prot · GX0988 · 2010-03-16 00:00:00 — Han har inte en chans att kvala in till a-kasseersättning. Han mister både bostadsbidrag och sjukersättning. Det är naturligtvis mycket tuffa villkor för en person som redan har det ekonomiskt kärvt. Ändå får jag av ministern svaret att man inte har för avsikt att vidta några ytterligare åtgärder. Är ministern nöjd med dagens situation? 61 Arbetsmarknadsminister (): Nej, jag är verkligen inte nöjd. När ni stödde det förra regeringsalternativet hade ni på er. Ni lämnade tiotusentals personer i passivitet i sjukförsäkringssystemet. Människor kunde vara långtidssjukskrivna år ut och år in utan att någon ställde frågan: Vad kan vi göra för dig? Vad kan vi göra för att se till att du ska slippa gå långtidssjukskriven och kan återinträda på arbetsmarknaden, komma tillbaka, få arbetskamrater och få en lön att leva på i stället för sjukpenning eller a-kassa? Allt det misslyckades den förra regeringen med. I stället parkerade man människor i återvändsgränden. försöker vi hitta vägar tillbaka för dem som behövs på arbetsmarknaden, för dem som har möjlighet att arbeta. De som är fortsatt sjuka ska naturligtvis ha rätt till sjukpenning, precis som . Det är inga konstigheter. Rätt person ska vara i rätt system och få rätt typ av hjälp. Det är grunden för det hela. När det gäller underlagen måste vi naturligtvis utgå från den information som finns. Den bedömning jag gjorde gäller fortsatt, nämligen att huvuddelen av dem som kommer från sjukförsäkringen och går över till arbetsmarknadspolitiken åtminstone inte ska få det sämre . Det är den bedömning som är gjord på den information vi vid det tillfället hade och fortfarande har från . Det går inte att på en månads statistik dra den typen av tydliga slutsatser. Vi har ett problem, nämligen att vi bedömer och räknar på olika sätt inom sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen. Det är ett problem som jag hoppas att den kommande sjukförsäkringsutredningen ska kunna titta vidare på. När det gäller sjukpenning och annat bedömer man veckodagar och i arbetslöshetsförsäkringen arbetsdagar. På det sättet ställer det till problem att jämföra dessa system. Det som vi har gjort är att vi har underlättat för alla som kommer över att träda in eller återinträda i a-kassan för att på det sättet kunna få en inkomstrelaterad ersättning som är högre än schablonen. Men schablonen är åtminstone ett sätt att se till att man når den nivå som finns i grunden i a-kassan. Grunden för alltihop är naturligtvis att den som har en arbetsförmåga kvar och prövas naturligtvis ska ha samma ersättning oavsett om man kommer från sjukförsäkringen eller från något annat system, det vill säga att arbetslösa på detta sätt behandlas på samma vis. Men slutsatsen är naturligtvis att ingen av oss vill det tror jag inte heller att vill att dessa personer som har en arbetsförmåga kvar och som gärna vill vara med på arbetsmarknaden ska behöva gå passiva utanför. De ska erbjudas denna hjälp med denna introduktion som kan växlas över i arbetslivsinriktad rehabilitering och annat för att de på så sätt ska ha en rejäl chans och möjlighet att komma tillbaka och få ett jobb och en lön att leva på. Det måste vara huvudsyftet. 62 (): Det är intressant att notera att när jag ställer frågor till ministern om han är nöjd får jag svar på vad som hände under den förra mandatperioden, inte vad som har hänt , alltså det som ministern själv har lyckats uträtta. Det är också spännande att höra om den kommande sjukförsäkringsutredningen. Den har vi hört talas om sedan den här regeringen tillträdde, tror jag. Jag minns en debatt här i kammaren när sjukförsäkringsministern sade: Den kommer snart. är det 2010. Att den skulle komma snart undrar jag om det verkligen kommer att inträffa. Jag ser också denna attityd om att alla ska kunna få återinträda. Återinträda i a-kassan ja visst. Men hur hjälper det denna individ som inte ens får det som jag nämnde i mitt förra inlägg, som var studerande