prot · GY099 · 2010-11-03 00:00:00 — Vi har, precis som påpekade, välkomnat skärpta regler, och vi välkomnar också de tillsynsmyndigheter som ska komma till även om vi har en del frågetecken både om den ökade byråkratin och den överrock länderna får på sig. Det finns en del frågetecken kvar runt detta. Jag har två frågor. Den ena har statsministern delvis besvarat, nämligen hur automatisk krishanteringen blir så att de små länderna inte får hårdare regler än de stora trots att dessa sköter sig lika illa. Den andra frågan handlar mer om institutionernas roller . Får kommissionen en annan roll gentemot toppmötena och gentemot ? 240 Statsminister (M): Detta är synnerligen berättigade frågor som jag tror att många inom ställer sig just . Är vi i färd med att se en förskjutning av makt och inflytande via Lissabonfördragets ikraftträdande? Vi har ett Europaparlament som har blivit kraftfullare, och det finns nya institutioner i form av Europeiska rådets valda ordförande och höga representant för utrikesfrågor som ska komma in i och passa in i hur det fungerar. Det kommer definitivt att vara en maktförskjutning som, kan jag säga med utgångspunkt i att tro på devisen att kommissionen oftast är mindre och medelstora länders vän, kanske delvis är på kommissionens bekostnad. Det är bara att konstatera att sådana diskussioner förekommer. Exakt hur det kommer att se ut framöver är alltså möjligen för tidigt att säga. Det var också delvis den tänkta idén med fördragsjusteringen. Jag kan än en gång påminna om att riksdag dessutom påpekade att det fanns lite frågetecken kring vad idén med den valda ordföranden var, men vi lämnar detta. Vi har pratat om det förut. Sedan gäller det första fråga, om automatiken i sanktionerna. Återigen, som jag har påpekat för : Det exakta svaret har vi ännu inte. Vi, i meningen röst, framförde att vi snarare ser det som bättre att använda mindre, tidigare verkande, automatiska ekonomiska sanktioner snarare än politiskt avvägda, efter röstning framtagna sanktioner som handlar om att inskränka andra typer av rättigheter, till exempel rösträtten. Men det är en typisk diskussion mellan fransmän och tyskar, när man gärna från sida för detta närmare rådet och till mer politiskt beslutsfattande, som vi då är mer tveksamma till. Jag tror nämligen att det ligger någonting i beskrivning. Det blir lätt att man passar på att inte använda det när det blir fel land som står i fokus, och det är det vi vill undvika. Vi vill helt enkelt att det ska fungera. Vi ska premiera skötsel och dämpa känslan av att det är politiska överenskommelser som kopplar till detta. Men sista ordet är ännu inte sagt. 241 (S): Här i och i kammaren är vi helt överens, , om att nyckeln till tillväxt är frihandel. Mot bakgrund av det vill jag fråga statsministern om de kommande toppmötena med , och , bland annat. Då tänker jag att republikanerna i nu har haft framgångar i kongressvalet. Frågan är hur det kommer att påverka frihandeln på kort och på lång sikt, eftersom man från sida är ganska känd för att vara protektionistisk och att man gärna vill skydda sina egna marknader. Vad det gäller är det glädjande att de är på väg in i WTO, men de har också haft tendenser till att vilja skydda sina egna marknader. Och vi vet att svensk industri exempelvis har varit drabbad av detta när det gäller virke och trä. Därtill kan man titta på och deras svåra ekonomi men också deras rika tillgång på material som är kopplat till energi och så vidare. Mot bakgrund av detta vill jag fråga statsministern om man på diskuterade frihandelsfrågan utifrån den här möjligheten när det gäller tillväxt. 