prot · GX0968 · 2010-02-03 00:00:00 — har att stifta lagar som skyddar medborgarna. Det är dags att sätta fokus på brottsoffren. Ökningen av våldtäkter och försök till våldtäkt tycks inte klinga av med den lagstiftning vi nu har. Det är då samhällets skyldighet att pröva nya vägar och hitta metoder som tidigt kan identifiera individer med avvikande beteende och på så sätt förhindra att töser, flickor, kvinnor ska få sina liv förstörda. Vi kan inte slå oss till ro med förklaringen att kemisk kastrering inte fungerar preventivt eller som behandlingsmetod. Herstedvesteranstalten i lär ha liten återfallsfrekvens efter kemisk kastrering. För att få ett trendbrott och en minskning av dessa brott måste vi se hur denna metod som påföljd fungerar under svenska förhållanden. Låt mig, herr talman, avslutningsvis säga att det är alldeles för sent att sätta in åtgärder när en våldtäkt är fullbordad. Varje grabb måste ta med sig ut i livet en respektfull hållning till det motsatta könet. Detta kan endast bli verkligt, från samhällets sida, med en diskussion i skolan om relationer och samlevnad. Förhoppningsvis får vi då större möjligheter att identifiera grabbar med avvikande beteende och sätta in adekvata resurser. Kemisk kastrering ska fungera som ett rött ljus som man inte går emot. I denna Internetvärld med obegränsad tillgång till allehanda sexuella böjelser måste vi hjälpa grabbarna att värna om sin egen och andras sexualitet. Englas mamma, , säger att förhoppningen är att hennes bok blir en bok som jag önskar att det skall tas lärdom av. Läs den, kära ledamöter! Jag yrkar bifall till min motion Ju377. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §.) 9 § Våldsbrott och brottsoffer Föredrogs justitieutskottets betänkande 2009/10:JuU15 Våldsbrott och brottsoffer. 22 ELISEBEHT (): är vi inne på justitieutskottets tredje ärende för , våldsbrott och brottsoffer. Brottsutvecklingen går åt fel håll liksom de flesta andra år. Med några få undantag har de allra flesta brottstyper som finns upptagna i ökat vad gäller anmälningar . Vad gäller våldsbrott, som detta betänkande behandlar, anmäldes 111 300 våldsbrott, vilket är en ökning . Det säger inte så mycket annat än att det är ett antal fler anmälningar. Vi vet väldigt lite om hur våldsbrottsligheten egentligen ser ut eftersom mörkertalen för vissa våldsbrott är stora medan de för andra våldsbrott är mycket exakta. Det visar emellertid på utvecklingen. Jag har särskilt noterat att anmälda våldsbrott gällande små barn ökade , men det krävs en noggrann analys av vad den uppgiften signalerar. Är det en faktisk ökning av barnmisshandel eller tyder det på att fler runt barnen tar sitt ansvar och anmäler när de misstänker att ett barn kan fara illa? Eller finns det andra förklaringar? Brottslighetens omfattning i ett samhälle har i mångt och mycket sin förklaring i hur samhället förmår sörja för människors behov av utbildning, vård och omsorg i olika faser i livet. Stora klyftor som leder till sociala problem som arbetslöshet och bristande hälsa leder till konsekvenser också på det kriminalpolitiska området. Barn som växer upp i familjer där vuxna drabbas av arbetslöshet, olycka eller sjukdom drabbas naturligtvis också om inte samhället anstränger sig för att utjämna skillnader i livsvillkoren. De senaste tio årens satsningar på rättsväsendet har varit nödvändiga för att bekämpa brottsligheten och öka tryggheten. Rättsväsendets budget har ökat med drygt 14 miljarder. Vi ser det som positivt med bland annat fler poliser. Det finns emellertid anledning att tillägga att sambanden för ett samhälles brottsutveckling är betydligt mer komplicerade än om det finns 19 000, 20 000 eller 21 000 poliser. Det gäller för den delen även strafftidens längd för dem som begått brott. Det är självfallet en rad samverkande faktorer som spelar roll, både på det övergripande och på det individuella planet, för om människor begår brott, vilka brott som begås, om man är brottsaktiv eller