enskilda inte får någon ersättning från a-kassan trots att de försöker få hjälp från sina fackförbund. Detta har jag försökt beskriva här. Min fråga till arbetsmarknadsministern är: Vad blir det praktiska arbetet med de här frågorna? 56 Arbetsmarknadsminister (): På fråga A svarar jag ja, och på fråga B svarar jag också ja. Det var det korta svaret. Det lite längre svaret är att hela utgångspunkten är att rätt ersättning ska gå till rätt person i rätt tid. Jag konstaterar, precis som , att det finns definitiva brister. Vi kan inte diskutera enskilda fall. Men om en person inte har fått ett arbetsgivarintyg av precis de skäl som tar upp och därefter lämnas i limbo är det inte bra. Jag vill gärna medverka till att se till att det löses på något lämpligt sätt. Man får naturligtvis överväga om det handlar om lagändring eller något annat sätt att hantera det på. Om det inte finns något arbetsgivarintyg och man inte kan få tag på något sådant finns det utrymme för att hitta andra lösningar; det kan vi konstatera. Vi försöker att tillsammans med IAF följa upp vad man kan göra för att underlätta situationen om det faktiskt inte finns något arbetsgivarintyg. Jag är beredd att titta på ändrade regler för att komma till rätta med det. Det är svaret på fråga A. Svaret på fråga B handlar om arbetsgivarintyget i sig. Det har blivit för komplicerat; det är nog alla överens om. Men skälet var gott. Det var ett gott uppsåt i den meningen att man skulle hitta ett sätt att säkerställa att det var rätt ersättning som kom till rätt person. Jag är den förste att säga att om vi kan hitta ett bättre och enklare sätt att göra detta på som gör att det blir mindre administrativ börda för de enskilda arbetsgivarna och därmed också för a-kassorna är jag absolut beredd att medverka till det. Det var hela syftet med att vi i regleringsbrevet bad IAF att titta över detta och komma tillbaka till oss med förslag på hur det skulle kunna se ut. Det är kvar. När rapporten har kommit agerar vi. Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 10 § (forts.) Svar på interpellation 300 om arbetsgivarintyg 57 (): Vi hade en debatt före pausen om arbetsgivarintyg. Arbetsgivarintygen för dem som är arbetslösa har blivit lite krångligare mycket krångligare tycker en del arbetsgivare och framför allt får det konsekvenser som jag har pekat på i min interpellation. Det finns enskilda arbetsgivare som inte utfärdar arbetsgivarintyg till dem som har jobbat på företaget, och det drabbar den enskilde som blir utan a-kassa och till och med kan bli utan arbetsmarknadspolitiska åtgärder eftersom arbetsgivare inte kan redovisa vad den enskildes ersättning skulle ha legat på. Det är naturligtvis synd eftersom människor har svårare att komma tillbaka till jobb då. Jag försökte också peka på att de här arbetsgivarintygen och det ökade krånglet får många olika effekter. I sitt svar pekar arbetsmarknadsministern på att arbetslöshetskassor och fackförbund har arbetat för att komma till rätta med detta genom att bland annat inrätta telefonservice för arbetsgivare. Att fackförbund servar arbetsgivare brukar inte tillhöra vanligheten. De jobbar, som jag beskrev i min interpellation, för att stärka sina medlemmar och för att hjälpa sina medlemmar att få ut detta från arbetsgivaren. Jag undrade lite mer över det faktum att det finns arbetsgivare som slarvar och hur man ska kunna komma till rätta med det. Jag är lite osäker på om jag uppfattade svaret från ministern. Jag ställde en fråga precis före pausen, och så fick jag ett svar som jag tolkade som ett ja, att ministern faktiskt är beredd att förändra eller se över reglerna så att arbetsgivarna kan få ett större ansvar när det gäller utfärdande av arbetsgivarintygen. Uppfattade jag svaret rätt? Det hann jag aldrig fråga före pausen. 