prot · GX0981 · 2010-03-03 00:00:00 — Jag ska också ställa samma fråga som jag har ställt till några andra partier från majoritetens sida mot bakgrund av att man är splittrad i Natofrågan och att flera länder i denna försvarsallians har kärnvapen, även om den har mycket av politiska förtecken också. Det är ändå väldigt förknippat med den frågan och debatteras sällan här på det sättet. Ser från någon konflikt? Kan hon analysera hur hon ser på ett Natomedlemskap, kärnvapeninnehav och ett svenskt ställningstagande kring Natofrågan? Vi rödgröna har ett väldigt tydligt besked. Vi vill inte bli en del av Natos union. Vi samarbetar, men vi förbehåller oss rätten att själva bestämma vår säkerhetspolitiska utveckling. Den här problematiken finns också debatterad , men kärnvapenfrågan lyfts som sagt sällan upp i den här kammaren. Ser från någon problematik i detta? Har hon någon reflexion, eller ställer hon sig bakom och syn, och även det som gav uttryck för, att det inte är något problem? 150 () replik: Du tog upp det här med Nato och medlemskap eller inte. Det är en process som pågår, och vi ska komma ihåg att historiskt sett var Natoländerna vår räddning under . Hade inte kommit till vår undsättning tillsammans med de övriga länderna hade vi kanske inte haft det samhälle som vi har här . Jag tycker att man ska ha ett historiskt perspektiv när man ser på den militärallians som ändå finns. En annan aspekt är att Nato utvecklas allt mer till att bli en krishanteringsorganisation för att bistå det civila samhället. Det är också viktigt. Saker och ting händer och processen går vidare och man utvecklas vidare. Det är inte det Nato som kanske Socialdemokraterna och framför allt Vänstern vill deklarera fullt ut. Vi vet att Nato också utvecklas i positiv riktning. Vi har en arbetsgrupp, som har nämnts, och vi jobbar vidare i processen för att se hur långt vi kan komma. Vi kristdemokrater vill ha en bred överenskommelse om en eventuell anslutning till Nato, och då ser vi naturligtvis att åtminstone Socialdemokraterna skulle kunna finnas med i den. Vi väntar på er, och vi får se hur länge vi behöver vänta innan ni också ansluter er till att Nato kanske skulle kunna vara ett alternativ liksom EU är för oss. När det gäller Oslokonventionen tycker jag att vi har tagit ett steg i rätt riktning. vill jag gärna se att fler länder också undertecknar och att vi kan ratificera den för fler länder. Jag tror att vi i alla fall har kommit betydligt längre än vad den socialdemokratiska regeringen gjorde när det gäller klustervapen. Du tog också upp det här med kärnvapen. Ja, det finns kärnvapen i världen och vi vill att de ska avvecklas i den takt som vi kan göra det. 151 () replik: Jag blir väldigt konfunderad över vad som egentligen är ståndpunkt när det gäller klustervapen. Jag trodde att jag hade den bilden klar för mig, men kan jag inte redogöra för den. Det vore kanske bra om kunde komma tillbaka till detta. Kommer man att ratificera överenskommelsen innan mandatperioden går ut, eller väntar man tills en socialdemokratisk regering som kommer att regera tillsammans med och kommer att verkställa det som vi alla förväntar oss från den rödgröna sidan när det gäller den här överenskommelsen? Eller har något annat besked? När det gäller Nato var det två spår. Ett var att det är en process mot ett medlemskap i , och den pågår. Jag har gett besked. Vi rödgröna ger ett besked tillsammans, nämligen att vi väljer att stå utanför Nato fortsättningsvis också. Det borde inte vara en överraskning. Ett besked är lämnat och är mycket tydligt på den punkten, men har en annan inriktning och jag utgår från att det också ska vara svaret även om hon försöker inkludera oss, men hon får ta ansvar för sin och majoritetens och politik. Jag konstaterar avslutningsvis att heller inte gör någon reflexion över förhållandet mellan kärnvapeninnehav och Natomedlemskap. Med det tycker jag ändå att jag har fått ganska bra resultat när det gäller hur majoriteten ser på de här frågorna. Det är ändå en viktig del av nedrustningsproblematiken att så många länder som möjligt markerar mot kärnvapen i de forum och utifrån de möjligheter som man har, och då är Nato ett sådant forum och en sådan möjlighet. 