begår brott någon enstaka gång. Det vill vi ha sagt så att inte någon förleds tro att vi socialdemokrater menar att brottsutvecklingen bäst hanteras allena med fler poliser. Så ser vi inte på det. ska vara ett land som håller ihop där de sociala och regionala klyftorna minskar, sade statsminister i regeringsförklaringen . Vad vi ser med alliansen är raka motsatsen. Vi lever i ett av världens rikaste länder. Vi har råd med ett välfärdssystem av världsklass. Ändå har regeringen valt att försämra trygghetssystemen så att otryggheten ökar. Enligt kommer 54 000 sjukskrivna att utförsäkras från försäkringen . Det ökar otryggheten. Den förstörda a-kassan är nu på så låg nivå att det får sägas vara ett undantag om någon får mer än hälften av sin inkomstförlust vid arbetslöshet täckt från försäkringen. Det ökar otryggheten. kommer rapporter om att tvångsförsäljning av familjers hus och bostadsrätter fram till nu har fördubblats. Bakom siffrorna finns familjer, ofta med hemmaboende barn som tvingas flytta och byta skola. Det ökar otryggheten. kan vi räkna med att över 200 000 barn och ungdomar lever i relativ fattigdom i . Allra värst är det för barn och unga med ensamstående föräldrar där nu vart fjärde barn lever i fattigdom. Det är de högsta siffrorna i modern tid. Det ökar otryggheten. Ungdomsarbetslösheten slår rekord. Var fjärde ungdom är arbetslös. hör till de länder i EU som har högst ungdomsarbetslöshet. Sammantaget är arbetslösheten uppe i . Det ökar otryggheten. Alkoholkonsumtionen har under ett flertal år stigit rejält i . Det ökar otryggheten. Jag studsade till när jag läste på interna hemsida Helgonät att vi nu borde samlas och ge överblivna sovsäckar till de hemlösa i . Här förs en politik där människor verkligen hamnar utanför, och den kristna gruppen i riksdag uppmanar oss till att samla in sovsäckar. Det är inte bara jag som har reagerat. Det är också många andra runt om som har gjort det. Här i min hand har jag till exempel en artikel från där som är ordförande i föreningen säger att detta är kränkande. Jag säger samma sak. Det är naturligtvis inte fel att i praktiken visa solidaritet. Det är inte vad jag säger. Det jag säger är att från riksdag där vi kan fatta beslut som gör verklig skillnad för människor fattas inte de besluten. Här fattas helt andra beslut. De gör skillnad, men i fel riktning. Så fort den borgerliga regeringen behöver stå till svars för de försämringar som gjorts för enskilda människor svarar man unisont: Det är finanskrisens fel. Men allt kan inte skyllas på den globala finanskrisen. Vi erkänner den. Men man kan inte skylla politiska beslut i riksdag som är fattade långt innan finanskrisen ens en gång fanns på finanskrisen. Jag har i väldigt färskt minne hur alliansens ledamöter här i kammaren applåderade när försämringarna i sjukförsäkringen beslutades. Det gick kalla kårar på fleras ryggar än på min, kan jag lova. När otryggheten och klyftorna mellan människor ökar då ökar också brottsligheten. Det är ett känt sammanhang, och det är väl få som skulle opponera sig mot en sådan beskrivning. Med det sagt finns det anledning att befara att vi kommer att se en icke önskvärd brottsutveckling om inte politiken läggs om för minskade klyftor, ökad rättvisa och ökat trygghet. Vinner vi valet i det rödgröna gänget kommer vi att se till att en sådan politik förs. Jag hade tänkt att tala om stalkning. Men jag besparar oss det, eftersom vi redan har klarat av det i den tidigare debatten. Jag ställer mig bakom våra tre reservationer, men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation nr 2. Den handlar om att det borde ges ett uppdrag till Nationellt centrum för kvinnofrid att ta fram en handbok, ett handlingsprogram, en nationell plan för omhändertagande av barn som har utsatts för sexuella övergrepp. Majoriteten avstyrker vår motion med hänvisning till de nationella riktlinjerna för samverkan kring barn som misstänks ha varit utsatta för brott. För tydlighets skull vill