prot · GX09140 · 2010-06-18 00:00:00 — Det var en köksprodukt som kolsyrar vatten och säljs till under namnet Sodastream, tror jag. Det är en storsäljare. Det visar sig att denna maskin kommer från en bosättning utanför , Maale Adumim, och därför har slagit fast att man inte får sälja sådana varor tullfritt. I en färsk rapport från Palestinagrupperna i som jag har läst tar man också upp detta i relation till associeringsavtalet med . Där bekräftas att det inte fungerar bra med ursprungsmärkningen. Det visar sig att den tekniska lösning som förhandlades fram under 20042005 inte håller streck. Det är därför även i sitt utslag säger att man måste skärpa ursprungsmärkningen och rutinerna så att det håller. Det var också därför gick ut och sade att det gäller att skärpa ursprungsmärkningen och uppmana hela EU att följa den. Detta är alltså ett starkt krav från flera håll. fattade domslut är viktigt ur både ekonomisk och politisk betydelse. Jag tycker att det största värdet med systemet med ursprungsmärkning är att man markerar att bosättningarna inte är en del av . Ursprungsmärkningen gör det också möjligt för oss konsumenter att göra medvetna val. Dessutom sätter det en viss press på . säger utrikesministern att detta är en ringa del, men jag ska ge en annan bild. Jag vet inte vad som är sant i detta, men det är ändå så att EU är näst största exportområde. Enligt uppgifter jag har läst exporterade varor till EU till ett värde av 2008. Enligt kommer en tredjedel av dessa varor antingen helt eller delvis från ockuperad mark och bosättare. Omfattningen av detta i ekonomin kanske alltså inte är så liten ändå, och det ger ett symbolvärde att just göra en markering. EU-ländernas tullmyndigheter måste tillämpa en striktare syn på varor från bosättningar nu när associeringsavtalet ska tillämpas. Det är konsekvensen av beslut. Därför frågar jag utrikesministern om han är beredd att medverka till att man skärper skrivningen om ursprungsmärkning så att det fungerar i praktiken. Det blir nämligen bara tomma ord som inte har någon verkningskraft. Vilka åtgärder görs hos svenska tullmyndigheter för att följa upp och efterleva beslut? 19 (): Vad gör man med de stater som vägrar följa konventioner och utlåtanden som FN och EU har antagit? Vad tänker göra mer? brukar säga att vi gör en skur av uttalanden. Men om inte det hjälper? Vi måste sätta kraft bakom orden. Jag är glad att Amineh tog upp barnens situation, eftersom det är så viktigt hurdana barns uppväxtvillkor blir. Det är betydelsefullt för hur palestinier och israeler ska kunna leva sida vid sida att barn får bra uppväxtvillkor, att de accepterar varandra och att de kan leva i harmoni med varandra. Jag har sett palestinska barn bli hånade och trakasserade på väg hem från skolan. Jag har sett hur ilskan växer hos dessa barn och hur det i sin tur leder till våld. Våld leder till mer våld. Om barn utsätts för detta på ett tidigt stadium får vi aldrig slut på det. Vi måste se till att barnen på båda sidor får bra uppväxtvillkor. måste riva den förbannade muren! De har byggt den på ett olagligt sätt. Den förhindrar människor att ta sig till sina arbeten. Den förhindrar kvinnor att komma till sjukhus när de ska föda barn. Den förhindrar varor att transporteras. På det sättet blir det ett apartheidsystem. Den muren måste rivas, och måste finna sig i att hålla sig till gränser. Vad tänker göra åt det? Vad ska vi tillsammans göra för att få stopp på det och för att muren ska rivas? Det var det min interpellation handlade om: själva muren. Men vi kan förstås prata om det i ett större sammanhang. Vi kan prata om barns uppväxtvillkor, om hur vi kan stödja fritidsverksamhet och lägerverksamhet och stödja uppväxtvillkoren för både israeliska och palestinska barn så att de accepterar varandra, så att pojkar och flickor accepterar varandra, så att tjejer och killar får möjligheter att leva sida vid sida och acceptera varandra. Det är väldigt viktigt att vi visar på vilket sätt vi tycker att man ska