prot · GX0971 · 2010-02-09 00:00:00 — Visserligen har ni i efterhand accepterat varje steg minus ett, eftersom ni inte har någon egen politik utan tvingas haka på den som genomförs och som faktiskt visar sig fungera. Skattesänkningarna spelar roll för att få ett ekonomiskt utrymme i hushållens ekonomier, men de spelar också stor roll för att fler människor kommer i arbete. Ni har sagt nej till varje enskild skattesänkning, accepterat i efterhand och sedan hakat på. Det som vi har gjort när det gäller att stärka kommunernas ekonomi, göra det möjligt för företagen att anställa fler och skapa ett utrymme i människors ekonomi är sådant som har lindrat krisens verkningar. Det gör att står väldigt starkt när uppgången är här och att vi nu glädjande nog kan justera siffrorna i rätt riktning. Detta är viktigt för svenska hushåll. Detta är också viktigt för svenska barn. 41 (): Det är en häpnadsväckande nöjd socialminister vi får höra här. Han är nöjd med det mesta. Han tycker att det är jättebra. har klarat allting jättebra! Vi är bäst för det mesta, och vi har det bättre än andra länder. Här pratar vi om barnfattigdom. Här pratar vi om de 200 000 barn som är fattiga , och vi pratar om de barn som har blivit vräkta. Och socialministern säger: Nej, men det har gått så bra för ! Vet inte ni att det har varit lågkonjunktur? Jo, det vet vi. Vi vet faktiskt det. Det sade jag i mitt första inlägg, och det har jag sagt i alla inlägg i andra interpellationsdebatter. Vi vet att det är lågkonjunktur, men vi tycker att ni har förvärrat krisen eftersom ni har stängt människors möjligheter att utbilda sig och skaffa sig ett arbete. Ni har förvärrat krisen genom en otrygghetschock i detta land, eftersom ni sänkte a-kassan och såg till att det blev en stupstock i sjukförsäkringen. Människor är oroliga. Vem tar hand om vårdbiträdet när hon blir sjuk? står här och skryter över att hon har fått skattesänkningar, men hur blir det när hon blir sjuk efter att hon har fått ett mycket stressigare arbete? säger: Ja, men vi har gett mer pengar till kommunerna. Ja, men hur var det egentligen? Ni sade: Nej, nej, nej, kommuner och landsting ska inte ha mer. Till slut sade ni: Jo, men ni kan få en slant när det är valår. Det sade ni . Då hade kommunerna och landstingen redan gjort sina budgetar. De hade redan planerat att säga upp människor. kunde de skjuta på uppsägningarna, men de fick bara veta i förväg hur det skulle bli. vet kommunerna och landstingen ingenting. Ni gav ett tillfälligt bidrag till kommuner och landsting under valåret. Sedan säger : Ja, men vi har kunnat justera våra siffror. Det går mycket bättre . Jo, just det, det är valår . gäller det att se till att justera siffrorna så att det ser bättre ut. I själva verket har klyftorna ökat, . Om det nu har gått så bra för som står här och skryter om undrar jag: Varför har han valt att försätta dessa barn i den situation som han har gjort? Hur kan han vara nöjd med den situationen när 200 000 barn betraktas som fattiga i och när över 500 barn har blivit vräkta? I den situationen står och är nöjd. Jag blir faktiskt förvånad. Jag trodde att hade mer empati. Jag har till och med tyckt det tidigare. Vi i den tvärpolitiska barngruppen och i den socialdemokratiska barngruppen blir ofta uppvaktade av barnorganisationer, Unga Örnar, , och . Alla har berättelser om dagens , om verklighetens barn, om hur barn nu blir drabbade när krisen har slagit till och hur ni har slagit undan benen på föräldrarna, eftersom de nu har mycket svårare att ta sig in på arbetsmarknaden. De som har förlorat ett arbete under den här krisen kanske inte kommer tillbaka till ett reguljärt arbete. Det har regeringen skrivit i sin egen proposition. Långtidsarbetslösheten ser ut att stiga, och de som förlorar sitt arbete kanske inte kommer tillbaka . Vad tänker göra åt det? Vad tänker göra för att barnen till dessa arbetslösa människor faktiskt ska få ett hopp, en framtidstro, en möjlighet att utbilda sig, en bra skola och en