242 Statsminister (M): Ja, det berördes. Det är väl känt att många runt om i världen i teorin är för frihandel, men i praktiken ägnar sig väldigt många länder åt att försöka bekämpa den tesen eller åtminstone åt att för egen del försöka vrida till fördelar just för det egna landet. Det ska ärligt beskrivas som att problemet ibland i är att det också är en viss delning inom i synen på detta. Jag delar helt beskrivning av att har varit en röst för frihandel och öppenhet så länge någon kan överblicka, och utför fortsatt ett viktigt arbete med att förespråka frihandel. Det är ganska naturligt att en liten öppen ekonomi som är mycket beroende av utrikeshandeln har den positionen. Men det ska också noteras att den diskussion som dyker upp handlar om röster inom som i teorin är för frihandel men som i praktiken talar om olika former av sanktioner eller handelsbegränsningar i enskilda delar eller mer som en följd av klimatpolitik eller vad det kan tänkas vara för ingångar. Strävan just nu jag delar uppfattningen handlar bland annat om ett möjligt kommande WTO-medlemskap för till vilket vi gärna kopplar precis den här diskussionen om att vi vill se borttagna tullar för virke. Det är en diskussion vi har med . Jag delar också helt uppfattningen att det ska bli mycket intressant att se om det händer någonting i amerikansk politik med deras inflytande över Doharundan och världens ansträngningar när det gäller att få bättre frihandelsavtal på plats till följd av det som sker i amerikansk politik. Man får ju ha missat mycket, höll jag på att säga, om man inte har noterat att väldigt många i den amerikanska politiken, oavsett vilket parti de tillhör, låter alltmer som protektionister. I den delen måste jag uttrycka ett visst bekymmer och en viss oro. Men det skulle behövas en annan inställning från också i de här frågorna och en större kraft bakom att driva frihandelsfrågor. 243 (M): Tack, statsministern, för återrapporteringen! Även om det nu ser ut att ljusna ute i och i många av ekonomier är det naturligtvis alldeles för tidigt att blåsa faran över, för många av länderna har definitivt stora problem. Därför är det väldigt glädjande att höra att det ändå finns en sådan samsyn bland EU:s ledare om att få till den här ekonomiska styrningen. Det handlar också om det som var inne på, att diskutera viktiga strukturreformer. Men det finns en fråga som inte har nämnts här. Jag undrar om den kom upp på toppmötet. Den oroar mig en del. Det är kanske en lite mindre fråga i det stora hela, men det är frågan om skatter på transaktioner. Den frågan verkar poppa upp titt som tätt genom olika decennier, höll jag på att säga. Den poppar i alla fall upp lite då och då. Vissa länder verkar tycka att det är en fantastiskt bra idé att beskatta transaktioner. Jag skulle vilja höra med statsministern om den här frågan över huvud taget kom upp. Hur stor är frågan i andra länder? Och har vi möjlighet att trycka tillbaka den? 244 Statsminister (M): Inför Europeiska rådets möte skrev och ett brev till stats- och regeringscheferna som de beskrev som en position inför G20-förhandlingar, som också har tillsänts ledamöter. Där återges att en av de positioner som EU avser att driva inom ramen för G20 är att det ska finnas en internationell finansiell transaktionsskatt. Kravet för att den ska införas ska vara att den är heltäckande och global. Alla som förstår internationell politik vet att det, så att säga, är en kodex för att säga att det inte går, av det enkla skälet att stora delar av de utvecklade länderna i världen säger: aldrig . Det brukar då vara liktydigt med att man kan ha den ambitionen, men det går därmed inte att genomföra. Det förminskar inte att åtminstone vissa länder i driver detta med stor emfas, som ett sätt att möta, som de upplever det, problem i den finansiella sektorn och i realiteten också skapa en ny intäktskälla. är ett av få exempel i den utvecklade världen som har försökt och testat, infört skatten och snabbt avskaffat den, eftersom den inte gav avsedd effekt. Det vill säga skatten gav få intäkter, för det man skulle beskatta flyttade ut ur landet. Det visar just hur känsligt det är i ett läge där man inte får den att bli helt övergripande, heltäckande. Förekommer det tankar i den här riktningen? Ja, absolut, men huvudproblemet kvarstår. De som förespråkar detta kan egentligen inte svara på hur det ska kunna komma på plats globalt. Detta dyker därmed säkert upp på G20 och kommer återigen av stora delar av världen att avfärdas, och förmodligen kommer man då inte att föra frågan längre. 