58 Arbetsmarknadsminister (): Grunden är ju att rätt person ska få rätt ersättning i rätt tid. Det finns ett utrymme i lagstiftningen för att ett tidigare arbete kan styrkas på annat sätt än genom ett arbetsgivarintyg. När det gäller just de krångliga blanketterna har IAF att redovisa ett förenklingsförslag. Det ska de redovisa . När det gäller frågan om man kan ställa högre krav på arbetsgivare att lämna arbetsgivarintyg är jag inte främmande för att se över det regelverket. Men det regelverket måste också ställas i relation till den administrativa börda som det möjligen kan uppfattas vara. I grunden tycker jag naturligtvis att det inte vore särskilt komplicerat. Man skulle till exempel kunna utforma ett uppsägningsbesked på ett sådant sätt att det är ett arbetsgivarintyg. Det måste kunna gå att hitta lösningar på detta. Jag är naturligtvis beredd att medverka till det. Det får inte vara så att rätt person inte får rätt ersättning i rätt tid därför att man inte får tag på rätt papper. Det måste vi försöka hitta en lösning på. Vi ska naturligtvis diskutera med parterna, IAF och kassorna för att få en smidig och snabb lösning på detta. Därom råder inget tvivel. 59 (): Då tror jag att jag och ministern i alla fall är överens om att det inte bara är på de arbetslösa som man kan ställa krav, utan man kan också ställa krav på arbetsgivarna att de uppfyller sina skyldigheter. Som jag har sett det har den här regeringen varit väldigt snabb med att ställa krav på arbetssökande och arbetslösa men inte lika pigg på att ställa krav på arbetsgivarna. Vi har haft debatter vid andra tillfällen om försenade utbetalningar från a-kassorna, och det hänger ihop med de här arbetsgivarintygen. Jag skriver inte det specifikt i den här interpellationen även om jag pekar på att det blev krångligare för arbetsgivarna att fylla i detta. Det ska bli intressant att se utredningen från IAF. Jag tror att många av de försenade a-kasseutbetalningarna hänger ihop med den krångliga blankett som arbetsgivarintyget har blivit. Det har blivit fyra sidor i stället för en. Eftersom vi tycker att människor ska få ut sin a-kasseersättning så fort de har rätt till det är det bra om regeringen också ser till att det blir ordning och reda även på den här sidan. 60 Arbetsmarknadsminister (): Det finns naturligtvis ett problem med oseriösa arbetsgivare som slarvar med detta, men det kanske största problemet är ju arbetsgivare som har upphört med verksamheten eller gått i konkurs och där det faktiskt har utfärdats ett arbetsgivarintyg, fast , som har förkommit. Att komma efteråt och försöka hitta det eller få tag på ett sådant arbetsgivarintyg från en arbetsgivare som inte längre finns är naturligtvis ett stort bekymmer, och det kan ingen lagstiftning råda bot på. Vi måste nog ha en ganska ödmjuk inställning till hur man ser över detta. Jag har som sagt ingen anledning att säga nej till skärpta regler i den mån det leder till en bra effekt. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2009/10:301 om arbetsmarknadsutbildning för arbetslösa ungdomar 61 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag avser att vidta konkreta åtgärder i syfte att utöka antalet platser på arbetsmarknadsutbildningar. Det viktigaste målet för regeringen sedan den tillträdde 2006 har varit att få fler i arbete och färre utanför arbetsmarknaden. Regeringen har vidtagit en rad åtgärder för att uppnå målet, och ungdomar är en viktig målgrupp för detta arbete. Vad gäller jobbgarantin för ungdomar så är den utformad mot bakgrund av den forskning som visat att tidiga programplaceringar bör undvikas för ungdomar eftersom dessa kan leda till inlåsning och lägre sökaktivitet. erfarenheter visar också att arbetsmarknadspolitiska program för ungdomar inledningsvis bör inriktas på att upprätthålla en hög sökaktivitet och att ge coachning och vägledning. När ungdomarna är inskrivna i jobbgarantin för ungdomar kan de få ta del av aktiva insatser som till exempel praktik , även om man i normalfall