trygghet om föräldrarna är i kris? Det handlar om en trygghet någon annanstans, i förskolan, i skolan och på fritidshemmet, och att det finns fler vuxna där. Vad tänker göra mer än att stå här och säga att han är nöjd? 42 (): Jag håller med ministern. Barn är en del av familjen. Barn är en del av samhället. Men barn är också barn. Det är viktigt att se dem som egna individer och att ha en politik för de enskilda barnen just för att de är barn. Det är hög tid att tala om barnens situation i krisens spår, för det får inte bli som , då barnen drabbades långt efter det att konjunkturen hade vänt. Vi måste se till att det inte händer igen. För dem som redan har resurser och möjligheter finns det vägar ut ur krisen. För dem som inte har det blir chanserna färre. Den borgerliga regeringen gör livet svårare för dem som redan har det kämpigt. Är ministern nöjd med den utvecklingen? behövs en politik som ser till barns bästa, en politik som investerar i barn och inte berövar dem möjligheter. Det handlar om förskolor och skolor som har tillräckligt med personal som har tid med barnen och ser dem. Det måste finnas skolsköterskor och skolhälsovård som räcker till, ungdomsmottagningar som når unga i behov av det och fritis efter skolan och fritidsgårdar . Det måste finnas mer stöd till föreningslivet, som bedriver fritidsverksamhet för barn och unga. Politiken måste tydligare prioritera barnen, så att de går skadeslösa ur den ekonomiska krisen. Det måste ske snabbt. Det måste ske . Framför allt måste det ske på alla nivåer. Här har ministern och regeringen ett ansvar för att fatta nödvändiga beslut och utforma den politiken, så att barnens bästa sätts i främsta rummet. 43 (): När vi diskuterar barnfattigdomen i diskuterar vi egentligen framtid. Vi diskuterar möjligheter . Vilka möjligheter erbjuder vi det här landet ? Vilka mål kommer att kunna uppnå om 20, 30 eller ? Det är det vi diskuterar , . Det är vår framtid som vi diskuterar. Därför är det viktigt att poängtera och att se att bostadsbidrag är ett komplement. Det är något tillfälligt för en familj som just nu befinner sig i en svår situation. Men det är ingen långsiktig politik för att motverka barnfattigdomen. Då undrar statsrådet om vi känner till att det har varit en finanskris, att det har varit en kris som har varit den värsta . Jo, det har vi poängterat då krisen inträffade. Man kan inte hantera en krissituation som man har gjort. Kommunerna får inte något uppräknat bidrag för att klara av skolan, för att klara av den framtida investering som vi pratar om. För dem som råkar vara arbetslösa jag säger råkar vara arbetslösa, för det är inte någon som frivilligt väljer det, trots att man ibland kan tolka det som att det finns en del som anser att det är så minskar man möjligheten och det ekonomiska utrymmet. För dem som är sjukskrivna minskar man det ekonomiska utrymmet. Man stimulerar helt enkelt inte i sin ekonomiska politik som helhet den inhemska konsumtionen, vilket andra EU-länder har gjort. De har faktiskt framgångsrikt vidtagit åtgärder för att stimulera befolkningen i det egna landet att konsumera mer. Man har sänkt skatten, säger statsrådet. Det är 1 400 och 1 600 . Ja, det är brutto. Sedan har ni infört en del avgifter. Jag vet att ni anser att man inte behöver vara med i a-kassan. Men ska människor ha den tryggheten för sina barn ifall de blir drabbade av arbetslösheten måste de faktiskt vara med i a-kassan. Då får de den lilla delen av tryggheten. Därför är det viktigt att poängtera att det finns de som har fått 1,3, 3,5, 12,6 och 18,8 miljoner i sänkt skatt med er politik. Så 1 400 brutto är ingenting att skryta om för en barnskötare. 