och som inte hann få den kvalificeringsperiod som krävs för att få ersättning från a-kassan därför att han höll på att utbilda sig när han blev sjuk? Han hade inte hunnit börja jobba. I går presenterade professor på Chess nya siffror på de ökande hälsoklyftorna i . Risken att dö är störst för dem med lägst inkomst för att sedan sjunka steg för steg för dem med högre inkomst. Effekterna av skillnader i födelseår, utbildning och civilstånd mellan inkomstgrupperna är noga kontrollerade i denna studie. Man fann liknande effekter när det gäller förmögenhet. Risken att dö avtar gradvis med ökande förmögenhet. Skillnaden i inkomst och skillnad i utbildningsstatus är ganska stor. Jag önskar också att man kunde se värdet av en breddad arbetsmarknad där också möjligheten att arbeta deltid kan värdesättas. Då slipper man pressa personer att säga upp sig från sin heltidstjänst som de kanske kan fungera på om de jobbar deltid. I stället tvingas de att säga upp sig för att gå en arbetslivsintroduktion eller att gå upp på heltid på ett jobb som de faktiskt inte klarar av. Jag ska berätta om som blev utförsäkrad. Hon tvingades att ta ställning. Hon skulle antingen gå upp på heltid eller säga upp sig. Hon försökte verkligen. Men hon blev sjuk igen. Hennes sjukpenningdagar var slut. Hon fick alltså ingen ersättning. Vad återstår då? Jo, hon kan komma tillbaka till arbetslivsintroduktionen, men hennes arbetsförmåga är fortsatt nedsatt. Problemet med regeringens politik är att man inte värdesätter den arbetsförmåga en individ faktiskt har, utan det är svart eller vitt, noll eller hundra. Det är de enda alternativ som finns. Jag och har gjort upp med de andra i de rödgröna partierna om ett helt annat synsätt där vi inte ska ha en bortre gräns i sjukförsäkringen där man inte kan se att människor faktiskt kan bidra på arbetsmarknaden. I stället ska vi se hur vi kan definiera sjukdom och arbetsförmåga på ett bredare sätt så att vi också kan ta vara på människors arbetsförmåga även om den så bara är . Det tycker jag är ett mycket bättre synsätt än att allting måste vara svart eller vitt som tydligen är den här regeringens ambition. Jag är orolig för de 30 000 individer som har tidsbegränsad sjukersättning och som kommer att hänvisas till Arbetsförmedlingen. Det är nästan lika många personer som bor i min hemkommun där det bor 32 000. Jag tror att många av dessa människor faktiskt skulle vilja vara på arbetsmarknaden. Men med de regler som ni i den här regeringen har infört blir det svårt för dem att komma tillbaka på ett bra sätt. 63 Arbetsmarknadsminister (): Ja, jag är nöjd med att vi äntligen har en reform som syftar till att hjälpa enskilda personer tillbaka, personer som har varit förpassade till passivitet år ut och år in utan att någon har brytt sig om dem, utan att någon har ställt någon fråga och utan att någon över huvud taget har försökt hitta olika lösningar. Sedan är naturligtvis det som säger om att olika ohälsotal är beroende av inkomst och annat riktigt. Det är precis så det är. Det är därför som vi kan sluta oss till att vägen till ökad förmögenhet går via arbete. Vägen till förbättrad hälsa går också via arbete. Studie efter studie visar att detta samband är starkt. Det är när man känner en delaktighet, känner sig behövd och finns med som man också har möjlighet att leva ett mer fullödigt liv och därmed också mår bättre. Därför tycker jag att det är så viktigt att vi faktiskt försöker göra någonting så att dessa människor kan känna ett hopp om att komma tillbaka. Jag noterar att Socialdemokraterna har haft ett förslag som är nästan identiskt med det som vi har lagt fram när det gäller en sjukförsäkringsreform. Men distanserar de sig från det och vill i stället tillsammans med och lägga alltihop i en lång utredning eller så. Det kan man naturligtvis göra. Sedan vill de införa andra stupstockar, förtidspensionsstupstocken och vad det nu kan vara. Det kan man naturligtvis göra. Men de som förlorar på det är alla