prot · GX09116 · 2010-05-05 00:00:00 — De kyrkopolitiskt aktiva slipper då löneavdrag det är ju inte alltid som församlingarna har råd med ersättning. Det vore orimligt att besluta om en särskild rätt för ledighet för förtroendevalda i ett samfund om andra samfund i så fall inte erbjuds samma rätt. Det är därför fullt rimligt att tiden för övergångsbestämmelserna inte förlängs och att får samma regler som andra samfund. Reservationen från Socialdemokraterna känns inte riktigt genomtänkt. När det gäller det andra ärendet i betänkandet, rätten till tjänstledighet för aktiviteter i frivilligförsvaret, har jag en större förståelse för förslaget. Frågan har, som påpekar i sin motion, diskuterats utan resultat. Det finns 18 frivilligorganisationer som samverkar med Försvarsmakten. Väldigt många människor berörs. Frivilligorganisationerna har en viktig funktion inom totalförsvaret och är ett viktigt samhällsintresse. I samband med den stora reformen om värnplikten och organisationen av det svenska försvaret kommer många frågor med koppling till ledighet för försvarsuppdrag att aktualiseras, så frågan lär återkomma. Men fram till dess, alltså fortsättningsvis, får frågan lösas från fall till fall i en överenskommelse med arbetsgivaren. I vissa kollektivavtal finns det bestämmelser som reglerar ledigheten i olika situationer. Det sista ärendet som behandlas i betänkandet handlar om att ha en utredning om ett så kallat röddagskonto. Bakgrunden är att synen på helgdagar har varierat. Etnisk och religiös mångfald i har aktualiserat att man kanske skulle kunna disponera sin ledighet friare eftersom olika människor från olika kulturer firar olika helgdagar. Det är en intressant tanke, men är frågan komplicerad. Det kan bli både kostsamt och besvärligt för en arbetsgivare om medarbetarna är frånvarande lite hur som helst. Inte minst gäller det inom verksamhet som helt stängs under storhelger och som i övrigt kräver full bemanning. Det finns många frågor att diskutera i samband med de här förslagen. är det väldigt svårt att räkna på de samhällsekonomiska effekterna av ett införande av ett röddagskonto. Det är viktigt att påpeka att arbetsmarknadens parter själva fritt kan förfoga över frågan och göra anpassningar till enskilda förhållanden och branscher. De parter på arbetsmarknaden som vill pröva ett röddagskonto innebärande att man kan välja vilka helgdagar man är ledig har därför goda möjligheter att den vägen reglera frågan. Efter detta lilla nedslag i frågorna om olika former av ledigheter återgår jag till normalläget och till valrörelsen som kommer att handla om helt andra saker, till exempel om hur vi ska få fler att vara på jobbet. Det är av betydelse att säga att det även om man värnar arbetslinjen också är viktigt med ledighet. Alla behöver vi ibland ladda batterierna tillsammans med familj och vänner. För att kommande debatter här inte ska inkräkta på den sköna vårkvällen slutar jag här. 76 i (s): Anledningen till att jag tar i anspråk är att jag representerar Socialdemokraterna i kulturutskottet. Vi har tidigare haft frågan på bordet här i kammaren. hade vi också en stor utfrågning bland annat om relationsförändringen statenSvenska kyrkan. Detta med tjänstledighet var en del av det hela. Vidare gällde det kyrkoantikvarisk ersättning samt den mer skattetekniska frågan om så kallade prästlönetillgångar. Den aktuella frågan var tänkt som en helhet. Därför var det viktigt att de tre aspekterna skulle behandlas lika och . Men blev det så att majoriteten i kulturutskottet valde att skicka detta vidare, så det hamnade på arbetsmarknadsutskottets bord. Det är inte så att de inte kan handlägga detta; det kan de säkert jag har ju här hört representanter från olika sidor. Men det är också viktigt att ha klart för sig vad som gäller och vad som är bakgrunden i och med relationsförändringen och det som då hände. Utredningen har skett då relationsförändringen kom till stånd. Det skulle vara en övergångsperiod