245 (MP): noterar att EU efter om klimatförhandlingarna och alldeles före mötet i om de internationella klimatmålen fortfarande står kvar vid i stort sett samma strategi som man hade när det gäller de internationella förpliktelserna. Jag vet att statsministern har hört det men ännu inte flyttat sig när det gäller det gemensamma kravet från de rödgröna partierna här i om att EU borde ha flyttat upp sitt mål till före Cancúnmötet. Jag vill höra lite hur diskussionerna gick på rådet när det gäller andra medlemsländer. Vi har nämligen hört många andra medlemsländer som har ställt de kraven inför . Också klimatkommissionären själv har uttalat att det finns ett behov av det. Man kan ju se vad som har hänt efter . Vi misslyckades i . Det var väl den tydligaste delen. Vi har också fått återkommande rapporter från forskarna om att klimathotet är allt allvarligare. Man kan tycka att EU:s fascination vid att stå kvar vid den här strategin det handlar om strategiska skäl men framför allt om vilken signal det ger till de internationella förhandlingarna inte är tillräckligt tydlig. Det ger fel signal till de förhandlingarna, menar vi. Det ger fel signal som svar på forskarnas rapporter om det allvarliga hotet. Det ger också fel signal till EU:s näringsliv i fråga om vad det är som gäller för framtiden. Framför allt, herr talman, är det fel signaler till jordens fattiga, för det är de som får bära den första bördan. 246 Statsminister (M): Först och främst fördes det väldigt få diskussioner om detta på toppmötet. Frågan kommer att återkomma . Efter att ha fått frågor om det, bland annat av i , har jag hört mig för lite om hur en del andra länder har resonerat kring att de har förordat en ensidig uppflyttning av Europamålet från . Bland annat kommer jag från där jag träffade , den danske statsministern. Jag har också gått igenom den tyska positionen. Det fanns ju en dubbel konditionalitet, kan man säga, när EU sade att man skulle röra sig från 20 . Den ena handlade om att säga: Vi är beredda att göra det om övriga utvecklade delar av världen gör det, det vill säga det kräver också att och tar på sig större åtaganden. Låt oss konstatera att det framför allt när det gäller den amerikanska klimatpolitiken och med det valresultat vi nu har fått, bara för att understryka det, ligger längre bort än vad det har gjort , skulle jag vilja hävda, att tänka sig att få det på plats. Man skulle trots detta kunna hävda, lite med sätt att resonera, att det ändå kan vara bra att göra det utan den konditionaliteten. Det är den första. Den andra byggde på att det måste täcka hela EU. Att gå från handlar alltså inte om att alla går från . Det handlar om att man därifrån ska definiera vad det innebär för 27 länder. Det blir nämligen olika siffror, för vi har olika bakgrunder och olika förutsättningar. Hur det sedan individuellt ska uttolkas brukar kallas för en bördefördelning. När vi gjorde det i fråga om 20-procenstmålet var alla 27 med. var grundfrågan: Om vi gör det i fråga om , är alla med? Jag bedömer att ungefär tio till tolv länder säger: Det bör vara frivilligt, och vi bör avstå. Jag har tittat på den danska och den tyska positionen där det här förordas. Den konditionaliteten har de inte släppt. De säger: Förutsatt att alla 27 är med. Om ni vill att jag ska säga det, visst kan jag säga det. Men jag vet bättre; jag vet att tio till tolv länder kräver frivillighet, och de kommer att hävda att de ska slippa detta. Då ska det här bördefördelas på något annat sätt. Här har jag ännu inte ett bra svar. Jag tycker att man bör ha bättre underlag innan man utlovar något som leder till att länder som behöver bättre klimatpolitik kommer att avstå om vi gör fel . 