44 Socialminister (): Det är rätt att vi resonerar om barnens ekonomiska situation. Det som jag ville åstadkomma var någon balans i resonemanget. Det är tyvärr så att vi har skillnader mellan familjer och mellan barn och barn. Och det har alltid funnits. Vår uppgift är att, så långt vi någonsin kan, åstadkomma en situation där alla barn kan leva under trygga ekonomiska förutsättningar. Jag tror ärligt att det är allas vår önskan. Då är frågan: Hur kommer vi dithän? Ja, då sägs det här att 578 barn blir vräkta. Det är ett jättebekymmer. Det är ett enormt problem i varje enskilt fall och naturligtvis också på samhällsnivå. Regeringen har satt in åtgärder. Vi samarbetar med kommunerna om detta, och vi ser glädjande nog att antalet vräkningar minskar. Man får ett större socialt ansvarstagande i de här sammanhangen. Det betyder mycket. Vi behöver arbeta med en mängd sådana åtgärder för att motverka det som är effekter av kriser vare sig de uppkommit på samhällsnivå eller i en familj, i ett hushåll. Jag värjer mig lite grann mot resonemang av typen att vi borde ha råd med ett välfärdssystem i världsklass. Det är väl självklart. Vem säger något annat än att ska ha ett välfärdssystem i världsklass? Vi har det, och det finns skäl att arbeta för att det ska bli ännu bättre. Ni får det att framstå som att folk hasar sig fram mellan soptunnorna för att hitta några rester att stoppa i sig. har en situation där vi förmår att hålla ihop grupper på ett sätt som är närmast unikt i jämförelse mellan olika länder. Munnarna säger jag hör det att ni har förstått att vi har haft en kris som är den värsta . Men detta träffar uppenbarligen inte ert medvetande. Ni resonerar i alla fall inte som om det går från talorganen till några andra delar av kroppen. Det tycker jag att ni behöver jobba lite grann på. Ni kommer säkert att landa rätt . Det är viktigt med en regering som tar ansvar, håller i pengarna och använder dem på ett klokt sätt. Det är skälet till att vi har skjutit till mycket resurser till kommunsektorn. Jag önskar att vi kunde bada i pengar och föra över ännu mer, men vi måste ta ansvar också för morgondagen på ett annat sätt än oppositionen behöver göra i det här läget. Här sades att barnen förra gången efter 90-talskrisen drabbades långt efter denna. Det är sant. Det berodde bland annat på de ganska brutala metoder som regeringen använde då för att återställa svensk ekonomi i balans igen. Man gjorde det kraftfullt måste man säga, men effekterna blev ganska tuffa för många enskilda människor. Vi vill försöka undvika det, bland annat genom tillskotten till kommunerna och genom att underlätta för människor att behålla arbeten eller få nya arbeten. Om vi hade lytt de råd som har kommit från oppositionen skulle vi omräknat till svenska förhållanden, och om vi hade vräkt ut pengar som man har gjort i , behöva spara i storleksordningen under det här året. Skulle vi ha varit lika oansvariga som regeringen i skulle vi ha behövt spara 35 miljarder. Hade vi varit i politikers kläder skulle vi nu ha behövt spara . Jag tror att det är väldigt lyckosamt för att vi har haft en regering som har hållit i pengarna, använt dem på ett klokt sätt och satsat dem på arbete och på kommunsektorn. 45 (): Jag vet inte varför så gärna vill smita utomlands och inte vill prata om de svenska förhållandena. Han påstår att vi kräver samma som och . Vi är socialdemokrater i , och vi vill ha en välfärd här i för alla. Det räcker inte med många. Det ska vara alla. Vi vill inte ha de revor i välfärdssystemet som vi har . Vi vill hålla ihop grupperna, säger . Det är precis det som vi socialdemokrater har byggt upp den svenska modellen med. Vi försöker hålla ihop grupperna, inte slita isär dem som vi upplever att ni har gjort . De rika har blivit rikare, och de fattiga har blivit fattigare. Det har blivit större skillnader under den här krisen för att ni har valt att sänka skatterna hellre än att se till att skydda barnen från krisens effekter. Ni har sänkt skatterna med 100 miljarder, mest till dem som tjänar mest, som äger mest och som bor i storstäderna. Ni har valt den vägen. Ni valde skattesänkarvägen. Då säger : Det tycker ni också men bara med fördröjning. Grejen med en opposition är att man måste acceptera hur verkligheten ser ut. Vi kan inte rita om kartan bara för att vi tycker att den skulle vara annorlunda. Vi hade använt pengarna smartare om vi hade styrt från början. Men vi har respekt för människors privatekonomi precis som för företag. Därför kan inte vi plötsligt ändra i en helt annan riktning. Därför har vi accepterat de skattesänkningar som ni har gjort. Men vi skulle vilja att det var på ett mer rättvist sätt, att man höll ihop grupperna och att låginkomsttagarna fick mer skattesänkningar än de rika. Dessutom var det vi som såg till att landet blev starkt efter den förra krisen. 