som får möjlighet att få en arbetslivsintroduktion och få den hjälp som Arbetsförmedlingen kan erbjuda om de har en arbetsförmåga kvar. Det är det som vi vill försöka åstadkomma, att ge många människor som har svävat i ovisshet om sin framtid ett besked: Vi bryr oss om. Vi hjälper till. Vi försöker med de insatser som vi har att göra vad vi kan för att stärka enskilda människors möjligheter att komma tillbaka. Det är hela syftet med detta. Är man sjuk, blir man sjuk eller blir man sjuk när man har börjat jobba har man rätt till sin sjukpenning, och det är inga konstigheter med det. Så ska det vara, och så är också tanken med denna reform. Men har man en arbetsförmåga kvar och har man möjlighet att ta sig tillbaka måste man få den hjälp som man borde ha rätt till för att kunna göra just det som nog vi alla vill att man ska kunna göra, nämligen ha en rejäl möjlighet att hitta ett arbete att gå till. Det är syftet. 64 (): Detta är intressant. Ministern är stolt över denna reform. kan vi konstatera att om regeringen hade låtit utreda flera av dessa ingredienser hade det säkert blivit ett mycket klokare och bättre beslut än det som man nu har tagit. har det gått fort men fel, och man har fått backa. I socialförsäkringsutskottet fick vi göra några tillägg . Men fortfarande påstår ministern att den som är sjuk har rätt till sjukpenning, men så är inte fallet därför att det beror på hur man definierar arbetsförmågan. Syftet med er reform är att man ska kunna ta ett jobb var som helst i och när som helst även om det kanske innebär att den arbetsförmåga man har inte stämmer överens med den utbildning som man har. Man kan fundera på om det är så samhällsekonomiskt klokt att låta en läkare som har gått en lång utbildning ta ett vikariat på halvtid någon helt annanstans. Jag tror i alla fall att man skulle kunna ge människor mycket större möjligheter att komma tillbaka om de kunde göra det i en takt som de orkar i stället för att man kräver att människor måste jobba heltid så fort de har en viss arbetsförmåga. I stället skulle man kunna ha flexiblare sjukskrivningsgrader och flexiblare möjligheter att ta vara på den arbetsförmåga som en individ har. är det låst till 25, , och det är svårt för en individ att kombinera ett arbete på deltid med en rehabiliteringsträning. Jag tycker att det är viktigt att vi ser till att människor kan känna delaktighet och inflytande. Det gör man inte genom att sätta ekonomisk stress och press på människor. Jag håller med om att delaktighet och inflytande enligt forskningen har en mycket stor effekt på hälsan. Men då är det också viktigt att man satsar på arbetsmiljöåtgärder, och det anser inte jag att denna regering har gjort. 65 Arbetsmarknadsminister (): Det är väl få frågor som är så väl utredda som just den här. har under, tror jag, utrett detta och lagt fram en lång rad betänkanden som vi alla har kunnat ta del av. Jag tycker att det är bra och rätt att ett så gediget utredningsmaterial låg till grund för detta. Problemet när man talar om flexiblare sjukskrivningsgrad eller flexiblare system är att ordet flexibel har kommit att betyda flexibel för myndigheten att låta bli att bry sig om de här personerna. Det är det som jag reagerar på och som jag tycker är fel. Vi har pratat med många av de här personerna när vi åkt runt i landet. Själv har jag när jag rest runt i landet pratat med många som inte ens fått ett telefonsamtal från . Det är klart att det är rätt orimligt. Därför försöker vi hitta ett system som bygger på rätt person i rätt försäkringssystem. Att rätt person ska få rätt typ av hjälp för att kunna komma tillbaka är grunden för det hela. Jag är faktiskt väldigt stolt över och nöjd med att vi har satt en sådan reform i sjön. Den ska naturligtvis utvärderas och noga följas. Det är klart att detta berör en stor grupp människor där ger jag gärna rätt som från början är svaga och utsatta därför att de blivit nonchalerade. Det kan vi inte nöja oss med. