prot · GX09144 · 2010-06-28 00:00:00 — Om det inte finns en gemensam analys av orsakerna till den finansiella instabiliteten och de finansiella kriser vi har sett gång på gång och om det inte finns någon gemensam strategi hjälper inget samarbete. Allt det nu räknade upp som ett slags önskelista är ointressant så länge den gemensamma analysen och gemensamma strategin inte finns. Ta det själv har syndat mot! hade en god ekonomisk situation när tog över vi hade ett bra överskott och det första han gjorde var att driva ned överskottet genom att genomföra ofinansierade skattesänkningar. Då betedde sig som , och alla andra länder i . Man kan säga att de samarbetade, men till det sämre. De samarbetade till ett resultat som inte är bra. Det ledde nämligen till att , som hade ett överskott på nu har ett underskott som är minst lika stort. Det är väl ungefär snittet i EU-länderna: Man har lyckats rasera de offentliga finanserna . Fördelen för och de nordiska länderna var att underskottet inte blir lika stort om man startar från plus. Startar man däremot från minus, som , och många andra länder har gjort, landar man på , vilket många av dessa länder har. Därför är det inte bristen på samarbete som är problemet, utan problemet är bristen på samsyn om orsakerna, analysen av de finansiella kriserna och vilken strategi man ska ha. Det är en i grunden felaktig strategi. har medverkat till att försämra de svenska offentliga finanserna, ungefär lika mycket som hans kolleger gjort ute i . Han är varken sämre eller bättre kålsupare än sina kolleger när det gäller att fördärva offentliga finanser. Hans lycka är att han övertog ett överskott som gjorde att han inte hamnade i samma moras som omvärlden. är nästa fråga: Om vi nu ska ta oss ur den finansiella krisen, den finansiella instabiliteten, ska vi göra det genom att bara satsa på att spara? Det är det som många EU-länder nu ägnar sig åt när det inte finns någonting att satsa och investera. Det är klart att några länder inte har någonting att satsa och investera därför att de har förött sina statsfinanser och offentliga finanser. har haft möjlighet att utnyttja det överskott som han fick överta genom att göra satsningar. Men han har i stället valt att sänka skatterna på ett sådant sätt att ingen har kunnat påvisa att det egentligen har gett någon expansion eller något tillskott av jobb. Det gör att , liksom många andra finansministrar, nu tvingas lämna efter sig resultatet att arbetslösheten har ökat . Han lämnar efter sig ett underskott i stället för ett överskott i de offentliga finanserna. Han lämnar efter sig en ekonomi som man inte kan skylla bara på den globala internationella krisen. Det är klart att den har försvårat läget. Men om man själv medvetet har fördärvat våra sociala försäkringar a-kassan, sjukförsäkringen och mycket annat har man också medverkat till att försämra det ekonomiska läget. : Om vi inte har en gemensam analys och en gemensam strategi kan vi samarbeta hur länge som helst, , med andra EU-länder, men vi kommer ingenstans. Vi kommer, precis som säger i sitt inlägg här, tyvärr att upprepa en del av de misstag som har gjorts tidigare. Och det finns väl indikationer både från G20-mötet och i andra sammanhang att vi tyvärr kommer att få se repriser på dålig politik som inte på något vis möter den finansiella oro som det kapitalistiska systemet skapar och som ingen riktigt vågar ta i ordentligt. 