jag säga att förutsättningarna för att barns rättigheter bättre kan komma att tillgodoses ökar om de framtagna riktlinjerna följd. Det är jättebra. Men jag vill också ha sagt att och arbetsgruppen särskilt lyfte fram precis samma fråga som vi i vår motion. Det handlar om särskilda rutiner för den medicinska undersökningen av barn som brottsoffer måste utvecklas. Man pekar på att det arbetet kvarstår. Det är inte gjort . Det är ingen som har fått uppdraget att göra det, såvitt jag kan läsa ut. Vi har pekat på att Nationellt centrum för kvinnofrid, NCK, skulle kunna få uppdraget. För oss är det inte viktigt vem som gör det. För oss är det bara väldigt viktigt att det nu kommer till stånd och verkligen görs. I detta anförande instämde . , och (alla s) samt (). 23 (): Jag vill börja med att säga att vi står bakom samtliga våra reservationer men för tids skull yrkar jag bifall till samma reservation som Elisebeht gjorde tidigare, nämligen reservation 2. Jag kommer kort att tala om reservation 1. Det handlar om uppdrag till . från är tyvärr sjuk och kunde inte vara med oss . Det är en motion från som vi tre oppositionspartier står bakom. Det handlar om vilka i vårt samhälle som har ett ansvar för att hjälpa de brottsdrabbade. har jag stått i denna kammare och talat om integritetsskydd och behovet av att ha starka rättssäkerhetsgarantier. Den som är starkast och hårdast utsatt för integritetskränkning är naturligtvis brottsoffret. Det är oerhört viktigt att vara klar på den punkten från alla partier. När det gäller den här frågan har vi i mångt och mycket liknande åsikter. Det gäller bara att betona det tillräckligt ofta för att kunna förstå betydelsen av det. Om man tittar på vilka som har ansvaret är det primärt de rättsvårdande myndigheterna. Det är polisen, åklagarna och domstolarna. Men vi får inte glömma övriga myndigheter. Det är sjukvården, skolan, arbetsplatserna och också lokalsamhället som har ett stort ansvar. Utan det ansvaret tror inte vi att det går att till fullo stå upp för den som drabbas av ett brott. Utöver dessa som jag har nämnt har det vuxit upp privata initiativ med lokala brottsofferjourer och kvinnojourerna, som jag nämnde i den tidigare debatten. Om vi tittar rent lagmässigt ligger det primära ansvaret för brottsdrabbade hos socialnämnderna. Det är som ska leva upp till ansvaret, och det ser lite olika ut runt om i landet. I vissa delar av landet har de ett starkt stöd av de ideella krafterna. Det kan vara kvinnojourer, och det kan vara brottsofferjourer. I andra delar av landet får de kämpa på i uppförsbacke. Jag vill vidare lyfta upp frågan som handlar om varför det verkar vara uppförsbacke i en del kommuner och hur det har uppdagats. I den rapport, Statliga medel till kvinnojoursverksamheter, som kom från beskrivs en del olika scenarier. Ett av dessa vill jag verkligen lyfta fram eftersom det är lite talande. Vissa kommuner har inte prioriterat kvinnojoursverksamheter. Därför finns inget stöd till våldsutsatta kvinnor i dessa kommuner. Inte prioriterat eller har ej prioriterat? Hur kan det komma sig? Då får vi titta närmare på en rapport från Amnesty som heter, talande, Har ej prioriterat frågan. Rapporten handlar om svenska kommuners arbete för att bekämpa mäns våld mot kvinnor. Denna rapport kom 2005. Med hjälp av dessa utmärkta skrifter borde man kanske se över vad som faktiskt har gjorts. Vilket ansvar har kommunerna för brottsdrabbade? Borde inte regeringen uppmärksamma detta mer? Man kanske borde ge det står i vår reservation brottsoffermyndigheterna i uppdrag att ur ett helhetsperspektiv se över hur kommunerna lever upp till sitt ansvar när det gäller de brottsdrabbade och ge förslag på åtgärder. Vi från sida tycker till exempel att fördelningen av medel till de lokala kvinnojourerna bör ligga på eftersom det är denna myndighet som har den största kompetensen på området när det gäller mäns våld mot kvinnor. Med detta vill jag än en gång yrka bifall till reservation nr 2. 