med en kontrollstation , som nämnts av föregående talare här. Jag instämmer i detta med en kontrollstation. Men det var inte sagt vad man skulle ta ställning till, så inte någonstans har det varit planerat att detta med ledighet för förtroendeuppdrag i ska ändras. I stället skulle det vara en kontrollstation, och en utvärdering skulle göras så att man kan se hur det har fungerat. Nåväl, vad är det då som gäller för ? Ja, man har fortfarande ett stort ansvar. Som representant för kulturutskottet tänker jag mycket på kulturarvet. , alltså nästan ½ miljard, av statliga medel går till och ska handhas av och av folkvalda politiker och samtliga kategorier av människor i samhället. Då är det viktigt att inte minst när det gäller kyrkomöte, som varar , kunna ta ledigt. Jag är övertygad om att arbetsgivarna är välvilligt inställda, men det ska också från alla parter kännas naturligt att man får ledigt och kan övervaka de olika frågorna. Hur blir det då jämfört med andra samfund? Ja, bara för att en har ledighet för ett förtroendeuppdrag stjälper inte det någon annan. Det gör det inte sämre för någon annan. Kanske skulle man till och med kunna utvidga det. Jag vill inte lägga fram det förslaget här, men det är fullt möjligt. Det var det klarläggande jag ville göra. Jag ville ge lite bakgrund till att har en särskild ställning i samhället och att staten har ett särskilt ansvar. Det är därför det är viktigt att det som rent demokratisk fråga skulle ligga kvar. blev beslutet att det försvann i och med ingången av detta år. Vår förhoppning var att det skulle kunna fortsätta. Vi får väl se vad som händer framöver med denna fråga. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 19 §.) 16 § Förlängning av lagen om hemlig rumsavlyssning och lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, m.m. Föredrogs justitieutskottets betänkande 2009/10:JuU26 Förlängning av lagen om hemlig rumsavlyssning och lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, m.m. (prop. 2009/10:119). 77 (): Vi ska debattera förlängningen av lagen om hemlig rumsavlyssning och lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1, som är avslag på propositionen. tycker att det är viktigt att bekämpa brott och att polisen har de verktyg de behöver för detta. Lika viktigt är det att värna rättssäkerheten och effektiviteten och att vi tar hänsyn till den personliga integriteten. Lagarna om hemlig rumsavlyssning, även kallat buggning, och åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott, även kallat preventiva tvångsmedel, föreslogs i propositionen . var då motståndare till förslaget och kunde medverka till att det särskilda minoritetsskydd som finns i regeringsformen gjorde att ikraftträdandet sköts upp . när de tillfälliga lagarna föreslås förlängas är det självklart för oss att vi på samma grunder som tidigare är motståndare till förslagen. De rättssäkerhetsgarantier som efter kritiken införs är nödvändiga men inte tillräckliga för att tillgodose krav på rättssäkerhet och skydd för den personliga integriteten. Den underrättelseskyldighet till den som utsätts för tvångsmedel som införs är försedd med alltför omfattande undantag. det var bra med detta inrättande, och det var en fråga vi drev är enligt oss inte tillräckligt självständig från regering och myndigheter. är motståndare till buggning eftersom vi anser att det innebär alltför stora kränkningar av den personliga integriteten då effektiviteten i användningen inte är belagd. Som tidigare nämnts ser vi inte heller de rättssäkerhetsgarantier som införs som tillräckliga, och därför lever man heller inte upp till de krav som ställs enligt när det gäller effektiva rättsmedel för att få upprättelse. Det är allmänt konstaterat att buggning innebär ett större integritetsintrång än de hemliga tvångsmedel som varit tillåtna i . Hemlig rumsavlyssning buggning, som vi kallar det måste i alla fall där avlyssningen pågår anses innebära en mer total kontroll än hemlig