prot · GX09140 · 2010-06-18 00:00:00 — Utrymmet för att bilda en palestinsk stat har blivit mindre och mindre. Möjligheten undermineras systematiskt från den israeliska sidan. Nya bosättningar, förstörelse av hus, nedmejning av tusenåriga olivlundar, uppbyggnad av det israeliska vägnätet på ockuperad mark, inringning av palestinska städer, försök att splittra det palestinska samhället och den hårda vardagliga kontrollen av palestinier försvårar starkt det palestinska statsbygget. Att ibland tala om fred, och även delta i förhandlingar som man i praktiken tillåter fortsatt expansion av byggen på ockuperad mark ger ett minst sagt kluvet intryck när man bedömer israeliska regeringars agerande . Trots att man nu talar om stopp för bosättningar planerar man nya i östra . Detta pågår år ut och år in. Med jämna mellanrum reagerar omvärlden. I ord fördömer man utvecklingen. Det tas olika initiativ. Det skapas tillfälligt hopp. Olika israeliska regeringar skakar snabbt av sig kritiken och man går vidare som om ingenting har hänt. Agerandet i förhållande till FN och det internationella samfundet är minst sagt arrogant och utmanande. Oavsett ord, förhandlingsförsök, diplomati och initiativ från EU och är resultatet att den israeliska expansionspolitiken i grunden fortsätter. Det är mycket allvarligt. har vi räden mot Ship to . Man måste fråga om vi från omvärlden har möjlighet att på ett konstruktivt sätt hårdna mot . Vi har ju associeringsavtalet. Är det inte dags, när det gäller de fördelar som har i förhållande till EU, att i kretsen av EU-länder ta upp frågan om det verkligen är rimligt att ha nuvarande relation med när det gäller associeringsavtalet och på allvar se om det finns en väg att strypa detta och göra något också i praktisk handling? 11 (): Jag vill också tacka utrikesministern för svaret på interpellationerna. har vi en viktig debatt här i kammaren om konflikten mellan och . Vi har haft liknande debatter i den här frågan tidigare . Det signalerar ju vikten av att ha ett fortsatt starkt engagemang för fred och försoning mellan och . För mig är det ett sätt att hålla hoppet vid liv om att det ska finnas en fredlig lösning, även om det ser dystert ut just . absurda agerande mot fartygskonvojen Ship to har fått många människor i många länder att reagera med besvikelse och bestörtning. Det verkar som om denna händelse har fått något att hända i folkopinionen. Många säger nu tydligt: får det vara nog. Ship to Gaza-händelsen har fått många att mycket starkt reagera mot inhumana blockad av . verkar det som om har lyssnat på opinionen. Man meddelar att man ska lätta på blockaden. Vi får se om det är mer än tomma ord. Väldigt många har också påmints om ockupation av , ständiga nonchalerande av olika FN-resolutioner och världssamfundets uppmaningar till fred och försoning. Det är enskilda människor som har reagerat. Även länder har reagerat. Jag tycker mig märka en mobilisering som vi inte har sett tidigare. Det är hoppingivande. Det börjar påminna om kampen mot apartheidregimen i . Många människor frågar vad man kan göra för att protestera och påverka. Vad kan jag göra som individ? Vad kan göra? Vad kan göra i EU? Jag tror att även utrikesministern märker den här mobiliseringen. Budskapet är tydligt: Omvärlden måste sätta en hårdare press på . Min interpellation om ursprungsmärkning av bosättarprodukter fokuserar på ett sätt att sätta ökad press på . Tyvärr fungerar inte systemet med ursprungsmärkning som det var tänkt. Alltför ofta produceras varor av israeliska bosättare på ockuperad palestinsk mark och uppges vara israeliska varor, trots att det enligt EU:s associeringsavtal med ska säkerställas att produkter från israeliska bosättningar ska separeras från produkter producerade i . En avkunnad dom i bekräftar att systemet med ursprungsmärkning inte fungerar tillfredsställande. Förmodligen är det många bosättarprodukter som har exporterats tullfritt till EU. Det har gynnat israelisk ekonomi. Det betyder också att konsumenter i EU inte medvetet har kunnat avstå från att köpa dessa produkter. Därför har jag frågat om utrikesministern anser att systemet för ursprungsmärkning av israeliska produkter har implementerats på ett godtagbart sätt. Fungerar verkligen ursprungsmärkningen i praktiken? Hur kan jag vara säker på att den produkt jag köper inte är en vara som producerats av bosättare på ockuperad mark? Jag skulle vilja att utrikesministern svarar på den frågan. Utrikesministern konstaterar att bosättarprodukter inte ska säljas tullfritt. Men anser utrikesministern att det fungerar i praktiken? 