24 (): Först vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. För sedan skedde det som inte får ske. En elev knivskar en annan elev på ett gymnasium i . Polisen hanterar nu ärendet, och jag tänker inte kommentera det enskilda fallet. Men i mitt stilla sinne inser jag att det här hände var två tonårskillar båda förlorare. Vad som ligger bakom dådet i detta fall måste polisen få utreda, men helt ovanligt är det inte att det är något som kan härröras från omständigheter långt bort i tiden. Det är en hel evighet för unga människor, men rinner helt enkelt bägaren över. Dagens brottsoffer morgondagens gärningsman. Så sant som det är skrivet. Dagens betänkande berör brottsoffer och våldsbrott. 15 motioner är inte förtvivlat många. Flera av dem har väckts från allianshåll. Det skulle kunna tyda på att ett engagemang inte finns i frågorna, men det tror inte jag. Det andra vore att man tycker att den här regeringen gör mycket på området och vet att vi kommer att fortsätta det arbetet. Jag lutar åt det . Jag börjar med den historiskt stora polisökningen. Det har skett en ökning till 20 000 poliser, som har i uppdrag att förebygga att brott begås och att klara upp fler brott. Tala om ett tydligt brottsofferperspektiv. Det bästa brottsofferperspektivet är att inte bli utsatt för brott över huvud taget. Men skulle det trots allt hända måste brottet upp och tas på allvar. Ouppklarade brott blir ytterligare en kränkning av den som redan har blivit utsatt. Ett ökat antal poliser är här helt avgörande. Den nationella satsningen mot grovt organiserad brottslighet är ytterligare ett led i att ta de mest svårutredda brotten på allvar. Det är en satsning där varken länsgränser, myndighetsgränser eller landsgränser ska vara ett hinder för att denna ska kunna stoppas. Det är en brottslighet som genom hot och våld utsätter människor för en livslång brottsoffersituation. Det är ett framtida liv som i många fall är ett liv långt ifrån det liv man hade innan man blev utsatt för brott. I brottsoffrets tecken går också den nya lagen om förtursförklaring, det vill säga att jag som brottsoffer har möjlighet att begära en förtursförklaring om tiden för förhandling är orimligt lång. Socialdemokraterna var emot denna nya lag. Vi i alliansen, i , utgår från brottsoffret. Frågan är vem eller vad Socialdemokraterna utgår från. har vi diskuterat handlingsplanen om mäns våld mot kvinnor. Det är ännu en milstolpe i brottsoffrets spår. Här utarbetas nu nya sätt för att förhindra att våldsbrott begås, men här ges också stora ekonomiska bidrag till exempelvis landets kvinnojourer och brottsofferjourer som på ett bra sätt kan bemöta de kvinnor som har råkat ut för brott. Aldrig någonsin i svensk rättspolitik har det tagits ett så stort helhetsgrepp beträffande mäns våld mot kvinnor. Det är ett helhetsgrepp som spänner över många viktiga områden för att kvinnor inte ska utsättas för våld. Enligt Brå är det ett betydelsefullt startskott för utvecklingen av ett bättre arbete för att förebygga våld mot kvinnor och hedersrelaterat våld och förtryck samt stödja dem som utsatts. Jag stannar här vad gäller historia och väljer att titta framåt. Det finns mycket kvar att göra. Våren bjuder på flera lagförslag där krafttag tas mot våld och för brottsoffer. Jag ska nämna några. Det kommer ett lagförslag om skärpta straff för allvarliga våldsbrott. Det är ett förslag som syftar till att understryka hur allvarligt vi som lagstiftare ser på dessa brott. Brottsoffer ska känna att lagstiftningen tydligt och klart säger ifrån att det här inte tolereras. En proposition som jag personligen ser mycket fram emot är propositionen som berör barn misstänkta för brott. Min förhoppning här är att fler brott begångna av barn utreds och att barn kan drogtestas. Det är förslag som leder till tidiga och tydliga åtgärder. Det är förslag som förhindrar att unga människor fortsätter på en kriminell bana och ett drogberoende som för dem längre och längre bort från ett