54 Finansminister (): Låt mig börja med att beskriva de offentliga finanserna i , så att vi har en bra grund för den här diskussionen. När jag tog över som finansminister hade vi en skuld på av bnp konsoliderad i offentlig sektor. har vi en skuld på . Det gör att vi som kanske enda land i har kunnat minska vår skuldsättning och vårt beroende av marknaderna. Vi tog över överskott, och de överskotten byggde vi vidare på. Vi byggde ut överskotten med nära nog 60 miljarder av bnp, om jag minns siffrorna rätt. Vi gick alltså från ett överskott på upp till ett överskott på strax av bnp . Det gör att vi nu efter krisen står med de starkaste offentliga finanserna i . Vi är ett av två tre länder som klarar en situation där vi inte har tre procents underskott. är det enda landet som den beskrivningen stämmer på, såvitt jag minns uppgifterna rätt. Det här beror på att vi har varit aktsamma och noggranna med de offentliga finanserna men också aktiva i vår krisbekämpning. Vi har tillfört pengar till kommunsektorn, vi har byggt ut arbetsmarknadspolitiken och vi har fyllt ut luckorna i hushållens ekonomi. Det här kan och jag vara oeniga om, och det är tydigt att det är den diskussionen vill ha. Jag tycker att vi också skulle kunna vara eniga om ett antal saker. Jag tror nämligen att det ibland kan vara en poäng med samsyn snarare än konflikt. En av de samsynspunkterna borde vara att vi ska återställa våra överskott, att vi ska fortsätta minska vår skuldsättning, att vi ska möta nästa kris med ett mindre beroende av valuta- och räntemarknader, att vi ska vara trygga med att är ett land som inte är beroende av kortsiktig upplåning, utan att vi vilar på solid grund med överskott i offentliga finanser men också i vår utrikeshandel och vår bytesbalans. Jag tror nämligen att det är så man bygger ett väl fungerande samhälle. Vi kan notera nu när vi tittar på utvecklingen att sysselsättningen börjar komma tillbaka. Vi räknar med 100 000 i sysselsättningsökning under 20102012. Vi har haft en starkare tillväxt än praktiskt taget alla andra industriländer. Vi har starkare offentliga finanser än något annat EU-land. Det här ska naturligtvis vara ett betyg för regeringens arbete men kanske ännu mer för den svenska modellen. Vi har en trygg samhällsmodell som ger en grund för våra medborgare att kunna lita på att våra offentliga system fungerar. Det tycker jag är någonting som vi ska vårda och verka för också . Det måste bygga på samma politik när vi sedan talar om . Det måste finnas mer av ordning, mer av struktur, mer av återgång till balans, mer av att man gör rätt för sig och inte lånar kortsiktigt när man bygger sin politik. Jag delar naturligtvis oro för vad som kommer ut av detta inför nästa kris. står de stora länderna med en skuldsättning på av bnp och underskott som uppgår till flera procent av bnp, som i bästa fall kan landa på 45 procents underskott vid nästa lågkonjunktur. Det är en politik som för med sig allvarliga risker både för välfärd och för sysselsättning långsiktigt. 55 (): bekräftar själv att han har försämrat de offentliga finanserna i med bortåt . Ja, det är riktigt, och det var också vad jag sade i mitt inledningsanförande. Det är ungefär vad hans kolleger har gjort i övrigt. Skillnaden mellan och hans kolleger är att han startade från ett oerhört gott läge som han övertog av den tidigare, socialdemokratiska regeringen. Därför har han inte lyckats hamna ända nere i källaren, som många av hans kolleger har gjort. Det som är bekymret är att säger att vi behöver göra mer gemensamt men att det inte finns någon samsyn. Jag ska inte säga att jag har haft några förhoppningar om att hade kunnat medverka till en sådan samsyn, för det kanske är för mycket begärt. Jag hade ändå hoppats på att i EU-sammanhang för det första hade velat få bort detta att man säger en sak och gör något helt annat i ekonomin. För det andra struntar man i tillväxt- och stabilitetspakten och andra regler. Jag hade hoppats att man hade kunnat få en rejäl diskussion om det bland EU:s finansministrar och EU-länderna. För det tredje hade jag hoppats att man hade använt de goda konjunkturlägen som var i början på mandatperiod för att bygga upp de offentliga finanserna. Man gjorde precis tvärtom. Jag hörde inte banna någon av sina kolleger för detta under de goda åren, därför att han själv dessutom drog ned de offentliga finanserna genom att införa en rad ofinansierade skattesänkningar. För det fjärde hade jag naturligtvis hoppats på att mer skulle driva frågan om att låta bankerna och det finansiella systemet