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellationerna 2009/10:271 och 273 om aktiveringsåtgärden Lyftet 66 Arbetsmarknadsminister (): och har ställt en rad frågor till mig om regeringens aktiveringsinsats Lyft och om den förfrågan om att anordna platser som har gått till myndigheterna under regeringen. För att ytterligare förstärka den aktiva arbetsmarknadspolitiken med anledning av lågkonjunkturen aviserade regeringen en ny insats, Lyft, i budgetpropositionen . Lyft riktar sig till anordnare inom bland annat statliga och kommunala verksamheter. Insatsen syftar till att personer som saknar arbete aktiveras och upprätthåller kontakten med arbetslivet. Insatsen infördes , och behovet bedömdes till 40 000 platser. I budgetpropositionen aviserades också att regeringen har ambitionen att myndigheterna ska bidra med Lyftplatser. Kommunerna har av tradition ofta bidragit med insatser inom arbetsmarknadspolitiken. Därför är det regeringens vilja att staten ska gå före. Det är anledningen till att myndigheterna har ombetts att ta ansvar för att ta emot deltagare i Lyft så fort som möjligt. Regeringen har en hög ambition i detta arbete. I medierna har det cirkulerat en rad olika siffror om hur många Lyftdeltagare som det kommer att landa i utifrån den dialog som har haft med myndigheterna. Hur många personer som kommer att få Lyftplats är bland annat beroende på hur långa anvisningstiderna blir. Det viktiga är nu att processerna har startat bland myndigheterna och att dessa gör sitt bästa för att hitta lämpliga platser. Regeringen kommer inte att tvinga någon myndighet att ta emot ett visst antal personer. Vissa myndigheter har större möjligheter än andra att ta emot Lyftdeltagare bland annat utifrån vilken verksamhet som bedrivs. Denna dialog förs mellan myndigheterna och de ansvariga departementen. För att underlätta för kommuner, myndigheter och andra arbetsgivare att ta emot deltagare i Lyft har regeringen beslutat om förordningsändringar som gör det möjligt för anordnare av Lyft att få ekonomiskt stöd. Förordningsändringarna trädde i kraft . Regeringen har avsatt för detta. I första hand är det den som anordnar ett stort antal Lyftplatser som bör få bidrag till kostnaderna för handledning av deltagare i Lyft. Arbetsförmedlingen avser också att tillhandahålla personal som på olika sätt kan stödja både Lyftanordnare och Lyftdeltagare. Detta tror jag är viktigt för att säkerställa kvaliteten i Lyft. Det finns alltid en uppstartstid för nya insatser, så också för Lyft. Det är även viktigt att förstå att Lyft endast är en del av många olika arbetsmarknadspolitiska insatser som just nu är nödvändiga i finanskrisens spår. Regeringen kommer i vanlig ordning att följa utvecklingen av denna insats. har i uppdrag att utvärdera effekterna av de arbetsmarknadspolitiska insatserna. 67 (): Jag har här fått svar från . Men några saker skulle behöva redas ut. Det gäller ett par förordningar. I den ena förordningen, den om en jobbgaranti för ungdomar, står det att Lyftet ska pågå i längst . I den andra förordningen, som handlar om det arbetsmarknadspolitiska programmet och som är utfärdad , står det att Lyftet får pågå i längst . På regeringens hemsida står det att Lyft inom jobbgarantin för ungdomar ska kunna pågå i som längst . Vad är det som egentligen gäller? Är det tre eller , eller är det något annat som gäller? I svaret på min interpellation anger ministern att regeringen har avsatt 200 miljoner till anordnare av Lyft. I första hand är det den som anordnar ett stort antal Lyftplatser som bör få bidrag. Hur stort antal Lyftplatser måste anordnaren ta fram för att få medel till insatsen? Och vad menas med bör i sammanhanget? Utgår stöd eller utgår inte stöd? I regleringsbrevet från finns det en något annorlunda skrivning det gäller 24 §: Av anslagsbeloppet får högst 200 miljoner användas för ekonomiskt stöd till anordnare av arbetspraktik i form av praktisk kompetensutveckling och Lyft. Det ekonomiska stödet ska i första hand avse kostnader