152 () replik: Jag vill bara notera, eftersom jag har läst betänkandet och du har rört dig mycket kring massförstörelsevapen och kärnvapen, att utskottet faktiskt understryker betydelsen av att ickespridningsavtalet upprätthålls och iakttas. Det skriver majoriteten i utskottet. Sedan skriver man också om de humanitära konsekvenserna vid ett eventuellt användande av massförstörelsevapen. Det enda som jag har hört från oppositionen har handlat om massförstörelsevapen, och jag tycker att svaret finns i betänkandet. Jag undrar om har läst vad som har skrivits när det gäller den delen. Det finns givetvis kärnvapen i världen, och vi vill naturligtvis minimera och förhindra risken. Jag delar uppfattning när det gäller att vi talar om demokratiska stater och om totalitära stater. Vi vet att de kan använda dem när som helst, kanske inte mot sin egen befolkning men i alla fall mot sina grannländer. Jag tror för min del att de starka demokratier som i har kärnvapen inte har för avsikt att använda dem. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2009/10:UbU7 Förskolan. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2009/10:UbU8 . Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2009/10:UbU9 Gymnasieskolan. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2009/10:UbU12 Studiestöd. 153 (): ska vi debattera ett motionsbetänkande från den allmänna motionstiden som rör studiestödsfrågor. Men innan jag går in på själva betänkandet tänkte jag tillåta mig själv att sväva ut lite i en personlig reflexion över sakernas tillstånd. Den här frågan har förföljt mig sedan jag klev in i denna kammare. blev jag vald som suppleant i utbildningsutskottet. Jag vet inte om det var herr talmannen som slog klubban i bordet då, men jag satt här och tyckte att det var lite märkvärdigt att bli utbildningspolitiker. Precis efter att klubban hade slagit i bordet var det en utbildningspolitisk debatt här i kammaren. Det var en frustrerad kristdemokrat som hade interpellerat . Hon ville veta när tänkte ta tag i studenternas situation och när den här studiesociala utredningen skulle komma till stånd som jag tror faktiskt hade initierats redan under förra mandatperioden, om jag inte är helt felunderrättad. Jag kommer naturligtvis inte ihåg i minnet vad sade då, så jag var tvungen att gå till protokollet och läsa. Han sade: De studerandes sociala situation har länge varit eftersatt. De studerande måste ha möjlighet att försörja sig och leva ett tryggt liv . Inte minst situationen för studerande med barn behöver ges särskild uppmärksamhet. Regeringen har aviserat att en studiesocial utredning ska tillsättas. Men han sade aldrig när det skulle bli. Inte förrän , efteråt, kom direktiven till den där utredningen. Och det dröjde ända till innan utsåg ledamöterna. En av dem var jag. Han kanske märkte att jag satt här i kammaren och var lite intresserad. Jag kom i alla fall med i denna utredning. lämnade vi vårt betänkande till . Och , , står vi här. Frågan har förföljt mig, men frågan är väldigt intressant. Jag hoppas att det snart händer någonting. I och för sig hände det någonting . Studenterna fick lite mer pengar i plånboken. Det är bra, men det måste ske någonting mer. Jag har sagt det förut, och jag ska säga det igen: Det är väldigt bra med de här blocköverskridande utredningarna och överenskommelserna. Jag kände att man i den här utredningen verkligen ville komma överens, och den borgerliga majoriteten verkade lyssna. Men har till och med jag gett upp. Motionerna i det här betänkandet avstyrks för att regeringen har aviserat att en proposition på det studiesociala området ska