själva ta ett ökat ansvar. Avgifterna är en del av en sådan diskussion, naturligtvis, men den har inte kommit särskilt långt. För det femte är det viktigt att hitta en balans mellan satsningarna, som det inte finns förutsättningar för i ett antal länder med tanke på bakgrunden, och att spara sig ur ekonomiska kriser och arbetslöshet. Att spara innebär ju oftast att öka på arbetslösheten. I stället behöver vi satsa för att få nya jobb. Jag ser i tidningarna att under tid har antalet arbetslösa stigit från 290 000 till 450 000. Det är konstaterat att där har regeringen misslyckats kapitalt. ber jag att få tacka för den här och andra debatter under den här mandatperioden. Vi lämnar ju båda två riksdagsarbetet men av lite olika skäl, jag frivilligt och med väljarnas hjälp , så vi får inget tillfälle att återkomma till debatterna. Tack så mycket för debatterna! 56 Finansminister (): Låt mig börja med att återgälda tack. Jag ska inte vara ironisk, utan jag vill passa på att tacka för flera mycket goda debatter . Naturligtvis tycker jag också att det förtjänar att påpekas att tjänstgjort som finansminister , vilket är den längsta perioden sedan tid som finansminister. När du lämnar ska du göra det med en stor känsla av heder, tycker jag, av detta värv inte för att det ankommer på mig som moderat att utvärdera som socialdemokrat. Låt mig bara avslutningsvis konstatera att har en situation med starka offentliga finanser. Vi har högre tillväxt än andra länder och vi har en sysselsättning som stabiliseras väldigt tidigt under återhämtningen. Jag delar naturligtvis synpunkter. Det är ett avgörande problem att man i inte gör det man säger. Det har varit stötande att stora länder har valt att avvika från sanktioner som de själva har varit drivande för ska finnas på plats. Det har urholkat trovärdigheten för systemet. Det är självklart att vår utgångspunkt nu måste vara att stärka stabilitets- och tillväxtpakten med sanktioner som tillämpas, skuldkriterier som får en större vikt och med tydligare granskning av länder som missköter sig. Jag tror att det är därför vi ska återbygga och förstärka offentliga finanser i . Det är den enda vägen framåt. Låt mig konstatera att när det gäller bankavgifterna har gått före. har följt oss och , och är nu på väg att följa efter. Många sade att detta var omöjligt. Jag vill påpeka att för svensk del fungerar systemet. Om vi får andra länder som följer efter är detta bara att välkomna. Jag vill avslutningsvis passa på att tacka för en god debatt och tillönska en mycket god sommar. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2009/10:406 om skattenivån 57 Finansminister (): har frågat mig om jag avser att verka för en politik som innebär att skatterna sänks mest för dem med högre inkomster och hur jag avser att finansiera den generella välfärden när skatteintäkterna faller. Den mest centrala uppgiften i regeringens politik är att få fler i arbete och att minska utanförskapet. I syfte att göra det mer lönsamt att arbeta har regeringen infört jobbskatteavdraget. Avdraget gör det mer lönsamt att arbeta för dem som står utanför arbetsmarknaden och bidrar genom sänkt marginalskatt till ökat arbetsutbud för dem som redan arbetar. Jobbskatteavdraget har medfört att låg- och medelinkomsttagare har fått betydande marginalskattesänkningar. Höga marginalskatter hämmar arbetsutbudet och den ekonomiska tillväxten som de dessutom uppmuntrar till skattefusk. Regeringen bedömer att effekten av jobbskatteavdraget blir att närmare 80 000 fler personer kommer i arbete på lång sikt. Externa bedömare, till exempel , och LO har gjort liknande bedömningar. Jobbskatteavdraget är därmed den enskilt viktigaste reformen i regeringens strävan att få fler i arbete och minska utanförskapet. Regeringens politik utformas för att bidra till uthållig och stark tillväxt, hög sysselsättning, makroekonomisk stabilitet, starka offentliga finanser och välfärd som kommer alla till del. Fler i arbete är en förutsättning för