för handledning av deltagare hos anordnare som anordnar ett större antal platser. utgår inte längre 200 miljoner, utan pengarna ska delas mellan flera åtgärder. Min följdfråga blir därför: Hur mycket av de 200 miljonerna ska gå till Lyftanordnarna? Vidare undrar jag hur många handledare du tror att det behövs för att kravet på myndigheterna om att ta emot 20 000 praktikanter ska uppfyllas? När det gäller antalet arbetslösa fylls det ju på. I går kom det nya siffror. Vi är just nu uppe i 435 000 arbetslösa, en ökning med 118 000 personer . Det framgår om vi tittar i backspegeln. var 395 personer inskrivna i Lyftet. Det gäller då hela landet, så det är en bit kvar tills ni når upp till de 40 000 platserna som det är budgeterat för. Eller är det 65 000 personer som det är budgeterat för? I alla fall finns det vissa tidningsuppgifter som du, , har svarat på. Räknat i antal årsarbetsplatser är det 20 000. Det förekommer också uppgifter om att det är 130 000 arbetslösa som ska erbjudas sysselsättning. Själv säger du till att kravet på de statliga myndigheterna att ordna 20 000 praktikplatser åt arbetslösa är ett mjukt mål. Vad är ett mjukt mål? Vad gäller då för Lyftet som helhet? Hur många Lyftdeltagare ska departementen ta emot? Hur många praktikanter ska ditt eget departement ta emot? Jag har försökt få fram den senare siffran, men jag kan säga att de på ditt departement är som musslor, så du har god koll på dem. De säger ingenting. När det gäller Arbetsförmedlingen har regeringen inte formulerat något mål för antalet deltagare i jobb- och utvecklingsgarantin per handläggare vid Arbetsförmedlingen. Jämfört med den tidigare aktivitetsgarantin har jobb- och utvecklingsgarantin ungefär dubbelt så många deltagare per handläggare vid Arbetsförmedlingen. anser att regeringen bör utarbeta motsvarande riktlinjer för gruppen långtidsarbetslösa som tar del av jobb- och utvecklingsgarantin. Hur ser ert mål ut när det gäller antalet deltagare i Lyftet per handläggare vid Arbetsförmedlingen? har också uttalat sig om styrningen i arbetsmarknadspolitiken. säger att regleringsbrevet är otydligt och saknar en tydlig struktur och disposition, baserad på en klar distinktion mellan mål, medel och uppdrag. Enligt bedömning bör regleringsbrevet kunna förtydligas och göras mer pedagogiskt. Hur ska det gå till? 68 (): Jag får tacka arbetsmarknadsministern för svaret. Anledningen till att jag ställde interpellationen är att vi har diskuterat inte exakt den här aktuella frågan även om den berörts utan framför allt arbetsmarknadspolitiken. nämnde lite grann om statistiken. Jag har sett att februaristatistiken visar på 436 000 arbetslösa, av arbetskraften. Jag har också noterat att 40 000 komvuxplatser på helårsbasis har försvunnit under den här mandatperioden ännu fler inledningsvis, men sedan lades några platser tillbaka. är det dock en stor differens jämfört med hur det såg ut när den borgerliga regeringen tillträdde. kan vi notera att 25 000 personer i välfärdsarbete har fått lämna den offentliga sektorn arbetsuppgifter som det finns ett behov av ute i verksamheten. Över 100 000 långtidsarbetslösa har gömts undan i passiva garantier. Majoriteten av dem får inget stöd alls. Jag noterar också att fyra av fem i garantierna inte får något aktivt stöd. Så mycket som finns över huvud taget inte registrerade för någon aktivitet utan måste noteras som helt passivt arbetslösa. Varför tar jag upp denna statistik i det här läget? Ja, Lyftet var ju en del som skulle kompletteras med detta. Inledningsvis kan vi väl konstatera att det inte var någon succé de är uppe i 395, som sade , och det var 20 . Jag förstår att arbetsmarknadsministern fick kalla fötter när han fick se dessa siffror och såg att det inte händer någonting utan att någonting måste göras. Man ryckte då ut med denna åtgärd där i storleksordningen 40 000 skulle ut i praktikplatser. Jag har absolut ingenting emot praktikplatser på något sätt, men man måste ifrågasätta denna panikåtgärd. Det