247 (S): Tack, statsministern, för återrapporteringen! Du svarade redan delvis på den fråga som jag hade tänkt ställa, men jag vill ändå citera vad som rådet kom fram till i sina slutsatser: Rådet ska granska möjligheten att minska utsläppen av växthusgaser med för att vara redo att agera på de pågående internationella klimatförhandlingarna. I minns jag, och säkert andra ledamöter, att statsministern ansåg att det här inte är möjligt att ta fram i diskussionerna. Jag skulle gärna vilja att du utvecklade de resonemangen ytterligare eftersom det i rådets slutsatser ändå påpekas: med . Det antyder i varje fall en ansats och en ambition om att göra något mer, att kunna utveckla den här politiken på den nivån att vi till slut kanske landar på , precis som vi socialdemokrater och andra rödgröna har aviserat i . Vi tycker att det är en rimlig ambitionsnivå. Det är bra att våga ha den ansatsen inför . Jag förstår problematiken, statsministern, men finns det här i slutsatserna. Då måste det ha förevarit någon form av diskussion eller underhandskontakt eftersom man ändå fått det på pränt. 248 Statsminister (M): Som jag sade var det väldigt korta diskussioner om detta. Avsikten är att återkomma till det vid marstoppmötet. Jag har ingått i de här förhandlingarna , och jag vet precis hur resonemangen kommer att se ut. Det är därför jag berättar att ett av de svåraste toppmöten vi har haft var när vi bördefördelade 20-procentsnivån. Då ingick alla 27. Det tycker jag är en poäng. Det är en poäng därför att det sätter tryck. Jag har försvarat EU just därför att det är unikt att vi kan fatta beslut som skapar ett tryck på länder som annars förmodligen inte skulle ha en så ambitiös klimatpolitik. Det är en av poängerna i bördefördelningsdiskussionen. Därför var den följaktligen mycket tuff. Vad jag bedömer jag kan inte exakt säga är att tio och upp till tolv länder har sagt att nästa steg måste vara frivilligt. För att nå i genomsnitt innebär det i realiteten att någon annan måste ta upp det andra inte gör. Hur ska den bördefördelningen se ut? Vem ska stå för det? Hur ska den klimatpolitiken föras? Jag tittar till exempel på den tyska positionen. Tyskarna har sagt att de är beredda att föra upp det till . Men det står under en asterisk i den tyska utgångspunkten att de inte är beredda att föra den nationella tyska målsättningen över 40 procents reduktion. Det är redan ett av deras nationella mål. Vi har ett likartat nationellt mål. Ska vi uttrycka oss så: är berett att föra upp det till men inte med följdverkan att vi är beredda att gå längre än vår nationellt angivna målformulering om ? Min utgångspunkt är att när man är med och fattar politiska beslut ska man veta följdkonsekvenserna av det. Man ska veta vad kostnaden är och vem som ska ta på sig ansvaret. Det är så vi är ansvariga inför väljarna. Jag anger gärna att här finns stora oklarheter, stora brister i underlag och i analyser. Därför har jag inte varit beredd att ställa ut några löften. Jag har inte heller velat skriva in den typen asterisker och hänvisningar som andra gör. Frågan kommer att återkomma. Vid marstoppmötet måste vi uttrycka oss tydligare om detta. Det är få som förutser att det sker några genombrott i , utan många talar om att snarare förflytta kraften till det toppmöte som ska vara i sent . 249 (M): Tack till statsministern för återrapporten. Jag har en fråga som rör den sociala stabiliteten kanske mer än den ekonomiska. Det är jättebra om de länder som inte har haft ordning på sin budget måste införa stora sparpaket och att de inte bara har planer för det utan också genomför det. blir det ganska stora reaktioner från invånare i respektive land. Då menar jag att det krävs väldigt mycket arbete internt i varje land men också samarbete inom EU för att förebygga så att det inte får för stora konsekvenser. Min fråga till dig är: Hur ser du på den sociala dimensionen? Tycker du att länderna är förberedda för att kunna hantera det? Om de inte skulle vara det, tycker du att EU i så fall skulle ha en roll i detta? 