leva tillsammans i ett jämställt samhälle. Därför måste vi stötta barn och se till att kvinnor får arbete, kan ta sig till sitt arbete och får den sjukvård de behöver. Eftersom arbetslösheten är så hög för palestinier får palestinier olovligen ta sig över den olagliga muren för att kunna bygga de olagliga ockupationsbostäderna. De ska bygga åt israeler som sedan ska flytta in på olaglig mark. Det är helt absurt att vi ska titta på när sådant här pågår. Palestinier får sätta livet till när de tar sig över muren olagligen. Sedan ska palestinier tvingas jobba med att bygga upp de bostäder som de i själva verket hatar, eftersom de byggs på olaglig mark. Men för att över huvud taget få mat för dagen till sin familj tvingas de ta sådana jobb. Vi kan inte acceptera det. Vi måste synliggöra det för hela världen, och vi måste lägga kraft bakom orden. Det är dags . Det räcker , ! (FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag förstår att detta kan väcka känslor, men ber ändå om varsamhet med språkbruket.) 20 (): Visst väcker det känslor, och visst är det så att det här av och till leder till att man nästan tappar hoppet, här i en trygg och fredlig del av världen där vi inte upplevt krig på mycket . Men flera av mina kolleger har varit i och träffat människor som verkligen har börjat tappa hoppet, verkligen har börjat tappa tilltron till omvärlden. De vet att vi vet. De ser att vi ser. När den globala nyhetsförmedlingen kommer in i deras vardagsrum, förvisso sönderbombat, handlar det ändå i grunden om vad vi lyckas förmedla till de människorna, till folket i , till människor på , som har en verklig vardag. Jag har själv också varit där och vet att utrikesministern har varit i områdena. Skolbarn, tredje generationens nya människor som lever på ockuperat område, tvingas igenom tillfälliga checkpoints på ockuperat område. De tvingas visa upp skolväskan, dessa sju-åtta-nioåringar, jämngamla med mina barn. när de är på väg hem från skolan är det samma sak, . har det gått ytterligare ett läsår. De här barnen påbörjar ett sommarlov som inte kommer att innebära några lättnader för dem. Även om de inte kommer att gå till skolan är dessa förhatliga checkpoints, som smälls upp där militären för tillfället tycker att det är lämpligt, en viktig del i det systematiska övergreppet. När jag tittar på interpellationerna blir jag inte förvånad över själva inriktningen. Det jag blir förvånad över är att vi återigen står här i slutet av en mandatperiod där denna fråga har diskuterats. Utrikesministern hade säkert liknande diskussioner även när han var regeringschef. Det har gått efter den perioden. Är det inte så att tiden håller på att rinna ut? Är det inte så att vi har ett väldigt stort problem? Jag hör interpellanterna och mina riksdagskolleger ta upp fakta. Hänvisningen till om att nästan en tredjedel av export består av varor producerade på ockuperad mark var någonting nytt för mig. Jag vet inte om det var nytt också för utrikesministern. De kolsyreapparater som säkert många av oss har hemma är producerade på ockuperad mark. Är inte detta att acceptera det som så länge, i början lite hånfullt, men sedan också som reell politik, har kallat för creating facts on the ground? Borde vi inte skämmas över att vi återigen står här och ser ett faktum som vi inte verkar göra någonting åt? 21 (): Vi står här och säger samma saker, tycker jag. Det är upprepningar gällande situationen i och . Jag hör svaret från utrikesministern när det gäller sanktioner och varför man inte helt enkelt kan isolera på något sätt. Det har hänt förut i världshistorien att det har gjorts, kanske inte alltid med framgång, men med framgång. Resonerar man olika när det gäller olika stater? Vad är det för skillnad mellan olika terroriststater, som är, som vissa tycker att är och som vissa faktiskt tycker att är? Varför gör man inte samma sak och inför samma sanktioner på samma sätt? Varför ser man inte till att stater som terroriserar andra folk utsätts för sanktioner? Det