att uppnå dessa mål. Då , som framställt interpellationen, anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav tredje vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 58 (): är tyvärr inte här, så jag tar emot interpellationssvaret i stället. Jag tackar finansministern för svaret även om jag noterar att finansministern inte vill ta upp de frågeställningar som finns i själva interpellationen. Den handlar om det som regeringen och i synnerhet har sagt års val. Jag antar att ni står fast vid det, för när jag läser vad säger års val är ni inne på samma linje, nämligen att man ska sänka skattenivån till en europeisk nivå. Vad innebär det? Det innebär att välfärden kommer att hotas i . Jag tycker att man borde dra lärdom av det som händer i , där många länder har just detta problem: De har inte intäkter i förhållande till sina utgifter. Att gå ned och anpassa sig till europeisk nivå innebär stora nedskärningar i . Det talar inte regeringen om. Det talar inte om. Han berättar inte någonting alls om det i interpellationssvaret. I frågan i interpellationen lyfter upp vad statsvetarprofessorn i har beskrivit i en debattartikel där han pekar just på detta förhållande. Detta är alltså inte någonting som bara vi socialdemokrater säger, utan också forskarvärlden har tittat på förhållandet med den statsfinansiella krisen i . Den beror oftast på att man inte tar in tillräckligt med skatter utan har för stora utgifter. Därmed hamnar man i stora underskott, som också den förra debatten tydligt handlade om. Men driver detta vidare, och skriver i sitt program inför höstens val att det inte är rimligt att det svenska skattetrycket ligger på en betydligt högre nivå än andra jämförbara länder i . Det låter lite teknokratiskt. Men effekterna av det är just detta; skattenivån ska ned ytterligare. Ni har också tillsammans i de borgerliga partierna utlovat skattesänkningar på , enligt . Men ni har inte talat om var det ska tas och hur det ska tas. Där är ni fortfarande svaret skyldiga. Vad ska reduceras i välfärden för att ni ska kunna nå upp till era skattesänkningar på 100 miljarder. Då pratar jag inte om hur ni fördelar skatterna, alltså att de som har de bästa inkomsterna och de största tillgångarna får de största skattesänkningarna, utan jag tittar på det totala. Jag tycker att det är anmärkningsvärt när finansministern ändå i sitt försök till svar tar upp att om man höjer skatterna kan det innebära att skattefusket ökar. Det är bara att konstatera att trots de skattesänkningar som ni har genomfört har inte skattefusket minskat. Tvärtom ligger det kvar på i storleksordningen enligt redovisning för skatteutskottet här när man begärde in extra pengar för att kunna fullfölja sitt uppdrag som handlade om att jaga skattefuskare i . Ni är svaret skyldiga. Hur har ni tänkt att ni ska klara välfärden i med de gigantiska skattesänkarlöften som ni nu har presenterat? 59 (): Det är viktigt att skattesystemet är uppbyggt på ett sådant sätt att det inger respekt. Det tas upp på ett bra sätt i interpellationen. Ett antal egenskaper tas upp som det är viktigt att skattesystemet har: att det är enkelt, att det har få undantag och att det har legitimitet. Men i interpellationen missar man några andra egenskaper som det också är viktigt att skattesystemet har. Det ska till exempel premiera arbete. Genom att premiera arbete bidrar skattesystemet till att göra den gemensamma kakan större. Det bortser man helt från i interpellationen. Man tycker att det viktiga är att fördela en kaka även om den blir mindre och mindre. Låt mig komma tillbaka till det där med enkelhet, undantag och legitimitet. En skatt som majoriteten har tagit bort är förmögenhetsskatten. Det var den skatt som brast på flera av de här punkterna. Den omgärdades av en stor mängd undantag som gjorde att den som hade den bästa skattejuristen i stort sett kunde undvika att betala skatten. Det gjorde att skattens legitimitet blev låg. Det var också en skatt som egentligen inte