teleavlyssning. Detta hänger samman med att polisen kan lyssna på allt som sägs och även på annat än samtal i den avlyssnade lokalen vid alla tider , oavsett vilka som vistas där. Så som bland annat JO har påpekat kan mängden överskottsinformation bli omfattande. Det finns dessutom anledning att anta att människor i allmänhet är något mer återhållsamma med vad de säger i telefon jämfört med vad de säger till varandra på tu man hand. I sin bostad torde de allra flesta människor utgå ifrån att ingen annan kan lyssna på det som sägs. Till detta kommer att hemlig rumsavlyssning ibland måste förenas med den ytterligare kränkning det innebär att polisen får rätt att bereda sig tillträde till bostaden för att placera ut de tekniska hjälpmedlen. Försvarare av buggning brukar ofta hävda att den som har rent mjöl i påsen inte har något att frukta. Problemet är att det sällan går att vara helt säker på vem som har gjort sig skyldig till brott. Mikrofoner kommer att placeras i miljöer där oskyldiga misstänkta befinner sig. Därtill kommer kränkningar som alltför ofta förbises, nämligen de kränkningar som personer i de misstänktas omgivning får utstå. Liknande kränkningar förekommer när det gäller hemlig telefonavlyssning. Där avlyssnas även den som den misstänkte samtalar med. Buggning är dock en långt mer ingripande åtgärd, vilket gör att drabbandet av oskyldiga blir desto allvarligare. Dessutom torde fler oskyldiga drabbas vid buggning än vid hemlig telefonavlyssning. Inte heller nu när lagen har använts har man kunnat belägga metodens effektivitet på ett bra sätt. Detta konstateras i utredningen av buggning och preventiva tvångsmedel, SOU 2009:70. I utredningen konstateras också att det saknas metoder för att utvärdera effektiviteten. Till skillnad från denna utredning och regeringen anser vi att man inte ska förlänga lagen för att testa effektiviteten ytterligare och i avvaktan på att man tar fram bättre utvärderingsmetoder. I och med att man säger att man inte vet hur effektiv lagstiftningen är har man också uttryckligen erkänt att man inte uppfyller vad som krävs enligt regeringsformen och när man stiftar så pass integritetskänsliga lagar. Lagstiftningens effektivitet måste i stället beläggas i förväg. Jag stannar där eftersom jag vet att ska tala efter mig. Vi har en gemensam motion, och han får tala ytterligare om det preventiva tvångsmedlet. 78 (): Tack, , för en utomordentlig redogörelse för den gemensamma åsikt vi har i frågan! Jag vill yrka bifall till vår gemensamma reservation, nämligen reservation nr 1. Vad är det som gör att frågan om buggning har haft så svårt att få gehör ? Det kan man undra. Vi i fanns inte ens när diskussionerna kom i gång . Däremot har våra samarbetspartier, Socialdemokraterna och , på olika sätt varit inblandade i detta med buggning. Det intressanta är att den nuvarande regeringen och allianspartierna har haft många olika åsikter i frågorna. Jag skulle vilja ta upp ett antal exempel på kritik och invändningar mot buggning och tvångsmedel som har förekommit för att ge perspektiv på hur denna typ av frågor har hanterats. Dessa exempel på kritik och invändningar går att hitta på många olika forum i eget arkiv, ute på nätet och genom att prata med människor som är insatta i frågorna. Om vi tittar på vad som sades fanns det ett betänkande som hette Skydd mot avlyssning. Där skrev man: Företrädare för önskar inte heller att särskilda regler stiftas som ger polisen rätt att använda integritetsfarlig apparatur. Man kan tycka att det är lite lustigt med ordval som apparatur, men det är själva andemeningen och innehållet som är det viktiga. Även om det har gått väldigt , och vi tycker att brottsligheten i viss mån har förändrats och blivit global, är det grunden i det här citatet som jag vill lyfta fram. Jag fortsätter att läsa ur betänkandet: Det kan befaras att medborgarnas förtroende för polisen och kanske också andra myndigheter kunde minskas om myndigheterna fick rätt att