komma . Det var i går. Majoriteten i utskottet ville inte, när jag frågade dem sist, tala om när den kommer eller vad den innehåller. Jag börjar till och med befara att man inte vill komma överens. Det värsta är att jag börjar befara att man ingenting vill. Jag skulle i den här debatten vilja höra om ni har lust att klarlägga vad ni vill och när propositionen kommer. Det där lät uppgivet; jag hörde det själv. Jag vill egentligen inte att det ska göra det. Vi har ett generöst studiestödssystem som jag är stolt över. Vi socialdemokrater har byggt upp det steg för steg med målet att alla människor, oavsett samhällsklass och bakgrund, ska ges möjlighet att delta i utbildning under hela livet. Vi har också använt systemet för att stötta i omställning när människor har förlorat eller riskerar att förlora sina jobb och behöver fylla på med kunskap. Vi vill öppna dörrar för framtiden, och vi vill åter skapa möjligheter för någon form av stimulans för dem som har kort utbildning, riskerar att bli arbetslösa eller har nedsatt funktionsförmåga. Just , i lågkonjunktur, är det verkligen tillfälle att fundera över hur vi kan göra det. Vi borde göra det . En i övrigt svag arbetsmarknadspolitik borde förstärkas med en aktiv utbildningspolitik. Rekryteringsbidrag, korttidsstudiestöd och stöd för uppsökande verksamhet är exempel på särskilda satsningar som vi tidigare gjorde. Det här har den borgerliga regeringen avvecklat. Man har avvecklat rekryteringsbidraget med motivet att studerande på en och samma utbildning inte ska ha olika former av studiefinansiering, eftersom det skulle kännas orättvist. Det är mycket beklagligt, tycker jag. Enligt vårt sätt att se ska var och en bidra efter förmåga och få efter behov. Vi tänker nog på ett mer solidariskt och rättfärdigt sätt. Jag tror till och med att det är ett smartare sätt, för steget att påbörja en utbildning är olika stort för olika människor. Men det som jag själv tycker är mest beklagligt är att man tog bort korttidsstudiestödet och stödet för uppsökande verksamhet. Jag var studieorganisatör och uppsökare. När jag var ute på arbetsplatserna bland mina arbetskamrater i äldreomsorgen, barnomsorgen och handikappomsorgen och bland städerskorna, kokerskorna, maskinisterna och gatuarbetarna hade jag en T-shirt på mig. Jag kommer ihåg det. Det stod ABF på ärmen. Men på bröstet stod det: Kunskap ger kraft att förändra. Det fanns en annan T-shirt också; jag tror att den var svart. På den stod det: Kunskap ger makt. Jag har sett många exempel på att det är sant. Jag har faktiskt lurat en och annan person att ta sina första stapplande steg till skolbänken. Jag har sagt: Lugn, bara lugn, det här är . Det klarar du. Eller så har jag sagt: Det här är . Ge det en chans! När de väl har kommit dit har de upptäckt hur roligt det är att lära sig nya saker, hur kul det är att studera och att man kan växa som individ, som yrkesmänniska och som medborgare. Många gick vidare till andra studier, för de var verkligen sugna. Men många gick också tillbaka till sina jobb med någon sorts djupare insikt om hur samhället fungerar och om betydelsen och vikten av påverkan. Jag tycker att det fanns en djupt demokratisk aspekt i denna möjlighet. Och det som stod på min tröja stämmer: Kunskap ger makt. Jag undrar om jag hade stått här om inte de här möjligheterna hade funnits. Jag tror inte det. Motivet att ta bort dem kan väl ändå inte ha varit att hindra mig och mina arbetskamrater att få kraft att förändra? Jag har försökt att titta bakåt, i protokoll, när det gäller de här diskussionerna. Men jag kan inte riktigt hitta motivet. Varför tog ni bort de här möjligheterna? Hur tänkte ni? Varför var det så viktigt att ta bort det här? Med de här orden vill jag yrka bifall till vår reservation nr 5. Jag vill också yrka bifall till vår gemensamma reservation nr 3. Min gröna kollega kommer att ta upp det här med heltidsstudier och deltidsstudier och sjukdom, så jag tänker inte förlänga med detta. Vi står självklart bakom alla våra andra reservationer, men jag yrkar bifall till reservationerna nr 5 och 3. 