gynnade . Ett antal nationalekonomer har lyft fram skatten som varande en skatt som gjorde att kapital försvann ur som skulle ha gjort landet väl. vill vänsterkoalitionen återinföra förmögenhetsskatten. Jag tror att de som är gladast över det är skattejurister, som ser fram emot att få nya fina uppdrag för hur man kan planera sig runt skatten. Vi som har följt debatten kan konstatera att man redan nu excellerar i att börja tala om olika typer av undantag så att skatten ska bli så lite samhällsskadlig som möjlig. Men inte nog med det om vi nu ska gå tillbaka till interpellationen och tala om enkelhet, undantag och legitimitet. En annan skatt, nämligen uppskov på reavinster, är en skatt som oppositionen säger att den vill gå in och återinföra. Jag kan konstatera återigen att då har vi precis som med förmögenhetsskatten en skatt som nästan ingen har tänkt sig att betala. Med hjälp av jurister specialiserade på skatteplanering kan man hitta olika vägar för att inte behöva betala den där reavinstskatten. Då kan man utnyttja uppskovet till ett uppskov i evig tid. Därför tycker jag att det skulle vara intressant att höra kommentarer. Delar han grunduppfattningen i interpellationen att det är viktigt att skattesystemet är enkelt, har få undantag och har legitimitet? Hur ser han då på återinförandet av förmögenhetsskatt och införande av generösa uppskov för reavinstskatter? 60 Finansminister (): När vi diskuterar skatter måste vi koppla det också till den långsiktiga finansieringen av våra välfärdsåtaganden. Vi har ett samhälle som präglas av sammanhållning och trygghet för människor därför att vi har en gemensam finansiering av vårt utbildningssystem, av vår barnomsorg, av vår sjukvård och av vår äldreomsorg. Vi skapar trygghet för människor genom ett antal väl fungerande välfärdssystem. De här välfärdssystemen kan naturligtvis bara vara stabila och fungera väl om de har en stabil grund för sin finansiering. Den bygger på två grundpelare. Den ena är att vi har en arbetslinje i , att människor är i arbete, att människor som arbetar har en beredskap att stanna kvar längre och att unga människor får lättare att komma in på arbetsmarknaden. Den andra grundpelaren är att våra tjänstemän och politiker i välfärdssektorerna ute i kommunerna fortsätter med ett enträget vardagsarbete där man gnetande försöker att vända och vrida på varje krona för att få ut största möjliga effekt. Det är den långsiktiga produktiviteten i våra omsorgssektorer. Det är det som avgör hur många som är i arbete och hur kostnadsstrukturen i de här sektorerna ser ut på lång sikt. Den här välfärdsfinansieringsekvationen kan vi bara lösa genom fler i arbete. Det är det enda rimliga, anständiga sättet att hantera den frågan i en globaliserad ekonomi med den typ av konkurrens som vi har om jobb och kapital. Alternativet till fler i arbete blir höjda skatter och hårda välfärdsprioriteringar. Vi har relativt höga skatter i . En del av dem fungerar utan stora och avgörande kostnader för samhällsekonomin. Momsen och fastighetsskatten är några exempel. Andra skatter medför stora kostnader och stora risker därför att de snedvrider drivkrafterna i samhället. Jobbskatteavdraget är ett försök att råda bot på många av de allra värsta avarterna av ett högt skattetryck. Det är därför jobbskatteavdraget så samstämmigt har framhållits som en effektiv väg att få fler i arbete. Det lönar sig bättre för unga att komma in, för fler att jobba extra och för fler att stanna kvar. Vi ser också att allt fler äldre väljer att stanna kvar på arbetsmarknaden. Det här är vårt vägval. Vi tror att det är nödvändigt att förstärka arbetslinjen för att vi ska klara en långsiktig välfärd. Mot det står den hållning som ger uttryck för. Den bygger på att man nedmonterar arbetslinjen, och när färre arbetar höjer man skatterna. Den höjda skattebelastningen används sedan till att finansiera en välfärd som ofta bedrivs på ett sådant sätt att den blir mer kostsam. Detta är en beskrivning av de