46 (): Jag kommer inte att bedöma hur mycket av det som sägs här som statsrådet kommer att ta till sig i andra kroppsorgan som han säger. Jag tänker säga att jag inte misstror statsrådet när han säger att hans önskan är att motverka barnfattigdomen. Jag misstänker inte att han tycker något annat. Jag tror på det statsrådet säger. Problemet är, fru talman, att barnfattigdomen ökar med statsrådets ekonomiska politik. Det är det som är problemet. Det är därför vi debatterar . har barnfattigdomen bland barn till ensamstående föräldrar fördubblats, . Det är det som vi debatterar . Det är inte en önskan som vi pratar om utan om verkligheten. Jag tror att statsrådet och alla andra 348 ledamöter här i kammaren önskar att barnfattigdomen inte skulle finnas i , men tyvärr ökar den med den politik som för. Det är bland annat vi socialdemokrater som efter den förra ekonomiska krisen har ställt upp regler som har lett till att vi står starka . 47 Socialminister (): Det jag försöker samtala om jag tror att ni också gör det är hur vi kan klara ett land ur en tuff ekonomisk situation och säkerställa att alla är med, för att använda ett uttryck som vi alla förstår. Det är en jättesvår uppgift. Den viktigaste uppgiften handlar om jobb. Det handlar om att skapa trygga förutsättningar för vuxna så att de kan ha en inkomst. Det spelar en avgörande roll för barnen. Vi har också skyddsnät för dem som förlorar jobbet, blir sjukskrivna, förtidspensionerade eller annat. Vi kommer alltid att behöva resonera om hur de ser ut. Vi har utöver detta sänkt skatten. Jag kallar dem inte rika. Jag tror inte ni heller gör det. Vårdbiträden har fått mer . Det är ett ganska bra tillskott. Det har gjort att de har kunnat hantera krisen på ett annat sätt än de annars hade kunnat göra. Metallarbetare som har fått mer har kunnat parera krisen bättre. Vi hamnar i ett resonemang här om 90-talskrisen. Jag säger att då var det en ganska brutal politik som fördes som drabbade många hushåll på ett tufft sätt. Då säger ni att ni kan ta åt er äran av att ni tog ur krisen. Jag bestrider inte det, men jag säger att metoderna var sådana att de fick konsekvenser efter 90-talskrisen. Där har vi ett betydande bekymmer. Jag kan inte förstå hur det skulle bli bättre om vi höjde skatten med de summorna för de kategorier som jag pratade om. Ni har om ni tycker det är rätt alla möjligheter att lägga fram förslag om skattehöjningar på den nivån. Vi vet att det egentligen är er önskan, men av politiska skäl kan man inte mer just nu än att släpa . Det här är en fråga som jag tror att vi kommer att få skäl att återkomma till. Vi kommer att få ytterligare statistiskt material som gör att vi kan se bättre. En viktig sak är också att skilja på relativ och absolut fattigdom. Det spelar faktiskt en avgörande roll för hur siffrorna faller ut. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2009/10:184 om 48 Socialminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att följs i alla beslut. De allra flesta beslut som berör barnets vardag tas i på lokal nivå, så nära barnet som möjligt. Det kommunala självstyret är en grundpelare för vår demokrati. Därför håller jag inte med om att vad som behövs är mer statlig styrning av det kommunala beslutsfattandet. Vad som behövs är mer av samsyn på barn och deras rättigheter samt förbättrad samordning mellan de olika aktörer som har ansvar för att skapa de bästa livsvillkoren för våra barn. Regeringen har i enlighet med detta bland annat gett