12 (): Vi är många som debatterar här . Det visar på vikten och engagemanget. Precis som sade har vi haft dessa debatter tidigare eftersom det är så oerhört viktigt att hela världen reagerar mot de olagligheter och de övertramp av mänskliga rättigheter som genomför mot palestinier och andra. brukar vara ganska tydlig med att han håller med oss om att det som har gjort är fel. Man har byggt en mur rakt igenom det palestinska samhället. Man har byggt muren på ett sätt som förhindrar människor att ta sig till sig till sina arbeten och som förhindrar att varor transporteras. Det kan vara frukt, tomater och annat som får stå och bara ruttna för att de inte kommer igenom denna checkpoint. brukar hålla med om att detta är fel och att muren har byggts på ett olagligt sätt. Det har också den i slagit fast. Men vad gör vi mer? Ska världen stå och titta på och bara acceptera att bryter mot de mänskliga rättigheterna eftersom det är det man gör när man förhindrar människor på detta sätt och när man, precis som vi hörde tidigare, utövar ett apartheidsystem och gör skillnad på folk? Det är en åtskillnadspolitik. Som vi hörde talas om här tidigare är det fråga om en etnisk rensning. Man flyttar på människor från deras egna hem där de har bott i 20, 30 eller . Plötsligt blir de vräkta och ska bo på gatan så att israeler ska kunna flytta in i deras hem. Detta är inte acceptabelt. Det har slagits fast av FN, av EU och av olika domstolar, bland annat den i . Men vad gör vi mer? Vi måste sätta kraft bakom orden. Det verkar som om israelerna fullständigt struntar i detta, åtminstone regimen. Jag vet att det finns många israeler som vill ha en tvåstatslösning där palestinier och israeler lever sida vid sida enligt gränser. Men det finns uppenbarligen också regimer i som avlöser varandra som inte vill ha en lösning och som inte nöjer sig förrän de har fått hela området för sig själva. De betar av bit för bit och flyttar palestinier. Och hela världen står och tittar på och bryr sig inte om att inte följer de rättelser som de får. Därför måste vi gå från ord till handling. måste se till att vi gör mer och säger ifrån. Det kan handla om att vi tar hem människor, att vi ser över associeringsavtalet och sätter upp nya regler för det eller tittar på vad EU mer kan göra. Vi måste göra mer. Vi kan inte stå och titta på när israelerna beter sig så här mot det palestinska folket. Vi kan inte acceptera det. måste sätta mer kraft bakom sina ord mot både i FN och i Europeiska unionen så att det blir ett slut på detta. Man måste återgå till gränser och se till att det blir en tvåstatslösning. Människor som bor där måste flytta på sig. 13 (): Jag tackar utrikesminister för svaret. Eftersom min kollega inte hade möjlighet att delta i denna debatt får jag göra det i stället. Det finns två ingångar här. Den ena handlar om hur vi ser på bosättningarna på och i östra . Detta har också svarat på. Om man tittar på den konflikt som är inne på sitt åttonde decennium undrar man om båda sidorna inte snart har tröttnat. Det är uppenbart så att den palestinska sidan är övertrött. Även i den israeliska opinionen finns det trötthetstecken, i alla fall var det så fram till det anfallskrig som senare kallades för . Då blev det en tydlig svängning i den israeliska opinionen. Det var sorgligt att se. Men det kanske är naturligt när ett land är i krig. Det är på samma sätt när ett land är i kris. Då