två politiska alternativen i det val vi står inför . Det handlar om en allians som har arbetslinjen som kärnpelare och om ett rödgrönt samarbete som i grund och botten inte tror på arbetslinjen och följaktligen inte har ett långsiktigt hållbart svar på frågan om välfärdens finansiering. Vi i alliansregeringen ser det inte som ett självändamål att sänka skattetrycket. Vi ser det som ett självändamål att trygga människors välfärd genom att få fler i arbete. Vi ser det som ett självändamål att bygga sammanhållning genom att säkra att människor är i arbete. Det förutsätter att det lönar sig bättre att arbeta. Det förutsätter att det är billigare och enklare att anställa och att det är fler som vill driva företag. Det är medlen för att uppnå målet som är en god trygghet för alla våra samhällsmedborgare. 61 (): Återigen fick jag inget svar på den fråga som interpellationen berör, nämligen varför det är så viktigt för regeringen och att sänka skattetrycket i så att man kommer på samma nivå som övriga . Jag fick inte heller något svar på frågan vad det är som ska skäras bort när man ska ta bort , vilket de borgerliga partierna med i spetsen tillsammans har lagt fram. Jag fick inget besked i de här viktiga och avgörande frågorna. Vi vet att klyftorna i har ökat med den politik ni har fört. Det har vi haft åtskilliga debatter om. Jag kan ta ett annat exempel på vilken effekt en sådan politik som ni förordar, men som ni inte vågar tala om, skulle få. För sedan presenterade de kommunalpolitiker som är ansvariga för hur den kommunala välfärden utvecklas i en gemensam rapport. Det är dessa som sitter nära verkligheten och välfärden. Det är de som får betala de ökade socialbidragskostnaderna när de centrala socialförsäkringssystemen och a-kassesystemen inte längre fungerar för allt fler människor. Det finns bland annat 422 000 socialbidragstagare. Dessa miljarder måste de ta fram genom att begränsa välfärden. De måste ta fram dessa kontanta pengar i stället för att använda dem till att anställa människor av kött och blod i äldreomsorgen, i skolan eller i förskolan. De har presenterat en rapport i den arbetsgruppen finns för övrigt både moderater och folkpartister med där de väldigt tydligt markerar att om en sådan politik där man skär ned ytterligare får genomslag skulle vi få gigantiska problem. De redovisar att en situation med oförändrade statsbidrag kommer att leda till en skattechock på i kommunalskatt om man ska kunna få samma välfärdsutveckling som man har haft under de gångna 25 åren. Man vill ha kvalitet i äldreomsorgen när vi får allt fler äldre, för att ta ett exempel. Och vi behöver fler människor som jobbar som lärare för att vi ska kunna upprätthålla en bra standard i den svenska skolan. Det är de här frågorna som är centrala , och dem duckar ni för helt och hållet. Ni är ointresserade av dem. Ni är bara intresserade av att se skatter som ett problem. Jag anser inte att skatter är ett problem. Hela det svenska välfärdssystemet har byggts upp genom att man alltid har argumenterat för breda skattebaser. Vi behöver dessa för att vi ska kunna ha en gemensam välfärd som fungerar för alla människor i det svenska samhället. Det är den centrala delen i politiken. Ni sätter er på åskådarläktaren och pratar om att skatter innebär problem och svårigheter. Det är klart att de gör om ingen talar om vad man får för skatterna och vilken betydelse de har i samhället. Då får man problem i den politiska debatten. Jag förstår att ni har det, men för oss socialdemokrater är det väldigt viktigt att markera betydelsen av skatteintäkter och vad pengarna går till och förklara vilken betydelse de har för samhällets utveckling. Det är där den stora skiljelinjen går. Jag noterar återigen att ni inte vill prata om vad ni ska ta bort som motsvarar 100 miljarder. 62 (): Det är med glädje jag observerar att talar om SKL:s rapport om de framtida utmaningarna. Jag är kommunalpolitiker, och jag är ganska väl medveten om de utmaningar som finns.