ekonomiskt stöd till Partnerskap för ett kommunalt nätverk för erfarenhetsutbyte och kollegial granskning mellan ett flertal kommuner. Regeringen deltar i såväl deras arbete som nätverket för barnets rättigheter samordnat av Kommuner och Landsting. Vi bidrar även på det sättet till spridning av framgångsrika arbetsmetoder med att genomföra på och regional nivå. Kunskapsutveckling, utbildning och kompetensutveckling av beslutsfattare, såväl politiker som tjänstemän på och regional nivå, är ett annat sätt att förbättra genomförandet av . Flera aktörer har fått ekonomiskt stöd av regeringen för sådana aktiviteter. har exempelvis tagit fram ett särtryck ur den handbok om tillämpningen av som sedan har spridits till alla kommunstyrelser, landsting och statliga myndigheter i landet. , och har drivit och driver utbildning och kompetensutveckling för beslutsfattare och personal på olika nivåer i kommuner och landsting. har fått medel att anordna nationella barndagar ett forum för erfarenhetsutbyte och kompetensutveckling. har också på regeringens uppdrag tagit fram förslag till en strategi för det framtida arbetet med kunskapsspridning om barn, deras rättigheter och den praktiska tillämpningen av dessa rättigheter till yrkesgrupper vars arbete har konsekvenser för barn. Förslaget är under beredning i . För ett ökat stöd till bland annat beslutsfattare på lokal nivå gav regeringen i uppdrag att utveckla ett uppföljningsverktyg för barnrättspolitiken så att måluppfyllelsen och kunskapen om tillämpningen av kan öka på såväl nationell och regional som nivå. Uppföljningssystemet ska kunna anpassas till specifika behov i en region, i en kommun eller i en begränsad del av en kommun. Regeringen undersöker också möjligheterna till en bättre samordning med Kommuner och Landsting även när det gäller genomförandet av . Jag avser att återkomma till med en redovisning av resultatet av våra ansträngningar på barnrättsområdet och arbetet med . 49 (): Tack för svaret! Det är så viktigt att vi jobbar med . När ratificerade den var det väldigt stor aktivitet. Det var många utbildningar och många barnorganisationer, bland annat Unga örnar, Rädda barnen, , som jobbade ute i landet med olika folkbildningskampanjer, till exempel Dags för . Man satte lärare och politiker på nivå på skolbänken och sade att nu ska vi lära oss , och vi ska följa den. gjordes en uppföljning, och man försökte då se till att man skulle följa . Barn har rätt att ha inflytande över det som pågår i deras vardag. Det är ju så med det mesta. Om man inte påminns om det så ramlar det liksom bakåt i hjärnbalken på något sätt. Därför måste man fokusera. är ett sådant område. Jag tror att jämställdhet och även demokrati och andra områden är andra sådana områden där vi faktiskt måste tala om för oss själva att nu måste vi se till att och så vidare följs. Tyvärr bryr man sig inte så mycket om att följa . Det händer inte så mycket om man inte gör det. Man tänker att man inte behöver låta barnen få inflytande över sin skolgång och sin skola. Man glömmer av att se till att eleverna får ett större inflytande, för det händer inte så mycket. Det skulle vara intressant att höra vad socialministern har att säga om detta. Det som är bra i svaret är att det står att vi ska fortsätta öka trycket när det gäller utbildningar. Det är bra att statsrådet säger att han avser att återkomma till med resultatet. Det ser jag fram emot. Men hur ska vi göra för att öka trycket? Hur ska kommunpolitikerna vid varje beslut tänka på hur det slår för barnen? Hur drabbar detta barnen eller hur påverkar det barnens situation? Hur ska vi tänka här när vi skickar pengar till kommunerna så att kommunpolitikerna faktiskt också verkar på det sättet? Det gäller naturligtvis inte bara kommunpolitikerna. Hur ser man till att de uppmanar sina lärare, förskollärare, barnomsorgspersonal, fritidspersonal och alla andra som har med barn att göra att alltid tänka på hur de kan göra för att se till att följs? Eftersom barn är en utsatt och sårbar grupp i samhället, vilket vi pratade om tidigare, måste man också se till att barn skyddas inte bara från krisens effekter utan från mycket annat våld, mobbning och andra saker som barn kan drabbas av. Jag upplever att vi inte riktigt har fokuserat på . Vi har visserligen firat ett tjusigt och trevligt 20-årsjubileum, men det blev liksom inget skarpt läge med att se till att ta nästa steg , att implementera på riktigt så att vi följer i alla beslut. 