står man upp bakom sin regering. Problemet är att regeringen trots att man vid ett flertal tillfällen har sagt att man ska stoppa nybyggnationer på ockuperad mark gång på gång överträder detta. deklarerade återigen att man avser att bygga bosättningar, eller så kallade bosättningar. Detta nyspråk har funnit en plats även i vårt medvetande. Detta är egentligen ockupanter, och det är en ockupation. Men vi kallar detta bosättningar eftersom det är vad kallar dem. Det är 112 bosättningar på den ockuperade . Detta beslut togs trots att man tidigare hade sagt att man inte skulle göra det. Detta är sorgligt, och i ljuset av de senaste händelserna verkar det som om i princip struntar i vad andra länder tycker. Det kan man naturligtvis inte göra i längden. gick man ut med att man ska införa lättnader i blockaden. Vi får se vad det innebär. Jag är tyvärr rädd för att detta är ett sätt att köpa tid. Det finns en stark världsopinion inklusive som tydligt deklarerade att denna blockad är illegal. Jag vet att jobbar på. Jag vet inte om han får med sig sina kolleger i de olika EU-länderna. sade i den aktuella debatt som vi hade att det är svårt för som enskilt land att gå före eftersom vi då blir isolerade när vi försöker få fram resultat. Men i en viktig fråga kan faktiskt göra någonting. Där behöver vi inte vänta på EU. Det handlar om produkter. Jag läste mycket intresserat de andra interpellationerna. Framför allt interpellation om ursprungsmärkning var mycket intressant. Det gäller det som produceras av israeliska bosättare. Men de produkter som är märkta Made in är inte mindre problematiska. Jag tänker på den försvarsmateriel som direkt och indirekt håller den israeliska armén under armarna. Senast köpte vi försvarsmateriel, . Detta tog jag upp även i förra veckans debatt. Då svarade du att vi har slutat köpa försvarsmateriel. 14 (): Jag skrev också en interpellation. Men den lämnades in lite för sent och tas därför inte upp. Jag har i stället skrivit ett par frågor. De har utrikesministern svarat på. Det svar som lästes upp här är ungefär detsamma som svaren på mina frågor. Mina frågor gick ut på att jag ville veta vad gör för att situationen i ska förbättras och för att en palestinsk stat ska bildas och vad gör i EU för att EU ska agera. Dessa frågor är som vanligt centrala för att det ska bli ett resultat av den politik som förs mot och för att ockupationen ska hävas och att palestinierna ska få en egen stat och därmed också få möjlighet att bygga en stat med olika medel. När man läser svaren ser man att det som vanligt är många vackra ord. Det finns många saker som utrikesministern brukar uttala om detta. Han brukar fördöma saker. Det konstateras att den fortsatta avspärrningspolitiken är oacceptabel och politiskt kontraproduktiv. Men det talas också om att uppmana palestinierna att främja försoning och förebygga en permanent uppdelning mellan , inklusive östra , och . Det finns alltså ett antal sådana saker där man utifrån en enligt mig felaktig bild av hur situationen är ställer krav på att palestinierna ska lösa konflikten. Det är fullständigt otänkbart. Tittar man på det som har hänt när det gäller Ship to och hur situationen i ser ut, ser man att det helt enkelt är en humanitär katastrof, och så har det varit . Den har varit föremål för debatt i denna kammare . Då är frågan: När ska man göra någonting i stället för att bara prata, alltså sätta tyngd bakom orden? Varför kan man inte prata om att handelsavtalet mellan och ska frysas eller till exempel dras tillbaka? Eller varför bojkottar man inte för att sätta en press på landet? Det kan vara olika sanktioner. Vi har en svensk militärimport från , en vapenimport som enligt tidningen en utmärkt tidskrift har uppgått till 200 miljoner . För 200 miljoner har vi köpt vapen från . Vi säljer inga vapen till krigförande länder, men vi köper vapen. Vilken politik är det egentligen, och vad gör man av det? Det gynnar ju faktiskt den israeliska staten i den kamp som förs. Jag