handlar om sätt att agera. Vi pratar om . När jag har varit nere har varit den plats där man kunnat vara och ha det något så när drägligt. I övrigt är det svårt. Framför allt runt muren är det oerhört svårt. Det finns väldigt få ställen där man kan vara utan att märka det här . Jag fick mig ännu ett exempel till livs när jag var där nere. I en israelisk domstol hade den israeliska staten dömts till att öppna en väg som var stängd för palestinier. Vad gör man då? Jo, då bygger man en mur mellan väghalvorna. Det innebär att man inte kan svänga vänster om man ska åka in till . Man måste åka ända bort till och vända för att komma tillbaka till . Det är ytterligare ett exempel på trakasserier som den israeliska staten systematiskt genomför för att påvisa för palestinierna att det är vi som bestämmer. Det kallar jag för terrorism statsterrorism. Det måste man på något sätt införa sanktioner mot. Det finns andra saker som man skulle kunna ta upp just när det gäller vapenimporten. Vi har inget embargo och inte några sanktioner mot vapenimporten heller till än så . Det innebär att vi kan öppna upp för vapenimport i alla fall, om det skulle bli tillfälle. 22 Utrikesminister (): Jag tycker att och andra vältaligt har beskrivit den dagliga förödmjukelse som ockupationspolitik självfallet är. Det kan ha lättats lite i vissa delar av , vilket det också har. Men det hindrar inte att den dagliga förödmjukelsen är där. Denna dagliga förödmjukelse leder till stämningar som i grunden gör fredsarbetet svårare om vi ser det i det lite längre perspektivet. Det är därför vi säger och försöker säga till att denna ockupationspolitik hotar självt i det längre perspektivet. En tvåstatslösning är den lösning som ger säkerhet. Men ockupationspolitiken och bosättningspolitiken riskerar att rycka undan grunden för en tvåstatslösning om vi ser det i ett lite längre perspektiv. Jag tror att det finns en bred acceptans för det synsättet i . Men har de så svårt att ta de konkreta stegen, delvis därför att av historiska skäl som vi måste vara medvetna om har ett säkerhetstänkande som vi kan uppfatta som extremt. Men det är deras historia som formar dem. Det är inte vår historia som formar dem. Det måste vi också vara medvetna om, och vi ska försöka göra vad vi kan. Jag ska göra några konkreta kommentarer. frågar om den palestinska representationen. Jag är beredd att titta på det och se vad vi kan göra mer. Men jag säger det med reservationen att vi har ganska tydliga principer för hur vi gör detta i som jag tycker är sunda principer. De har inte med att göra, utan de har att göra med en lång rad andra entiteter runt om i världen som vill etablera sig på ett eller annat sätt. Om vi kan få någon typ av dialog inom EU om hur vi gör med detta skulle det underlätta för att ta steg som går utöver vad principer som vi alla har stått för annars skulle leda till. Jag skulle gärna se att så kunde bli fallet, och jag kan försäkra och andra att vi arbetar med detta. frågar om ursprungsmärkningen. Det är inget fel på bestämmelserna; de är där. Det är bara att tillämpa dem. Vi ska självfallet vara uppmärksamma på att de faktiskt tillämpas. Sedan kan vi diskuterar om detta är ekonomiskt betydelsefullt eller ej. Jag tror inte att det är det, men jag delar bedömningen att det är politiskt betydelsefullt att bestämmelserna efterlevs. Därför är det viktigt att de faktiskt efterlevs, men mig veterligt är det inget större fel på bestämmelserna. Jag kan förstå i största allmänhet vi måste göra någonting och vi måste gå till handling. Men fredsarbete är tyvärr inte alltid sådant. Jag skulle önska att det var det och att vi bara kunde gå till handling och göra fred i olika delar av världen om det sedan gäller den , , Iranfrågan eller den fruktansvärda situationen i . Tyvärr disponerar vi inte alltid instrumenten att ställa världen till rätta. Vad kan vi då göra? Jag tycker att det finns tre linjer. Den första är ett tryck på eller ett aktivt arbete inom den europeiska unionen för att