250 Statsminister (M): När det var valrörelse var det svårt att berätta att det ser bra ut i och att många andra har problem, för det ansågs vara ett försök att felaktigt beskriva något som var anpassat till valrörelsen. Jag hävdar med stor bestämdhet att man inte behöver sitta länge på europeiska möten för att få ganska klart för sig att det är väldigt olika. De flesta kommer att referera till mycket stora demonstrationer och kraftiga reaktioner över hela på mycket stora neddragningar, kraftiga förändringar i pensionsregler, indragningar av tjänster som offentliganställda. Många skulle nog säga att det är en social oro kring saneringsprogrammen, inte minst i , men det finns många andra exempel , , och andra länder. Det är ett oroligt vi talar om . Dessutom ser vi framför oss att det bara är början på mycket av saneringspolitiken. Det är i princip så att det enda den brittiska regeringen har gjort är att presentera början på ett kraftigt saneringsprogram som ska verka . Det återspeglar just detta att man först måste ha skött sig i det nationella. Vad kan göra är att bara delvis finnas till stöd. Det såg vi under finanskrisen. EU:s budget är begränsad i förhållande till detta och innehåller oftast snarare diskussioner om att föra över från rikare länder till fattiga. kan vi notera att det är en del av de absolut största nettobidragsgivarna, de vi kallar de rikaste länderna, som har störst problem och som själva genomför stora saneringar. Jag tror att vi definitivt kommer att diskutera sociala aspekter av det vi nu upplever, både mer av Europapolitik och mer av nationellt ansvarstagande. Jag förutser att den diskussionen ska fortsätta. Återigen: och möjligen ytterligare ett par två länder är ett starkt avvikande från hur andra upplever situationen. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § (forts. från 7 §) Allmänpolitisk debatt Miljö, klimat, jord- och skogsbruk 251 (MP): Det som inte syns finns inte. Jorden är till täckt av oceaner och hav, en blågrönskimrande yta. Vi ser fågelliv, vi ser båtar och vi ser en del fisk. Livet i världshaven är fortfarande till stor del outforskat. Det är ett myller av livsformer som vi aldrig har sett. är det en miljö som vi har utnyttjat hårt, något som delvis har fått pågå på grund av att vi inte ser vad som händer under ytan. För det vi inte ser har historiskt inte funnits. Skräp har man alltid kunnat tömma i det oändliga havet, avlopp i långa rör allting som sprider sig, kemikalier som späds ut. Men vad värre är när vi börjar förstå och när vi börjar se att ekosystemen strejkar och att det är obalans mellan topp-predatorer och deras byten, som torsken och skarpsillen. Vi ser algblomningar och upptäcker döda bottnar, fisken flyr och nya arter anpassar sig utan problem. Men de mänskliga verksamheterna fortsätter likafullt. Det är fruktansvärda katastrofer som utspelar sig . För sedan var det olja som pumpades rakt ut i , , . En katastrof som inte ska hända och inte borde hända hände likväl. Förutom allt liv och människor som dog ligger prislappen på någonstans på . Beroendet av oljan är gigantiskt och fortsätter att följa oss om vi inte driver på för en politik bort från ett alltmer ökat oljeberoende. Grön politik är sådan politik. Men det största pågående miljöproblemet är kanske inte oljekatastroferna. Det är snarare övergödning och miljögifter. Hoten och problemen är många fler. Det är bottenfärger, det är främmande arter och det är inte minst ett gigantiskt överfiske. Det kan tyckas som något av ett hopplöst arbete att hitta åtgärder och resultat, men det vi har ställt till får vi faktiskt ställa tillbaka. Flera olika samarbetsformer finns . Vi har som kallas för Helcom. Inom ramen för Helcom har vi tagit beslut om att vi ska åtgärda flera saker inom Baltic Sea Action Plan. Där finns bland annat ett åtagande från om att vi ska minska kvävet med och fosforn med inom en tidsram. Problemet med övergödningen härrör också från markanvändning, jordbruk, skogsbruk och reningsverksutsläpp med