154 (): Jag satt liksom i den studiesociala utredningen. Det blev en ganska stor bibba, lite drygt 600 sidor. Det var till ganska stora delar en bra utredning. Problemet var att resultatet inte blev så jättestort. Man skulle kunna dra den där historien om att det bidde en tummetott, för det är ungefär vad det har blivit av den här utredningen. Det finns två saker som lyfts fram i utredningen som jag själv skulle vilja lyfta fram. Det handlar om det höjda studiestödet, som är till just för att man ska kunna bredda rekryteringen. Det handlar också om ett sätt att se på kunskap. För är kunskap en demokratisk rättighet. Därför måste en högskoleutbildning vara tillgänglig och möjlig för alla, oavsett de ekonomiska förutsättningarna. Man har kunnat se att just en ökning av studiestödets storlek har inneburit en breddad rekrytering. Men att de borgerliga inte vill att högskolan ska vara till för alla är knappast någon nyhet med tanke på den sorteringspolitik som man har kört med under sina i regeringen. Den andra del som jag skulle vilja lyfta fram från den här utredningen har att göra med det som avslutade med. Det gäller deltidssjukskrivning. Det var nämligen en annan bra del som kom ut av utredningen, att man skulle ha möjlighet att studera på deltid. Det är helt orimligt att man ska tvingas avstå från studier bara för att man inte har möjlighet att studera på heltid. Det här är också något som skulle kunna vara bra för att man ska kunna komma tillbaka efter en heltidssjukskrivning och kunna påbörja studier. I samband med förra valet hade vi många olika bud från alla partier. var de enda som inte gav något bud om höjda studiemedel. Men alla hade olika bud. Och av det har det, så här på sluttampen, blivit . Vi vet att det, för att man ska kunna återställa studiemedlen, behövs . Detta är någonting som jag gärna vill att vi så skyndsamt som möjligt åtgärdar. Den ekonomiska situationen för studenterna är så dålig. Jag skulle gärna vilja få reda på från den borgerliga alliansen om det kommer mer pengar i den proposition som aviserades till i går. Kommer vi där att få se möjligheten till deltidssjukskrivningar? Det är, tycker jag, väldigt illa att en regering gång på gång missar tidtabellen när det gäller propositionerna. Gång på gång kommer propositionerna alldeles . Vad studenterna behöver nu är skyndsamma besked om att det även i fortsättningen ska vara möjligt för alla, oavsett ekonomisk situation, att studera. Det handlar också om att möjliggöra studier på deltid. Med det vill jag yrka bifall till reservation 2 och vår gemensamma reservation 3. 155 (): Som har sagts diskuterar vi ett motionsbetänkande. Det hade kunnat vara annorlunda. Om det hade kommit en proposition i går hade vi kanske diskuterat lite frågor ur den. Jag önskar att vi hade kunnat få se något initiativ från regeringen i de studiesociala frågorna. Jag tyckte att vi hade, som sagts, ett bra samarbete i den studiesociala kommittén, där jag ingick från sida. Även om vi inte var överens om allt och lämnade alltför mycket därhän var det en bra utgångspunkt. Vi får se om det kommer. Det är ett tråkigt sätt att hantera frågorna. Det är inte heller första gången som propositionerna försenas på det här sättet. Jag tänkte, som har nämnts, tala om deltidssjukskrivning. Vi menar att det borde vara rimligt att sjukskriva sig på halvtid. Det var något som vi var överens om i kommittén och som vi rödgröna har sagt att vi genomför efter valet. Vi hade hoppats att regeringen hade tyckt det också. Det kanske kommer. Men frågan är varför det ska dröja så himla länge att komma fram med ett sådant ändå ganska begränsat förslag. Alla andra som jobbar och så vidare har möjlighet att sjukskriva sig på deltid, halvtid, . Men om man gör det får man inte