var nere i , på , och kom hem . Jag fick då återigen se jag har varit där hur situationen är på . På vissa ställen kan den ändå vara rätt dräglig, men jag fick också en ögonvittnesskildring som satte blixtbelysning på situationen där nere när den ställs på sin spets. Det var en person som hade varit i östra och sett hur israeliska militärer alltid behandlar palestinier på samma sätt. En ung palestinier kommer i sin bil. Det är trångt i och svårt att undvika att stöta emot saker. Han krockar med en israelisk militärjeep. Han kör fram och kliver naturligtvis ur för att prata om detta. Direkt skjuter israelisk militär mot den unge mannen. Han börjar naturligtvis springa därifrån. Han blir ju rädd. Han försökte säkert bara reda ut det här. Då skjuter de honom i benet så att han faller. Då försöker han krypa bort, och då går en israelisk soldat fram och skjuter mannen rakt i huvudet. Detta var en skildring, men sådana här saker sker nästan i . Sådant här hör man varje gång man kommer ned. Så är den palestinska vardagen. Det krävs alltså mycket mer än ord. Det krävs handling för att på något sätt belysa detta. Jag tycker att Ship to Gaza-händelsen var en oerhört viktig händelse ur den aspekten, oavsett tragedin i alla döda. Någonstans måste man ta detta på allvar och göra någonting åt det, till exempel med sanktioner eller till och med bojkott av och israeliska varor. Jag tycker att det är ett oerhört bra exempel på vad man kan göra för att hindra att den israeliska staten fortsätter att ockupera . 15 Utrikesminister (): Det är åtskilligt att svara på. Jag ska försöka, även om jag säkert kommer att misslyckas med att göra frågeställarna åtminstone i någon utsträckning rättvisa. Vi har ju diskuterat denna fråga vid åtskilliga tillfällen tidigare, så det råder ingen större oklarhet om grunddragen i svensk politik eller om grunddragen i vad vi tycker här i . Jag börjar med Amineh Kakabaveh. När vi diskuterar det längre historiska perspektivet, vilket jag tror är både riktigt och nödvändigt att göra, ska vi också göra rättvisa åt det. Detta är en konflikt sedan 19471948. Den har längre rötter än så, om man skulle vilja fördjupa sig i historien. Fram till rätt var ett av grundproblemen att arabstaterna över huvud taget vägrade att erkänna rätt att existera. och sexdagarskriget kom de berömda tre nejen från som blockerade varje möjlighet till en fredsprocess för decennier. Vi har en ny situation genom det arabiska fredsinitiativ som ändrade nej-politiken från och i grunden säger fred mot territorier eller territorier mot fred. Även om det kanske är att överdriva lite tror jag att i grunden har rätt när han säger att det finns en trötthet på konflikt. Medan arabländerna tidigare vägrade att acceptera och vi sedan hade ett skede där vägrade att acceptera en palestinsk statsbildning har vi nu en situation där erkänner rätt att existera och erkänner palestiniernas rätt att etablera en stat. i ett längre perspektiv är det en förbättring av läget, även om det låter lite paradoxalt i den svåra situation som vi är i . Det är i det läget vi ska manövrera med en diplomati som har både styrka, uthållighet och tålamod och som måste ha kommunikationskanaler med bägge parterna. säger att vi måste gå från ord till handling, att vi måste säga ifrån. Jo, säga ifrån gör vi fortfarande, men att börja säga upp avtal med eller med någon annan tror jag är att isolera oss. Det skulle reducera eller ta bort de möjligheter vi kanske trots allt har att medverka i en fredsprocess, och det är därför jag avvisar den linjen. tog tyvärr inte upp de trådar han hade i sin interpellation. Jag hade hoppats kunna säga något ännu lite mer positivt om en del av hans tankar än vad jag hade med i svaret. Jag hoppas att han återkommer till exempelvis frågan om den palestinska delegationens status. Statsbyggandet är oerhört viktigt. Som antyddes av har vi gjort framsteg vad gäller statsbyggandet. Det är en i vissa hänseenden bättre situation på än vad som var fallet