ska ägna de tre inledande månaderna i garantin åt fördjupad kartläggning, studie- och yrkesvägledning och jobbsökaraktivitet med coachning. I de fall Arbetsförmedlingen bedömer att den bästa insatsen är en arbetsmarknadsutbildning finns i nuvarande regelverk inga hinder för att personen anvisas till en lämplig kortare utbildningsinsats. Arbetsförmedlingen har möjlighet att upphandla de utbildningar som behövs, och från kan ungdomar även anvisas till en studiemotiverande utbildning inom folkhögskolan. Det offentliga utbildningsväsendet har också en viktig roll för att ungdomar ska förnya och fördjupa sina kunskaper så att de står bättre rustade på arbetsmarknaden. Med denna utgångspunkt presenterade regeringen i budgetpropositionen en omfattande utbildningssatsning, som bland annat innebär fler platser i yrkesinriktad gymnasial vuxenutbildning (yrkesvux) och eftergymnasial yrkesutbildning samt 10 000 nya högskoleplatser inklusive studiestöd. Arbetsförmedlingen har möjligheter att vidta de åtgärder som bedöms mest lämpade utifrån den arbetslösa individens förutsättningar. Jag ser därför inte någon anledning att vidta några särskilda åtgärder med anledning av fråga. Regeringen följer däremot mycket noga utvecklingen av ungdomsarbetslösheten och prioriterar ungdomars möjlighet till fortsatta studier och utveckling av kompetens. 62 (): Tack, , för svaret! Bakgrunden till min interpellation är att jag tillsammans med några av mina kolleger gjorde besök på Arbetsförmedlingen för att titta på vad de arbetslösa ungdomarna gör när de är inskrivna i jobbgarantin för unga. var 712 arbetslösa ungdomar i kommun inskrivna i jobbgarantin för unga. Av dessa 712 ungdomar är det 9 personer som går någon form av utbildning, 266 personer som har jobbsökaraktivitet med coachning, 34 personer som har arbetspraktik och 327 ungdomar som inte har någon aktivitet alls. Som jag har sagt tidigare visar all erfarenhet att långa tider av passivitet fördröjer inträde på arbetsmarknaden medan aktiva åtgärder skyndar på möjligheten för den arbetslösa att få jobb. visar statistik att antalet platser i arbetsmarknadsutbildningar inte har varit så litet . Utbildningsbehovet bland ungdomar ser visserligen olika ut, men erfarenheter från tidigare jobbkriser visar att arbetslösa personer som får möjlighet att höja sin kompetens via exempelvis arbetsmarknadsutbildningar också har en snabbare väg till jobb. Min fråga till arbetsmarknadsministern var om han är beredd att vidta konkreta åtgärder i syfte att utöka antalet platser på arbetsmarknadsutbildningarna. Utifrån det skriftliga svar som jag har fått från arbetsmarknadsministern tror jag att man kan säga att svaret nog var nej, att han inte tänker vidta några åtgärder. Man kan konstatera att var antalet platser i arbetsmarknadsutbildningarna 13 000. Det var i en så kallad högkonjunktur. , , är antalet platser i arbetsmarknadsutbildningarna 6 000 i en lågkonjunktur. Vi vet dessutom att företagen aktivt säger att det finns bristyrken och att man har svårt att få tag på folk med rätt kompetens. Jag har tittat på hur det ser ut bland ungdomarna. Hur ser det ut i landet, och hur ser det ut i ? I landet som helhet var det ungdomar som gick arbetsmarknadsutbildningar. har det ökat med en person, så det är 272 som går arbetsmarknadsutbildningar. I kommun var det 20 som gick arbetsmarknadsutbildningar , och är det 14 personer. Det visar i alla fall, tycker jag, att man inte har satsat på arbetsmarknadsutbildningar bland ungdomar. Jag säger som jag sade tidigare: Ungdomar ser väldigt olika ut och har olika förutsättningar. Jämför man med hur många vuxna som har gått arbetsmarknadsutbildningar ser man att antalet som får gå arbetsmarknadsutbildning har ökat. Bland de vuxna i kommun har antalet ökat från 216 till 338, och jag inbillar mig att även en 2324-åring kan tillgodogöra sig en arbetsmarknadsutbildning och därmed