vi ska få en europeisk röst för fred som är stark och trovärdig. Där tycker jag att vi har haft en betydande framgång. Vi har en mycket stor kredibilitet eller förtroende nere i regionen för det som vi uppnådde . Det har också lett till att den amerikanska politiken, framför allt av andra skäl, har förändrats i en riktning som vi uppfattar som konstruktiv. Det vill vi stödja. Den andra linjen är hjälp till det palestinska statsbyggandet. Det är inte bara det att vi har satsat mer, utan man ska inte glömma att den europeiska unionen satsar mycket mer än hela den samlade på att hjälpa palestinierna med statsbyggandet. Där har vi i nära samarbete med premiärminister uppnått åtskilligt och skapat förutsättningarna för att en palestinsk stat ska kunna finnas som fungerande statsbildning inom en tvåårsram. Den tredje linjen är stöd till fredsförhandlingar indirekta förhandlingar nu som vi hoppas ska leda till direkta förhandlingar. Inom ramen för det skulle jag vilja säga att vi måste ha en dialog med alla parter. Vi måste ha en dialog med när det gäller Gazapolitiken. Vi måste ha en dialog med palestinierna och vi måste ha en dialog med arabstaterna, vilket vi också har. Dessutom gäller det att konkret förbereda de insatser som den europeiska unionen och kan göra i samband med en fredsuppgörelse konkret just . Vad kan vi göra i Gazafrågan? Det handlar inte bara om att hålla anföranden i riksdag, som vi alla tycker om även som denna, utan kanske också om närvaro på marken för att underlätta. Vi kanske inte kan uppnå allt vi vill uppnå med en gång, men vi kan ta steg som i alla fall underlättar den situation i som är alldeles oacceptabel det tror jag att vi är eniga om. 23 AMINEH KAKABAVEH (v): Tack, utrikesministern! Mycket av de konfiskeringar och den kontroll som sker av barn och oskyldiga människor görs i säkerhetssyfte. Men det får inte göra livet odrägligt för det palestinska folket. Det måste vi komma ihåg. Det gläder mig att utrikesministern vill ta ytterligare steg för att förbättra situationen. Visst kan vi göra det! Historien har visat att har haft en stark röst tillsammans med omvärlden när det gäller och apartheidregimen. Varför kan vi inte göra det för att ta ställning för mänskliga rättigheter, för kvinnor och för barn också när det gäller , när det gäller och många andra länder? Men just pratar vi om där människor lider på bägge sidor. På bägge sidor drabbas oskyldiga människor som i så många decennier har upplevt detta våld och detta grymma förtryck. Därför ska vi sätta stopp för det. Jag hoppas, utrikesminister , att oavsett om han sitter vid makten eller icke ska vi tillsammans med alla göra det här igen. Det gäller alla, och hela , som gjorde detta under apartheidregimen i . Jag tror att vi har en ännu starkare röst när vi också kan använda den i EU-sammanhang. Därför är min och många andras förväntningar, inte bara i utan också i omvärlden, mycket större . När jag själv var i fick jag i varenda träff med vartenda barn, varenda kvinna och varenda politiker höra: Amineh, vad kan göra för att stoppa och bojkotta för att sätta stopp för ockupationsmakten och den rasistiska diskrimineringen? Det får vi sätta stopp för här och . 24 (): Ockupationspolitiken hotar självständighet, säger utrikesministern. Men har man svårt att ta de konkreta stegen, och det beror på ett långt drivet säkerhetstänkande. Är det hela sanningen? Jag menar att bosättningarna byggs i en medveten strategi för att expandera, för att lägga ny mark under sig, för att skapa fakta på marken och för att skapa en annan situation. En halv miljon israeler är nu förflyttade till . Detta är en strategi en politiskt förankrad strategi som inte bara handlar om säkerhet utan också om expansion. Jag tycker att ambitionen med en palestinsk statsbildning , som utrikesministern säger, är bra. Men man ska ha klart för sig att folkrättsbrott underminerar möjligheten successivt. Var står vi någonstans om bosättningspolitiken och den politik som bedrivs från den