tidigare. är ett elände, både på grund av blockaden, som vi alla ständigt fördömer, och på grund av låt oss vara rättvisa Hamas statskupp och ett rätt fundamentalistiskt förtryck som också riktar sig mot mänskliga rättigheter för palestinier. Jag tycker att vi ska ha styrkan att kritisera också sådant på den palestinska sidan som är fel. Hamas står för en linje när det gäller mänskliga rättigheter som är oacceptabel för oss, och de ska också erkänna rätt att existera. Det är också en förutsättning för fred. Låt mig sedan bara kort ta upp produkter från ockuperade områden och huruvida ursprungsmärkningen fungerar. Det är svårt att bedöma, bland annat därför att jag tror att det är väldigt lite det handlar om. Jag har varit i dessa områden mycket, och jag har praktiskt taget inte sett någon produktion över huvud taget i just bosättningarna. De är bosättningar. De är ofta förorter till och , eller så är de ideologiska bosättningar där man ägnar sig mer åt att läsa religiösa skrifter än åt produktion. Det hindrar inte att vi ska titta på detta mycket uppmärksamt, men jag tror att den ekonomiska delen i detta är intill försvinnande liten. Slutligen var det krigsmaterielimporten. Som jag sade i debatten härförleden har vi ingen pågående sådan. var det någon typ av container som blev slutlevererad, vad det nu var för någonting. Det stora är 2005. Det var då vi hade rätt betydande import av mörkerglasögon för den svenska Afghanistanstyrkan. Det får väl i någon utsträckning föras på en tidigare regerings konto. 16 AMINEH KAKABAVEH (v): Tack, utrikesministern! Jag vet att det är väldigt svårt att kunna svara på allas inlägg, men det viktigaste här är egentligen att vi alla vill att ska agera inte bara i ord utan i handling. Det är det som är kravet här, och det är väldigt viktigt för oss. Jag och många andra vet att utrikesministern har varit väldigt skarp i sina uttalanden och sin kritik mot , men räcker det? Vad gjorde vi under vårt ordförandeskap? Varför var vi då inte så skarpa som vi är ? Då skulle någonting ha kunnat hända. Vi talar om historien. Historien ger oss också perspektiv på hur vi går vidare. Jag nämnde det längre perspektivet när det gäller ägande. Hela rättssystemet i är ju rasistiskt, och här handlar det om ägande av mark och av hus. Folk fördrivs från sina hem, sina områden och sina olivträd. Barn går till sina skolor mellan stängsel. Själv kunde jag inte hålla tillbaka tårarna i när jag såg hur de små barnen, sexåringar, gick förbi olika kontroller och blev kollade. Som socialarbetare och människorättsaktivist tänkte jag: Herregud, man skulle gripa in och säga åt dem att låta dessa små barn gå. Hur ska vi förebygga hat och våld? Hur ska vi göra så att dessa barn och ungdomar i lugn och ro kan utvecklas och ha ett liv precis som alla andra? Jag tror att det är det viktiga i det långa loppet hur man går vidare, hur man ger dessa barn och ungdomar trygghet i stället för hat och i stället för att driva dem till de fundamentalistiska krafterna i regionen. Det handlar egentligen inte bara om ; i hela är det väldigt jobbigt och väldigt farligt för många ungdomar. Och det är de som är framtiden. Om vi ska förebygga en framtid i osäkerhet och med rasistiskt förtryck måste de bli individer som tänker själva och har respekt för varandra. Men när det inte finns någon som respekterar dem i systemet då? Hur kan de små barnen bli fria människor, fria från fördomar? Det blir de inte . EU ska ju tala med egen röst men tassar här som katten kring het gröt. Ser man i ett historiskt perspektiv på vad som hänt under årtiondena måste man säga: Stopp, nu får det vara nog! Det krävs konkreta åtgärder. Jag gillar som sagt utrikesministerns ord, men jag saknar kraftfulla och konkreta åtgärder. För att situationen ska förbättras måste vi göra något , . Det gäller också kvinnornas situation. I denna etniska rensning eller diskriminering är det ungdomar och kvinnor som får en mycket svår situation. Det är de som bär på och måste uppleva och återuppleva detta. Det är viktigt att verkligen kunna få med kvinnorna i denna kamp, och det gäller naturligtvis också ungdomarna. 