rikt vuxenliv. Det är förslag som leder till att även om jag har blivit utsatt för ett brott begånget av någon ska jag känna att min utsatthet tas på allvar. En tredje och viktig proposition gäller den nya kriminalvårdslagstiftningen som är på ingång. Om vi ska kunna förhindra att brott begås måste också de som har begått brott få en chans att sluta att begå brott. Det ska finnas en väg tillbaka. av kriminalitet räcker det inte med att låsa in någon, utan tiden på anstalt måste också fyllas med relevant innehåll. Redan nu kan vi se att regeringens satsning på att förbereda för ett yrkesliv ger resultat. Arbetslinjen inom är minst lika viktig som överallt annars. Om jag ska förmås att sluta slåss behövs hjälp och stöd för detta. Ett sådant beteende bryts inte utan hjälp och insikt. Först då kan vi bryta detta beteende och kvinnor kan återigen känna sig trygga. Denna regering har hunnit med mycket, inte minst vad gäller ett rättsväsen värt namnet. Det här är en regering som sätter människor före system, en regering som vågar, vill och kan utgöra ett rejält motstånd mot våld och annan brottslighet, en regering som sätter brottsoffret i centrum. Jag lyssnade på Elisebeht . Hon sade en hel del kloka saker. Men jag var lite konfunderad över vad hon sade om utvecklingen av våldsbrott och trygghet. kom Brås trygghetsundersökning . Där framgår att tryggheten och förtroendet för rättsväsendet har ökat som utsattheten för brott har minskat något sedan mätningarna inleddes . Dessutom visar undersökningen ett ökat förtroende för rättsväsendet, inte minst i frågan om rättsväsendets bemötande av personer som utsatts för brott. Det vore spännande att höra Elisebehts kommentarer. 25 ELISEBEHT () replik: Förtursförklaring: Den lagstiftningen som ni väljer att kalla reform var vi emot och är fortfarande emot. Vi anser att motiveringen till att vissa personer skulle kunna få förtur inför domstol haltar betänkligt. Är det att värna brottsoffren målsägande, som det egentligen heter att säga till dem som begär förtur att de får gå före i kön? Vem är det som kommer att begära förtur? Är det de resursstarka, de som är väl pålästa eller de som är medvetna? Jag tror det. Jag tror att det är de svagaste som kommer att hamna längst bak i kön. Alla mål ska naturligtvis hanteras skyndsamt, men har ni lagt in en växel och sagt att vissa ska behandlas extra skyndsamt om de begär förtur. För oss känns det helt främmande att stödja en sådan reform. De prioriteringar som ska göras i rättsväsendet ska göras från den politiska instansen, menar vi. Det är härifrån som vi ska tala om vad rättsväsendet ska prioritera. Det ska inte vara de som har bäst förutsättningar att föra sin talan som prioriterar sig själva. För oss hänger den frågan nämligen väldigt nära samman med rättvisa. I slutändan handlar det förstås om att rättsväsendet behöver ha tillräckliga resurser för att klara alla mål och göra alla de prioriteringar som härifrån sätts upp, och inte från dem som på egen hand kan klämma sig in före och säga att just mitt mål är mer angeläget och därför begär jag förtur. Det är förklaringen till att vi socialdemokrater vill att den propositionen ska avslås. 26 () replik: Det var spännande att höra Elisebeht inlägg. Jag kommer ihåg att när vi debatterade den här frågan hade jag kollat upp vissa fall, och det var bland annat en 17-årig tjej i en av våra kommuner som hade blivit våldtagen av sin sambo. Det tog innan hennes fall kom upp till behandling. Tycker du att det är orimligt att hon ska ha en chans att fråga domaren, lagmannen i tingsrätten, om det inte har gått väldigt ? I begäran om förtursförklaring behövs det inte några långa juridiska skrivningar, utan man kan enkelt ställa frågan till lagmannen, domaren, i den tingsrätten: Är det rimligt att jag, en 17-årig tjej, ska gå och bära på dessa våndor och att jag inte kan sova ? Jag blir lite förvånad över att Elisebeht inte tycker att hon ska ha den rätten. Det är bara en domare som ska avgöra. Det behövs inga långa svåra juridiska skrivningar, utan det räcker med en enkel fråga: Är det rimligt att jag, , ska vänta på att mitt ärende ska behandlas? 