är inte på det sätt som arbetsmarknadsministern sade på frågestunden att jag värnar mer om myndigheter än om dem som är praktikanter. Det gör jag inte, utan jag värnar framför allt om dem som är praktikanter. Vi har erfarenhet av detta tidigare. Ska sådant här fungera och bli bra både för den som tar emot och framför allt för den som kommer dit, så att det blir meningsfullt, fordras det kvalitet i verksamheten. Ska man då hantera sådana här volymer och tittar lite grann på vad många av de myndigheter som fått dessa uppgifter säger måste jag säga att man faktiskt blir lite orolig över verksamheten. Det är ett tecken som jag ser på att arbetsmarknadsministern är ganska desperat under valåret. Han måste försöka hyfsa till siffrorna och tänker: Så här kan det inte se ut. Jag måste göra mer. Jag måste visa på handlingskraft på detta område. Så tolkar jag hela denna verksamhet. Jag har sagt det förut, men det är klart att man drar lite grann på munnen när man ser att personaldirektör trodde att hon hade läst fel på en nolla när det gällde hur många praktikanter ska ha. Arbetsförmedlingen själv säger att den klarar ungefär halva den mängd som arbetsmarknadsministern tycker vore lämplig där. Jag vet inte i vilken omfattning arbetsmarknadsministern för diskussioner med Arbetsförmedlingen om detta. Är man överens om att det är kanske hälften som vore rimligt, eller är det den volym som arbetsmarknadsministern från början tyckte var lämplig? Det är klart att allt det här gör att man undrar hur detta ska hanteras fortsättningsvis. Jag är intresserad av att i arbetsmarknadsministerns andra inlägg få höra lite grann hur arbetsmarknadsministern upplever denna fråga just . Är det rimligt att detta kommer att hamna på ett bra sätt? Kommer det att kunna falla ut så att det verkligen blir kvalitet i det som varit? Det råder också osäkerhet om dessa 200 miljoner. Precis som sade står det bör och så vidare. Jag tycker att arbetsmarknadsministern är skyldig att ge en konkret och ärlig syn på hur han har tänkt sig att detta ska landa som det ska verka under. 69 Arbetsmarknadsminister (): Låt mig börja med att tacka för frågorna. Jag ska försöka svara så gott det går. Man kan konstatera statistiken: 436 000 personer är registrerat arbetslösa. Det är 9 ½ procent av arbetskraften. Det är naturligtvis alarmerande siffror och ett resultat av det som har hänt med den finansiella krisen och hur den har slagit rakt in i svensk industri i huvudsak. Det finns dock några saker som jag tycker är viktiga att lägga på minnet. Till att börja med är arbetskraften som andel av befolkningen i princip oförändrad trots den djupa lågkonjunkturkris vi har gått igenom. Det är klart att det är någonting som skiljer den från tidigare krisscenarier 90-talskrisen inbegripen, då arbetskraften som andel av befolkningen sjönk kraftigt när fler och fler drevs ut ur arbetskraften in i förtidspension och andra system. Detta är naturligtvis någonting som för framtiden inte är alldeles negativt. Det betyder nämligen att det det vänder finns en ledig kapacitet, alltså människor som kan komma tillbaka till de jobb som då kommer och när generationsskiftet kommer. Vi kan alltså avstå från flaskhalsproblem under lite än man annars hade gjort, och det är naturligtvis bra. Det är lite grann i det ljuset man ska se Lyftinsatsen, det vill säga att vi ska försöka behålla de människor som har blivit arbetslösa så nära arbetsmarknaden som möjligt. De ska behålla kontakten och ha någonting att göra, någonstans att gå och en vettig sysselsättning då de är arbetslösa. Det handlar inte om att hyfsa statistiken; det har jag försökt att ta bestämt avstånd ifrån. Dessa personer är nämligen arbetslösa alldeles oavsett Lyftinsatsen. Det är dock naturligtvis så att aktivitet är bättre än passivitet, och jag vet att delar den bedömningen. Det tror jag mig åtminstone veta. Sedan tycker jag nog att är lite snabb med att döma ut detta och säga att det är panikåtgärder och så vidare.