ha större chans att få ett jobb. Min fråga är: Varför bedömer arbetsmarknadsministern inte att antalet arbetsmarknadsutbildningar behöver ökas så att fler ungdomar får en aktiv insats och ett aktivt stöd och därmed kan komma ut i arbete? Varför ska 327 ungdomar inte ha någon aktivitet alls? 63 Arbetsmarknadsminister (): Jag har några infallsvinklar på detta. Det första är att erfarenheterna från det gamla kommunala ungdomsprogrammet och ungdomsgarantin, som utvärderades av och väldigt många andra, var att resultaten var väldigt dåliga. De låste in ungdomar och fördröjde inträdet på arbetsmarknaden, och det var också det som var resultatet i de här undersökningarna. En annan infallsvinkel är att ungdomars arbetslöshet generellt sett är kortare än äldres. Vi vet, som jag sade i en tidigare interpellationsdebatt, att hälften av alla registrerat ungdomsarbetslösa har nytt jobb även i dessa dåliga tider. Dessutom ska man inte glömma bort att vi har försökt skilja på den arbetsmarknadspolitiska utbildning som vi har inom ramen för arbetsmarknadspolitiken, det vill säga som Arbetsförmedlingen handlar upp och/eller genomför, och den yrkesutbildning som genomförs i det ordinarie skolsystemet. Vi har gjort prioriteringen att det är vettigare att låta utbildningssystemet stå för de längre utbildningarna. Det finns tre goda skäl till det, som jag ser det. Det första är att man måste ha rätt pedagogisk kompetens för att genomföra de här utbildningarna. Vi bedömer att den finns i det ordinarie utbildningssystemet i större omfattning än hos Arbetsförmedlingen. Det andra, som inte ska underskattas, är att om man går en utbildning i Arbetsförmedlingens regi får man inget utbildningsbevis, och man får heller inget betyg. Det får man i det ordinarie skolsystemet. Jag tycker ändå att om man begär av ungdomar att de ska tillbringa i skolbänken är det inte orimligt att de får ett bevis på att de har gått igenom en sådan utbildning och att de får ett betyg som gör att de blir mer attraktiva för arbetsgivare. Det tredje är att det kostnadsmässigt är ungefär dubbelt så dyrt att genomföra motsvarande utbildning inom ramen för arbetsmarknadspolitiken som det är inom ramen för utbildningssystemet. Det finns alltså tre goda skäl till att ha de långa utbildningarna i utbildningssystemet och de kortare utbildningarna som är mer direkt riktade till att få ett arbete inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. säger att vi har 6 000 platser och att det är betydligt färre. Ja, det är 6 000 platser , vilket innebär att det är fler personer som omfattas. Låt oss göra ett tankeexperiment. Om det var 6 000 platser är det 24 000 personer som omfattas av möjligheten att få denna extra tilldelning, så att säga. På det sättet är det fler personer som omfattas även om antalet platser var mindre. utökar vi dessutom antalet platser för att ge fler personer tillträde. Det här är naturligtvis viktigt att göra som en konjunkturåtgärd. Så har det sett ut. Man har dragit ned på volymerna när det varit goda tider, och man har dragit upp volymerna när det varit sämre tider. Problemet var att Socialdemokraterna inte drog ned under förra högkonjunkturen utan väntade alldeles för . Det är det ena som man kan säga. Det andra är det som tar upp i sin interpellation om att titta på vad de som finns i garantin får för olika insatser. Jag säger som jag har sagt hela vägen att vi inte styr med volym. Vi säger inte till Arbetsförmedlingen att det ska vara 12 815 personer eller vad det nu kan vara i någon viss typ av utbildning. Vi säger: Gör en individuell bedömning. Det är det man ska ägna sig åt i början. Om arbetsförmedlaren tillsammans med den enskilde bedömer att här är en person som snabbt kan få ett jobb genom en tremånadersutbildning eller något i den stilen, då finns det resurser för det, och då kan man också göra det. På det sättet är det en individuell bedömning