27 ELISEBEHT () replik: Självklart är inte det rimligt. Man kan plocka upp enstaka exempel och fråga om det är rimligt, och det är klart att det inte är det. Det ska inte vara så för någon, inte heller för dem som står efter denna flicka i kön, att det tar så . Dessutom är våld mot kvinnor en prioriterad fråga, så hon skulle i alla fall inte ha behövt vänta så länge om prioriteringsordningen från regering och riksdag hade följts. Det ska hon naturligtvis inte behöva göra. Att skapa en möjlighet för personer som tycker att de har väntat för länge säkerligen med rätta att komma före andra känns helt främmande för oss. I slutändan betyder det, , att någon annan får vänta ytterligare lite längre. Det är inte så att det skapas mer utrymme. Det är väl inte så att man i domstolarna sitter på övertid och tar förtursförklaringarna, utan det sker naturligtvis som domstolarna har till sitt förfogande. Det där resonemanget köper inte vi. Det är självklart att ingen som har utsatts för ett så allvarligt brott ska behöva vänta . Men det här är inte rätt recept, för någon annan får vänta i stället. Sedan talar om trygghetsundersökningen och att den visar på ökad trygghet. Det är naturligtvis jättebra. Det visar på en upplevd ökad trygghet när man frågar utvalda grupper. Det är jättebra att det är på det sättet. Men det betyder inte att vi inte har några bekymmer kring otryggheten. I mitt anförande redogjorde jag för att otryggheten i ökar . Det är inte så att människor har för mycket trygghet. Det är så att människor faktiskt har väldigt mycket av otrygghet. 28 () replik: Det var spännande att få klara besked från Elisebeht att man inte tycker att brottsoffret ska ha en väg att driva sin egen fråga. Jag tror dessutom att tingsrätterna kanske mår ganska bra av detta. De kanske inte vill ha denna begäran om förtursförklaring, utan man hanterar ärenden i sin egen takt. Jag håller med dig om att tryggheten är oerhört viktig. Den är ojämn det ska vi inte blunda för, och det står jag upp för. Det är också oerhört viktigt att vi tar människors upplevda otrygghet på allvar, för det är faktiskt den vardag man lever i. Men Brås trygghetsundersökning visar trots allt att tryggheten ökar. Det verkar Elisebeht inte riktigt ta till sig. Jag tycker att det är väldigt positivt att vi får en ökad trygghet i . Jag tror att det beror väldigt mycket på att de ökade satsningarna på rättsväsendet så sakteliga börjar ge resultat. Och vi vill väl alla att vi kan känna trygghet oavsett var vi bor i . 29 (): Denna debatt om våldsbrott och brottsoffer har vi en gång , och det är ungefär samma frågor som vi debatterar. Betänkandet utgår från de motioner som kom in under höstens allmänna motionsperiod. Man skulle kunna tro att debatten utgår från dessa motioner, men den har handlat om någonting helt annat . Så kanske det fortsätter även när jag håller mitt anförande. Många av de motioner som vi behandlar har vi behandlat tidigare, och därför är det i detta fall så kallad förenklad behandling. Mycket av det som vi debatterade med anledning av betänkandet om mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer skulle också kunna höra hemma i denna debatt om våldsbrott och brottsoffer. Först av allt måste poängteras vilken påverkan på livet det kan innebära att utsättas för våldsbrott. Det kan gälla enstaka, allvarliga brott, men det kan också handla om upprepad brottslighet. Det är mannen som blir nedslagen i krogkön för att han råkat titta på fel tjej vid fel tillfälle, eller kvinnan som lever under ständiga hot om våld och i värsta fall dagliga slag och annat våld. Våld och rädsla för våld gör att många av dessa offer helt enkelt inte kan leva ett normalt liv. Från samhällets sida måste vi göra allt vi kan för att stoppa våldet och för att göra livet lättare för brottsoffer.