börja studera. Däremot skulle man få börja jobba. Vad är det för ordning? Ska man då vara sjukskriven på heltid? Eller ska man vara sjukskriven på halvtid och gå på a-kassa? Är det bättre än att man studerar på halvtid? Det är inte rimligt. Det är en orimlig diskriminering som borde ha upphört tidigare. Jag hoppas att vi får till ett regeringsskifte så att den i varje fall kan göra det efter valet, om det inte kommer . En annan fråga som togs upp i kommittén och som har nämnts är höjda studiemedel. Det är den enda fråga som regeringen har gjort något i. Tyvärr höjdes studiemedlen betydligt mindre än kommittén bedömde behövdes och också betydligt mindre än vad alla andra bedömer behövs. Det är oerhört tråkigt, tycker jag. En sak som också är tråkig är att den höjning som gjordes framför allt gjordes på lånedelen. har vi kommit till en situation där vi har gått ifrån den princip vi har haft med en tredjedel bidrag och två tredjedelar lån. Vi i tycker att vi borde gå till en situation där vi i stället har en större bidragsdel för att inte ytterligare utöka studenternas redan ganska stora skuldbörda. Efter att regeringen har höjt bidragsdelen i studiemedlet med har vi sagt att vi nu inte längre vill ha mer än regeringen. vill vi ha mer än regeringen. gick så sent som för någon dag sedan ut med beräkningar som visade att studenter går back med . Det stämmer ganska bra överens med vad som faktiskt behövs. Frågan är hur vi ser på studier. Ska man kunna ta studiemedel, klara sig på det och kunna ägna tid åt studierna? Eller ska man vara tvungen att jobba extra, få pengar från föräldrarna, klara sig genom sparade medel eller kanske spara in på mat, hemförsäkring och att låta bli att gå till tandläkaren? Det är väl ändå inte ett rimligt system att ha det så i , att skapa den typen av begränsade studiemöjligheter där bara de som vågar eller de som har råd anser sig kunna studera. En annan fråga som borde ha varit stor i Studiesociala kommitténs arbete var frågan om föräldraförsäkring och sjukskrivningar. Det var en fråga som jag upplevde att vi åtminstone inledningsvis ville titta över ordentligt. Vi fastnade i en situation där vi väntade på en departementsskrivelse från regeringen som aldrig kom, tills vi skulle avlämna vårt betänkande. Det innehöll inte särskilt mycket på det här området, uppriktigt sagt. Med tanke på att det tyvärr är sparsmakat med den här typen av studiesociala kommittéer är det oerhört sorgligt. Vi i har ändå sett att det här är en situation som är omöjlig för många. Vi har lagt fram ett eget förslag när det gäller studerande som får barn. Föräldraförsäkringen innebär nu att om man inte har en sparad SGI eller har missat den genom att till exempel inte ta studiemedel av alla veckorna hamnar man på grundnivå. Det är strax efter skatt om man tar ut den . Det är inte en rimlig nivå. Man tvingar människor att gå till socialen eller att leva på sin respektive om man har någon. Vi menar att den borde höjas. Det borde tas hänsyn till att man får medel när man studerar. Det har vi med i vårt budgetförslag. En annan fråga som man hade hoppats att vi skulle kunna besluta om här är att underlätta för det stöd som studenterna får i sin studiesociala situation från studentkårerna. I stället ser jag att kammaren här har gått in och helt enkelt gjort så att många studentkårer, kanske inte alla, kommer att få betydligt mindre pengar och bli tvungna att skära ned sin verksamhet till stöd för studenterna. Jag tycker att det är olyckligt att man väljer att göra den prioriteringen med statens pengar. Jag tror att det är ett ineffektivt sätt att bedriva sin politik. Jag tror att det är något bra med studentinflytande och att studentkårer kan ge ett bra stöd i studenters studiesociala situation. De som regeringen därmed sparar in hade varit väl använda pengar på det här området. En sak som jag tyckte var lite olycklig i ingången till kommitténs arbete var den skrivning som regeringen konstigt nog hade gjort att kopplingen mellan arbete och studier inte fick belysas. Det ansågs att det var klarlagt redan. Vi behövde inte titta på studenters övergång till arbetsmarknaden. Det är en högst väsentlig fråga. Jag beklagar att kommittén i och med det direktiv som regeringen gav inte fick ta upp den frågan. Med allt detta sagt vill jag yrka bifall till reservation nr 3. 