17 (): Visst kan det vara så att det finns en långsiktig process där man i någon sorts allmän mening accepterar existensen av en palestinsk stat i det israeliska samhället. Trots detta underminerar dock den israeliska staten det palestinska statsbygget. Vi har också fått muren. Bosättningarnas antal har ökat , och precis som sade har man aviserat 112 nya . Man pratar på ett sätt i internationella sammanhang och beter sig i praktiken på , på marken på ett helt annat sätt. Jag vill också hävda att ockupationen har förgrovats. Det är alltså kluvet. Det är mycket kluvet. Det är en sak i ord och en sak i handling, och det är handlingen som måste bedömas. Det är detta som gör att kraven på att det kanske är dags att i någon mening hårdna till i förhållande till ökar. Man känner en hopplöshet inför den långsiktiga dialogen; den kanske inte ger de resultat man hade hoppats på. Det har varit nära uppgörelser om fred vid ett antal tillfällen. Man hade kunnat ha en palestinsk stat , men extremism, misstänksamhet och religiös och ideologisk blindhet har tillåtits vinna över fredens krafter, och jag anser att de är försvagade. Tyvärr riskerar den blodiga historia som finns i att även i fortsättningen bli en historia om våld, blod, död och oförsonlighet. Efter räden med Ship to och efter den fortsatta expansionen på känns det ungefär som att israelerna agerar efter vad man vid tillfället tror är strategiskt taktiskt för att tona ned omvärldens reaktioner, men den långsiktiga processen är att lägga under sig i praktiken. Det är detta som leder till tanken att det kanske är dags att man inom EU försöker få till stånd ett samordnat agerande som också i någon form av praktik visar att vi inte accepterar detta. Jag tror inte att som isolerad nation kan göra särskilt mycket mer än att markera principer, men jag tror att vi tillsammans med EU:s länder skulle kunna göra betydligt mer. Därför är det inte fel att föra upp frågan om associeringsavtalets status i dagens debatt och även i den allmänna debatten. Någonstans måste det gå en gräns för hur man får bete sig. Jag vill också påminna om utrikesministern i , kollega. Han gick i stort sett till val på att de arabiska israeliska medborgarna medborgare i skulle avkrävas någon sorts lojalitetsförklaring i olika sammanhang. Bara det visar att detta är en regering som från allmändemokratisk synpunkt lämnar en del övrigt att önska när det gäller respekt för folkrätten. Sedan gäller det den palestinska delegationen. Palestinskt statsbyggande, palestinska institutioner och palestinska myndighetsfunktioner, där även deras utlandsrepresentation ingår, är oerhört viktigt. Vi måste bidra till att legitimera en palestinsk statsbildning och ett palestinskt statsbyggande. Det är därför jag för fram att vi måste ta ut steglängden och ge en diplomatisk status. Det finns i många andra länder, men det finns ännu inte i . Jag tycker att man från regeringens sida bör ta initiativ till detta. Bildt säger att man tittar på olika sätt att underlätta den palestinska representationens arbete. Jag har lite svårt att tyda vad detta innebär, och jag skulle vilja att utrikesministern förklarade det. 18 (): Jag delar utrikesministerns syn på denna konflikt och dess komplexitet. Det gäller att förstå dess vidd och bredd, för den är komplex. Det finns inget försvar för Hamas statskupp i , och jag accepterar inte heller Hamas ideologi. fokuserar vi dock på , som är den starka parten. Det är en demokratisk stat som vi har stora förväntningar och krav på. Jag har fokuserat på de avtal som ingås mellan och och huruvida dessa avtal fungerar i praktiken eller om det blir så att man ser mellan fingrarna när det gäller . Enligt avtal som är ingångna får nämligen inte israeliska varor från bosättningar på den ockuperade säljas tullfritt i EU. Ändå görs det. Domen i visar att så är fallet.