israeliska sidan fortsätter? Då motverkas processen. Vad blir kvar åt palestinierna att bygga en stat av? Jag har tagit upp frågan om den diplomatiska statusen även tidigare. Anledningen till att jag tar upp den är att jag ser den i ett perspektiv med en palestinsk statsbildning och erkännande av palestinska myndighets- och statsfunktioner. Jag tycker att det är vällovligt att utrikesministern uttalar sig i positiv mening om en sådan process. Men hans svar här blir också lite luddigt i kanten när han hoppas på en dialog inom EU och att det skulle öppna möjligheter. Min uppfattning kvarstår. Vi bör vara beredda att titta på hur vi tar steget att ge den palestinska myndigheten diplomatisk status i . EU kan sätta ett betydligt hårdare tryck på när det gäller folkrättsbrotten. Man kan ta tag i den här frågan om associeringsavtalet. 25 (): Vi har avtal som säger att bosättarprodukter inte får säljas tullfritt i EU. Därom är vi eniga. Men frågan är om de här avtalen efterlevs. Jag tycker att så inte är fallet. Man ser för mycket mellan fingrarna. fattade beslut bekräftar att det här inte fungerar bra. Jag menar att även uttalande bekräftar att detta inte är bra. Vi måste fundera på hur vi kan säkerställa att avtalen fungerar i praktiken och i verkligheten. Vad kan vi göra i EU? Vad kan göra genom sin tullmyndighet för att kontrollera att det här fungerar? Enligt det associeringsavtal som finns mellan och EU har förbundit sig att respektera folkrätten och FN:s deklaration om mänskliga rättigheter. EU har också förbundit sig att kontrollera att så är fallet och att det här följs. Om man tittar på hur det fungerar i praktiken menar jag att det är svårt att komma ifrån att får en särbehandling. Det är ofta man ser mellan fingrarna. kan begå ständiga brott mot folkrätten, och det händer inte så mycket fast det egentligen borde göra det. Frågan om ursprungsmärkning är en sådan fråga där jag tycker att man har sett mellan fingrarna alltför . Frågan om ursprungsmärkning är ett sätt att markera en politisk uppfattning och ett politiskt beslut om att bosättningarna inte är en del av . Det hjälper oss konsumenter att välja, och jag vill påstå att det sätter en viss ekonomisk press på . Jag hoppas att utrikesministern efter den här debatten med kraft vill driva frågan om att se över ursprungsmärkningen och se till att den fungerar i praktiken så att den verkligen blir ett verkningsfullt medel för att markera att vi vill ha en fredlig lösning mellan och . 26 (): Tack för den här viktiga debatten! Det är oerhört viktigt att vi håller debatten vid liv och att vi är många som engagerar oss. Ja, , vi ska vara medvetna om historia och det fruktansvärda brott som det judiska folket utsattes för. Vi ska självfallet vara medvetna om det och på alla sätt fördöma det. Men för den skull får man inte göra så mot andra. Bara för att man har farföräldrar och släktingar som har blivit mördade på ett fullständigt felaktigt sätt som aldrig kan accepteras får man ändå inte förtrycka någon annan. har byggt en mur i huvudsak på ockuperad mark. Det är en mur som förhindrar människor att leva sina liv. Den förhindrar människor att ta sig till sina arbeten, att ta sig till sjukhus, att handla mat och att leva på sin fritid. Den förhindrar dem också att över huvud taget kunna ta arbeten eftersom det är så svårt att ta sig till dem. Det är en apartheidmur. Det är en åtskillnadspolitik som vi inte kan acceptera. Muren måste rivas. Den måste bort. Vi i måste tala om att detta är olagligt och att de inte får bygga en mur på det här sättet som sätter andra människors livsvillkor ur spel. Det måste , FN och EU tala om, och vi måste sätta kraft bakom orden. Det är dags att muren rivs nu och att israelerna accepterar gränser. Vi måste stödja barn, kvinnor, män, äldre och yngre. Vi måste se till att alla nu får bra uppväxtvillkor. 