156 PER LODENIUS (c): beslutade om en höjning av studiemedlet med . togs också beslut om en höjning av fribeloppet med . Det finns behov av en bättre ekonomi för den som studerar. Det behovet har funnits . De höjningar jag här refererar till är en bra och tydlig början. Det svenska studiestödet är generöst utformat. Det ger många personer ekonomiska förutsättningar att utbilda sig och fortbilda sig. Men studiemedlets belopp har halkat efter prisutvecklingen. En höjning var därför efterlängtad och nödvändig. Men för att utbildningssystemet också ska fungera behövs ett studiemedelssystem som är flexibelt, lättförståeligt och rättvist. Studiemedlen är för de allra flesta studerande den viktigaste finansieringskällan för studierna. Studiemedlet höjdes, som sagt, . Det blev ett viktigt tillskott. Det är inte bara studiemedlets storlek som påverkar den studerandes ekonomi och möjlighet att finansiera sin studiegång. Fribeloppet alltså den summa som den som studerar får tjäna på arbete innan studiemedlet påverkas kommer att höjas . Det är inte rimligt att en student som vill och har möjlighet att arbeta vid sidan av studierna straffas för det. Flera insatser har också genomförts för att underlätta för ungdomar att få in en fot på arbetsmarknaden. Som exempel kan jag nämna jobbskatteavdraget som gynnar de studenter som vill jobba extra vid sidan av sina studier. Dessutom har arbetsgivaravgifterna sänkts för den som vill anställa ungdomar, och mer flexibla anställningsregler för visstids- och säsongsanställda har införts. Det har gjort att ungdomar har blivit mer attraktiva att anställa på en vikande arbetsmarknad. Att då ett för lågt satt fribelopp blir ett hinder för de studenter som vill dryga ut sin ekonomi och inte minst skaffa sig kontakter med arbetslivet är inte rimligt. Systemet för finansiering av de egna studierna behöver vara enkelt att förstå och inte skapa extra krångel och oro för den som studerar. Att på grund av risken att passera gränsen för fribeloppet behöva tacka nej till jobb av sin studietid då man har möjlighet att jobba extra skapar bara onödig oro och stress. Vi har höjt studiemedlet och höjt fribeloppet för de studerande. Men det finns mer att göra. Bland annat behöver fler delar inom de så kallade studiesociala frågorna belysas. Det har flera sagt här före mig. Som också har nämnts tidigare lämnade den parlamentariska utredningen kommittén, under ledning av , sitt betänkande . Utifrån det kommer en proposition . Den kom tyvärr inte i går jag hade också gärna sett att den hade gjort det. Den är på väg . Jag ser ingen anledning att föregripa den utan ser fram emot presentationen av propositionen och den debatt som följer på den. Med det, herr talman, vill jag yrka avslag på motionerna och bifall till utbildningsutskottets förslag i betänkande UbU12. 157 (): Detta är mitt första anförande som ledamot i utbildningsutskottet. Jag har under nästan två mandatperioder koncentrerat mig på arbetsmarknadspolitiken också ett synnerligen intressant område. Under dessa är ett av de mest utropade manifesten från oppositionen: ska inte konkurrera med låga löner. ska konkurrera med kunskap. Det är det som gör det så spännande för mig att få sadla om och tackla den här kunskapsdelen. Jag håller helt med. ska konkurrera med snabba knivskarpa hjärnor, inte snabba flinka fingrar. För att kunna göra det krävs en rejäl omläggning av hela utbildningssystemet från förskola till forskning. Vi kan inte släppa ut ungar från utan rejäla baskunskaper.