skaffa sig information om deras privatliv utan deras vetskap. Den skada som detta skulle innebära kan vara större än värdet av att ett antal brott upp. Det här finns i ett betänkande som skrevs . Då infinner sig frågan: Hur kan detta vara lika aktuellt ? Är det inte så att brottsligheten är mycket farligare, att vi har ett farligare samhälle i sig, som gör att vi behöver nya metoder? Eller är det så att de här metoderna inte är särskilt nya utan har funnits alltid? Sättet att utföra dem på har varierat. I vissa länder har man begagnat sig av detta eftersom länderna är diktaturer och inte har något som helst rättssäkerhetstänkande, men i demokratier har diskussionen alltid förts. Jag vill ta upp ytterligare ett inlägg i debatten, nämligen . En departementsskrivelse formuleras på det här sättet: Å andra sidan är sådan avlyssning, varom här är fråga, ett betydligt mer djupgående ingrepp i den personliga integriteten än telefonavlyssning. Den är också mer svårkontrollerad och kan bland annat av det skälet leda till ryktesspridning och bristande förtroende för polisen och andra myndigheter. Vi som sitter i justitieutskottet måste se till medborgarnas väl och ve i första hand, och de metoder vi har ska utföras av polisen. Men det är just polisen det pratas om här, att det är viktigt att förtroendet är fortsatt högt i detta hänseende. fortsätter prata om avlyssning: Det vore synnerligen olyckligt om misstanke uppstod att avlyssning kunde ske utan lagliga beslut. Blotta misstanken kunde äventyra allmänhetens tilltro till polisens arbete och över huvud taget få allvarliga följder för samhällsklimatet. Är det så att det bara är och som har de här tankarna och funderingarna? Är det så som majoriteten försöker få det till, att vi inte vill ta något ansvar för rikets säkerhet och brottsbekämpning? Eller är det kanske så att de här tankarna och funderingarna alltid har funnits och fortfarande finns men tyvärr ibland döljs i ivern att försöka framstå som handlingskraftig? Man fortsätter i denna text, och detta är 1983: En känsla, om än obefogad, av att ständigt kunna vara avlyssnad kan riskera att bli spridd bland medborgarna. Kommissionen anser att de gynnsamma effekter som kan stå att vinna genom att införa hemlig avlyssning med mikrofoner som ett nytt tvångsmedel och som av praktiska skäl torde bli ganska begränsade inte uppväger de negativa följder som det skulle kunna få. Man var orolig. Är det så att man bara som gått sedan det här skrevs har blivit så mycket duktigare på att vara rättssäker så att vi inte behöver tänka på denna oro, eller är det så att de som skrev detta var hemliga miljöpartister och vänsterpartister? Jag vill avsluta med ett citat från rätt nära i tiden, i början av det här seklet, när det som då hette skrev följande: Det framgår tydligt av den redovisade inställningen hos de tillfrågade brottsbekämpande myndigheterna att användandet av buggning i stort sett enbart kan komma till nytta om polisen tillåts placera utrustningen varhelst de önskar. Visst det är sannolikt att när alla människor kan kontrolleras, när polis kan bryta sig in i alla privata utrymmen och all tänkbar information kan komma i händerna på polisens brottsutredare, då kan också nästan alla brott upp. Ett sådant kontrollsamhälle är det dock få som önskar sig. 79 (): Jag får börja med att säga att jag är stand-in för i som har lämnat detta ärende till mig. Ni får nöja er med mig i stället. Jag hoppas att ni inte blir besvikna utan att det ska gå lika bra. I detta betänkande behandlar utskottet propositionen som föreslår att lagen om hemlig rumsavlyssning och lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott ska fortsätta gälla till och med . Regeringens förslag har granskats av Lagrådet som har lämnat förslaget utan erinran. Fem motionsyrkanden har väckts av v och mp. vill avslå propositionen. vill varken att lagen om hemlig rumsavlyssning eller lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott ska