mera. Utifrån det perspektivet behöver man ha en helhetspolitik. Man kan inte se politiken i stuprör. Det här försöker vi inom de gröna göra, och vi är därför väldigt tydliga med att tala om att borttagandet av skatten på handelsgödsel var en nitlott för havet, för klimatet, för kretsloppstanken, för kvinnorna och inte minst för . Regeringen har med inte minst ledamöter i spetsen gång på gång talat om och prioriterat havsmiljön som en viktig fråga, men man har haft svårt att förklara hur man har prioriterat havsmiljön när man avskaffat skatten på handelsgödsel, kväve och kadmium. De flesta remissinstanserna var också väldigt kritiska till detta. Anledningen är dessutom att kadmiumdelen kan bidra till att tusentals kvinnor i och i flera andra europeiska länder kan få en förhöjd kadmiumnivå i njurarna. Det här är inte bra. Jag skulle vilja säga att hur man förvaltar haven och fiskeresurserna hänger ihop med hur de ekologiska systemen klarar sig. Jag skulle också vilja påstå att har gjort en stor skillnad när det gäller fiskeripolitiken. Vi har gått före, vi har dragit ett tungt lass och vet vi att vi har gjort en stor skillnad i den debatten och i den långsiktiga politiken. Jag har som jag har varit ledamot i upplevt att det finns en viss förändring i vikten av vi i verkligheten väljer att följa den vetenskapliga rådgivningen i samband med fiskekvotsförhandlingar. Här påstår jag att vi, de gröna, både nationellt och via och fiskeriutskottet och vår ledamot där, , gör en insats som gör skillnad. Det finns flera viktiga åtgärder som behöver ske. Fler överenskommelser behöver antas. Därför är det väldigt viktigt att vi nu inom den gemensamma jordbruks- och fiskeripolitik som håller på att mejslas fram verkligen driver på de långsiktiga hållbarhetsfrågorna för att våra gemensamma hav ska vara långsiktigt hållbara . En sak är skattesubventionerna som finns och som ger orättvisa spelregler och är en förmån för storskaliga långväga fiskefartyg med bränsleintensiva fiskemetoder. Att avskaffa detta kräver i praktiken en förändring av EU:s energibeskattningsdirektiv, och det här tycker jag att man behöver driva på i samband med fiskeriförhandlingarna. En annan sak är att driva på det som kallas för hållbarhetskriterier. När företag utnyttjar våra gemensamma fiskeresurser för kommersiell kan man driva på det här när det gäller fiskerättigheter. är det så att fiskerättigheter fördelas efter hur mycket man fiskat tidigare. Det finns också en vikt av att vi verkligen inrättar fler reservat och skyddade områden. Det är viktigt och för framtiden, och det ger mer fisk för morgondagen. Avslutningsvis skulle jag vilja säga att kunskapen om havet och havets sårbarhet ökar. Kunskaperna leder ofta till bra och positiva åtgärder. Jag vill avsluta med att uttrycka det som Muminpappan uttrycker i Pappan och havet: Ni förstår, jag vill komma underfund med om havet har något system eller om det bär sig åt precis hur som helst. Det är viktigt. 252 (C) replik: Låt oss diskutera handelsgödsel, ! har världens mest miljöinriktade växtodlingsjordbruk med en kontrollerad användning av handelsgödsel. Inget annat land i världen har någon skatt på handelsgödsel. Problemet för blir inte bättre om lägger ned sitt jordbruk och vi köper produkter från , och . Det blir mer läckage i . Det stora problemet för svenskt jordbruk just nu är att livsmedelsproduktionen minskar. Den har minskat dramatiskt, med en tredjedel, . Låt vara att den ekologiska produktionen som omfattar av produktionen ökar. Det är bra, men de övriga har minskat med en tredjedel. Med förslag om ytterligare skatter på jordbruket sjunker lönsamheten, bönder lägger ned sina företag, och vi köper mat från och där det läcker mycket mer till . Är det bra för miljön, ? 253 (MP) replik: Det är väldigt viktigt det som säger: att vi producerar allt mindre livsmedel i i förhållande till det vi konsumerar. Det är naturligtvis ett problem, men det har knappast med handelsgödselskatten att göra.