som jag inte ska styra över, utan det måste våra kompetenta arbetsförmedlare tillsammans med de enskilda unga göra. Jag skulle gärna se att vi utvecklade Arbetsförmedlingens roll och syfte till att bli mer av allmän vägledare och inte bara peka på det som finns inom arbetsmarknadspolitikens område. Man skulle också kunna coacha och visa rätt i utbildningssystemet. Det tror jag att alla skulle tjäna på. Det viktigaste är att det finns gott om erfarenheter, att se till att ungdomar söker arbete i början av arbetslöshetsperioden och att de sedan har möjlighet att få den individuella hjälp och aktivitet som de behöver när tiden har passerat . 64 (): Jag ska börja där arbetsmarknadsministern slutade. Det är viktigt att ungdomar är aktiva och söker jobb. Ja, det är därför vi tycker att det är viktigt att det inte ska kunna gå de får en aktiv insats. Att få en jobbcoach som man kan träffa kan vara bra för en del arbetssökande ungdomar, men för en del räcker inte det, utan de behöver ha en helt annan typ av aktivitet. En av de saker som det fanns kritik mot i de tidigare arbetsmarknadspolitiska programmen för ungdomar var att insatsen kom så sent. Det tog så att få i gång dessa ungdomar som fick gå och vänta . Jag var jättekritisk mot den tidigare regeringen när det gällde just att man skulle vänta så länge för att få insatser för ungdomar, och jag är lika kritisk mot den borgerliga regeringen som gör precis på samma sätt. Det är ett misstag. Alla behöver inte ha några insatser, men de som behöver det måste få stöd . Det är därför som jag tycker att det är beklagansvärt att 327 ungdomar är inskrivna i jobbgarantin utan att ha någon aktivitet alls. Det innebär att man alltså kan gå utan att egentligen vara aktiv. Söka jobb kan man säkert göra, men om ingen hjälper en och ger det stöd som man behöver ha kan det vara svårt. Jag försökte lyfta upp det faktum att det finns en utbildning som vi vet har varit framgångsrik, och det är arbetsmarknadsutbildningen. Jag blir lite förvånad, fru talman, när nästan får det till en positiv faktor att man har halverat antalet platser på arbetsmarknadsutbildningen från 13 000 till 6 000 nu när vi befinner oss i en lågkonjunktur med en arbetslöshet på . I den förra interpellationsdebatten fick jag inte svar av arbetsmarknadsministern, men det vore intressant att höra: Anser han att det råder massarbetslöshet i ? Jag anser att det gör det. I alla fall är det en väldigt hög arbetslöshet. Då är det intressant att höra vad definitionen är nu eftersom man i oppositionspolitik 2006 beskrev en massarbetslöshet. Jag har pekat på den här aktiviteten och att jag tror att många ungdomar behöver ha stöd. Jag tycker att det är viktigt att man är aktiv och att man får ett aktivt stöd. Jag tror att arbetsmarknadsutbildning är viktigt. Jag tror också att det är viktigt att de arbetslösa ungdomar och vuxna som behöver stöd i vidareutbildning också får det stödet. Arbetsmarknadsministern lyfte upp det faktum att man har satsat mer på utbildning, men min bild är att man har dragit ned på komvux och inte alls är uppe i samma siffror som 2006. Även när det gäller detta kan väl arbetsmarknadsministern förtydliga vad han menade med en offensiv satsning på det ordinarie utbildningssystemet? 65 Arbetsmarknadsminister (): Arbetsmarknadspolitiken kan ju egentligen bara sopa upp efter andra problem eller misslyckanden kriser eller misslyckanden i skolsystemet. Det som faktiskt ger arbete är naturligtvis att det finns företag som har möjlighet att anställa och som har kunder som de kan sälja sina varor till. som man är arbetslös kan man resonera runt vad som är den bästa vägen tillbaka. Jag delar naturligtvis kritik mot de gamla kommunala ungdomsprogrammen och ungdomsgarantin. Men problemet med dem handlar inte så mycket om att man kom in sent i dem utan att de fördröjde inträdet på arbetsmarknaden. Det var det som var problemet.