förlängas. De vill alltså inte att polisen ska ha de här verktygen i kampen mot den organiserade och ytterst grova brottsligheten. Vi anser tvärtemot v och mp att det är bra att polisen kan förhindra särskilt farliga brott som terroristbrott, brott mot rikets säkerhet, högmålsbrott och allmänfarliga brott. För att vara mer konkret kan jag säga att dessa brott betyder mordbrand, grov mordbrand, mord, människorov, grovt sabotage, uppror, väpnat hot mot laglig ordning, grovt spioneri, kapning, allmänfarlig ödeläggelse, flygplanssabotage, spridande av gift och smitta och olovlig befattning med kemiska vapen, för att nämna några av dessa allvarliga brott. Det är således en grov och allvarlig brottslighet som utgör ett hot mot nationens säkerhet, demokratins fundament och människors trygghet. Det är samhällsomstörtande brottslighet. Även om v och mp inte vill att polisen ska ha de här verktygen som vi talar om vill ändå s det, och det tycker jag att s ska ha all heder av. kan man inte låta bli att tänka just på hur man ska lösa denna fråga inom vänsteroppositionen. Man måste ju komma överens om man ska vara ett alternativ till regeringsmakten nästa mandatperiod. Vilket parti kommer att släppa sina krav och foga sig efter de andras eller den andras önskemål? Det är viktigt att betona att hemliga tvångsmedel är ett yttersta hjälpmedel för våra brottsbekämpande myndigheter att inhämta information för vissa förundersökningar. Det krävs att någon är skäligen misstänkt för brottet, att åtgärderna är av synnerlig vikt för utredningen och att ett mindre ingripande inte är tillräckligt. Om man ska gå in på buggningen: Kan man bugga vem som helst? Kan man registrera vem som helst? Nej, det kan man faktiskt inte. Grunden för buggning är att polisen ges en möjlighet till tvångsmedelsanvändning vid förundersökning, och för att en förundersökning ska kunna inledas måste ett konkret brott ha begåtts. För detta brott får det inte vara föreskrivet lindrigare straff än . Även för vissa andra brott kan hemlig rumsavlyssning användas om det kan antas att brottets straffvärde överstiger . De brott som det handlar om är vissa samhällsfarliga brott som typiskt sett är svåra att utreda på annat sätt. Det krävs att personen ska vara skäligen misstänkt för brottet och att åtgärden att sätta in hemliga tvångsmedel är av synnerlig vikt för utredningen av dessa samhällsfarliga brott. Av propositionen framgår att domstolen meddelade 25 tillstånd till hemlig rumsavlyssning inom ramen för 17 undersökningar vid den öppna polisen eller och mot ett mindre antal personer i förundersökningar vid . Vidare konstateras att hemlig rumsavlyssning används först sedan andra möjligheter att föra utredningen framåt uttömts, inklusive alla andra möjliga ingripande tvångsmedel. Lagen om buggning har bara fått verka , och underlaget är därför för magert för att man ska kunna dra säkra slutsatser om detta hemliga tvångsmedels effektivitet. För att det nya verktyget ska kunna användas på bästa och säkraste sätt krävs utbildning av den aktuella myndighetens personal som ska hantera den nya befogenheten. Därmed tar det tid innan användandet kan utnyttjas fullt ut. Vad vi kan se är att verktyget fyllt sin funktion vid utredning av brott. Precis som regeringen anser vi i alliansen i justitieutskottet att en fortsatt utvärdering av lagen är nödvändig. Ur rättssäkerhets- och integritetsskyddssynpunkt finns det inget hinder för att lagen förlängs för att en analys ska kunna genomföras. Därför är det märkligt att v och mp anser att lagen inte ska gälla fortsättningsvis. För att göra en fullgod utvärdering måste vi ha de bästa underlagen, och för att få dessa måste lagen ha varit i kraft än vad den faktiskt har varit. När det gäller de preventiva åtgärderna är avsikten med denna lag att förhindra vissa särskilt allvarliga brott som kan riktas mot de allvarligaste samhällsvärdena. Det är alltså samhällsomstörtande brott vi talar om här. Av propositionen framgår