27 (): Efter att Ship to bildades har svenska folket samlat in pengar och medel. Varför gör människor detta? Det kan man fråga sig. Jag tror att ett av skälen är att man tycker att det som händer i och i i övrigt är orättvist. Dessa ockupationsbostäder som kallas för bosättningar kan vara ett sådant skäl. Ett annat kan vara att man anser att på något sätt nästan har en egen gräddfil där man inte behöver ställas till svars. Det är väldigt viktigt att betona att man inte kan jämföra med så många andra länder som är diktaturer eller har något annat styrelseskick. Hur nöjd den statsledningen än är, är det ändå så att vi ställer högre krav på demokratier, och det ska vi också göra. Sedan jag var med på båten i har det samlats in till Ship to . Idén är att försöka åka ned med ytterligare material. Vi tror att den illegala blockaden måste lyftas. Vi känner att det finns ett stöd från svenska folket för detta. Det är därför glädjande att har agerat och varit väldigt tydlig i frågan, men den här interpellationsdebattsrundan har åskådliggjort att det krävs mer än så. Jag hoppas och vill att känner att han har ett stöd härifrån för att agera kraftfullare. 28 Utrikesminister (): Jag tror faktiskt inte att jag har så mycket att tillägga. Vi har ibland lite olika utgångspunkter när det gäller hur man ska agera i de olika detaljfrågorna. Så ska det också vara. Det är också förutsättningen för att vi ska få någorlunda liv i denna debatt. Men det råder ingen tvekan om vad vi strävar efter att uppnå från svensk och europeisk sida när det gäller en fredslösning i . Och på den punkten råder inte heller några meningsmotsättningar. Vi strävar alla efter en så aktiv svensk roll som möjligt, framför allt inom den europeiska unionen men också genom andra kanaler som , i en fredsuppgörelse baserad på folkrättens grund. Jag tackar för debatten. Överläggningen var härmed avslutad. 3 § Svar på interpellation 2009/10:394 om Bosnien och och EU 29 Utrikesminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta i ministerrådet för att underlätta Bosnien och närmande till Europeiska unionen. Regeringen är en stark förespråkare för unionens utvidgning. Utvidgningen är unionens främsta instrument för att sprida säkerhet, stabilitet, demokrati och välstånd i . Regeringen har varit och är fortsatt drivande inom unionen för att fördjupa samarbetet med Bosnien inom den särskilda närmandeprocess som EU har för regionen, den så kallade stabiliserings- och associeringsprocessen. Under det svenska ordförandeskapet lanserade EU, tillsammans med , ett politiskt initiativ på hög nivå som syftade till att underlätta och effektivisera Bosniens EU-närmande. I första hand handlar initiativet om att få till stånd en övergång från den höge representantens kontor till en förstärkt EU-närvaro i Bosnien. Avsikten är att möjliggöra för Bosnien att ansöka om medlemskap i , vilket är svårt så länge den höge representanten är involverad i Bosniens dagliga politiska arbete och beslutsfattande. Frågan om en förstärkt EU-närvaro i Bosnien blir även synnerligen aktuell i ljuset av Lissabonfördraget och upprättandet av EU:s nya utrikestjänst. Ett mer övergripande syfte med EU:s och gemensamma initiativ som jag själv ledde var att uppmuntra det bosniska ledarskapet att genomföra en första omgång författningsreformer. EU-närmandet skulle på detta vis underlättas genom att beslutsfattandet på den statliga nivån effektiviserades samt att författningen ändrades i enlighet med om mänskliga rättigheter. EU verkar fortsatt för att Bosniens EU-närmande ska underlättas och tar löpande upp dessa frågor med regeringen i Bosnien. Regeringen driver att EU bör fastställa hur en förstärkt EU-närvaro i Bosnien ska struktureras för att underlätta en avveckling av den höga representanten och på så vis främja Bosniens EU-närmande. Regeringen stöder även det förslag som presenterades av kommissionen om etablerandet av en lokal juridisk expertgrupp, med förankring i parlamentet, som ska arbeta för att genomföra konstitutionsförändringar i enlighet med . Detta är ett första steg inför mer omfattande reformer nödvändiga för en fördjupad EU-integration.