50 (): Nästan två miljoner barn och ungdomar har växt upp i det här landet med som skydd och som stöd under de som har gått. Frågan vi som lagstiftare och beslutsfattare behöver ställa oss är om detta betyder att alla barn har samma rättigheter och att barns bästa kommer i första rummet när politiken formas. Svaret på det vet tyvärr både du och jag: Det är inte så. Mer än en kvarts miljon barn lever i barnfattigdom. Det har vi diskuterat och kommer tillbaka till. Det är skamligt, tycker jag. Det handlar om att också så tydligt lyfter upp att barn har en ovillkorlig rätt att säga sin mening i de frågor som berör dem. Men trots detta är det oftast vuxenvärlden och vuxnas godtycke som avgör om barn får höras i ärenden som berör dem. Det kan till exempel vara socialtjänstärenden och vårdnadstvister. 20 000 barn placeras i familjehem . Många av dem lever i en ständig ovisshet om de kommer att få stanna i familjehemmet eller återförenas med sina biologiska familjer. Den ovissheten beror ofta på avsaknaden av att få berätta om sina egna önskningar, och det skapar en otrygg situation. Jag tycker att det är ovärdigt, och jag är övertygad om att vi tillsammans kan förändra och förbättra barns situation i . Jag hade på samma sätt som gärna sett att hade pekat ut framtiden och tvingat på myndigheterna barnglasögon i samband med 20-årsjubileet och lyft upp barns rättigheter i ett ännu tydligare perspektiv. Det är verkligen dags att ta barnrättsfrågorna på allvar. Vi behöver arbeta vidare med dem på alla nivåer, och vi behöver också garantera att barns rättigheter efterlevs exempelvis i skola och barnsjukvård. Jag vill att politiker och myndigheter gör barnkonsekvensanalyser för att säkerställa att alla barn och ungdomar får sina rättigheter tillgodosedda. Det behöver också vara ett tydligt ansvar för kommuner och landsting att redovisa särskilda insatser för barn och ungdomar genom barnbokslut eller andra metoder. Min fråga till ministern är: Hur ska arbetet med ges större tyngd och ett högre tempo så att inte landets barn behöver vänta till innan är någonting som genomsyrar också den svenska politiken? 51 Socialminister (): Tack för de engagerade inläggen i en fråga som förstås är otroligt angelägen! Det har nämnts att vi har haft ett jubileum. Jag ser det som en milstolpe när vi stannar upp och reflekterar lite över vad som har åstadkommits och vad vi behöver göra framöver. Här får man säga att i sig har betytt ofantligt mycket, men vi är ju långt ifrån hemma. Vi kan verkligen inte luta oss tillbaka och säga att nu är allt fixat i vårt land. Det vore en grov osanning. Jag tror att är inne på något betydelsefullt när hon säger att det är enormt viktigt att återvinna kunskap och engagemang hos alla berörda, för vi har en genomströmning av personal, men förstås också av barn genom skola, förskola och alla områden där vi möter barn och naturligtvis föräldrar. Det är viktigt att ha som en utgångspunkt. är det väldigt viktigt att se att det förmodligen inte finns ett enda grepp eller ett enda Alexanderhugg som löser allt utan det fordras ganska mycket av envetet gnetande. Jag redogjorde i mitt inledande svar för väldigt mycket av det som vi gör tillsammans med till exempel Kommuner och Landsting, tillsammans med kommuner som sluter sig samman, tillsammans med organisationer och tillsammans med myndigheter som vi arbetar med för att få det rätta tänkandet att genomsyra alla olika verksamheter som möter barn. Föräldrarna är de viktigaste resurserna i det här sammanhanget.