att har polisen använt lagen för att använda hemliga tvångsmedel i sin underrättelseverksamhet i två ärenden. Det handlar om användning av hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning, hemlig kameraövervakning och postkontroll. Säkerhetspolisen har använt den i färre än 50 ärenden. Det är viktigt att betona att i samtliga ärenden har förundersökningar varit nära förestående. Regeringen har aviserat att lagen ska utvärderas på nytt. Lagen har inte verkat i mer än lite och har endast använts i två ärenden. Det är alltså svårt att kunna få någon som helst uppfattning om hur effektiviteten har varit. Vi tycker att det är bra att lagen utvärderas, men det kräver mer tid för att se hur lagen har fungerat. Varken utredningen eller remissinstanserna har ifrågasatt att det finns ett behov av preventiv tvångsmedelsanvändning i den brottsbekämpande verksamheten. Tvärtom har utredningen framhållit i vart fall Säkerhetspolisens behov. Trots det anser och att utredningen inte kan belägga att det finns ett behov av de aktuella tvångsmedlen. Det hade varit intressant att veta lite utifrån vilken information och tycker att man kan dra så långtgående slutsatser att man inte anser att dessa hemliga tvångsmedel har varit så pass effektiva. Vi har ändå sett några resultat, men vi vill ha mer kött på benen för att kunna fatta ett riktigt bra beslut. Med de orden, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på reservationerna. 80 () replik: Jag inledde mitt anförande med att säga att vi från tycker att det är väldigt viktigt att bekämpa brott och att polisen har verktyg för att göra det. Men det är precis lika viktigt i en demokrati att värna rättssäkerhet, effektivitet och den personliga integriteten. Det är avvägningar som vi lagstiftare måste göra. Det är faktiskt polisens sak att säga: Det här är bra, det behöver vi och så vidare. Men vi har också andra saker i våra vågskålar. Vi vet ju hur det var när den här frågan dök upp förra gången. Då var vi några stycken som var med och hjälpte till, också från majoritetens sida, att skjuta upp beslutet. Vi tycker inte att de rättssäkerhetsgarantier som behövs uppfylls. Jag sade också i mitt anförande att den underrättelseskyldighet som införs för dem som utsätts för tvångsmedel är försedd med alltför omfattande undantag. Det räcker ju med misstankegrad. Och när det gäller just buggning är det väldigt många som blir avlyssnade. Till detta kommer, som du säger själv , att man inte har hunnit utvärdera lagen, att det är för få fall. Det påpekar också utredaren. Det vore därför ganska bra att ha mätmetoderna på plats innan man förlänger lagen, för man förlänger den väldigt mycket. Demokratins fundament, javisst, men det kan inte vara att ständigt inskränka den. 81 () replik: Jag tror att och jag är helt ense om att vi vill värna om invånarna i och deras integritet. Det tror jag att vi kan skriva under vilken dag som helst. Men all form av brottsbekämpning innebär faktiskt en viss inskränkning i integriteten. För att skydda invånarna är det därför så viktigt att vi ser till att de rättsgarantier som finns är sådana att inte till exempel buggning kan användas godtyckligt. säger att bara för att man inte har använt lagen i någon större utsträckning skulle lagen på något vis vara ineffektiv. Jag skulle vilja säga att det i stället är ett gott betyg, för själva syftet var ju att vi ska ha sådana skydd att den personliga integriteten inte kan kränkas, men att det fortsatt ska vara en effektiv möjlighet för polisen att använda den i sin brottsbekämpning. Jag ser det nästan som att man använder buggningen när inga andra medel hjälper. Om man säger att lagen har använts för lite har vi ju ett väldigt bra skydd, om alla andra möjligheter använts först. Jag ser positivt på det här. Naturligtvis ska vi ha en översyn av lagen, och det har vi också fattat beslut om. Men vi har för lite underlag som det ser ut , och det är därför vi förlänger den. 82 () replik: