prot · GX09127 · 2010-05-27 00:00:00 — Men i samma kapitel i grundlagen skriver vi också in det kommunala skatteutjämningssystemet. Det gör vi just med självstyrelseargumentet, därför att om det kommunala självstyret inte bara ska vara en illusion måste det finnas likvärdiga ekonomiska förutsättningar för kommuner och landsting att sköta om sina viktiga uppgifter: sjukvård, äldreomsorg, barnomsorg och skola. Detta ska inte vara beroende av om det bor rika eller fattiga människor i en kommun. De ekonomiska förutsättningarna för kommunerna att sköta sina välfärdsåtaganden måste vara likvärdiga. Det är ett uttryck för en grundläggande solidaritet i samhället och en vilja att hålla samman. För oss socialdemokrater var det därför viktigt att detta kom till uttryck också i grundlagen, inte minst eftersom ett antal rikare kommuner har protesterat och gjort gällande att detta skatteutjämningssystem skulle strida mot regeringsformen. Det har vi avvisat. Men när vi nu ändå gör om grundlagen är det så att säga lika bra att vi tydliggör detta. Med denna nya skrivning kommer kommuner som , , och allt vad de heter aldrig någonsin mer att kunna hävda att det kommunala skatteutjämningssystemet strider mot grundlagarna. Det andra som jag ska tala om gäller den så kallade lagprövningsrätten, det vill säga frågan om enligt vilka lagar som en domstol ska döma om det i ett enskilt fall framstår som en konflikt mellan grundlag och vanlig lag. Startpunkten för den diskussionen var de borgerligas krav på en författningsdomstol. Det avvisades bestämt av oss socialdemokrater och av . En författningsdomstol vore nämligen ett systemskifte i författningspolitiken. Vi har i aldrig haft någon maktdelningsprincip av Montesquieus typ på det sätt som man har i till exempel där domstolar har en mycket omfattande befogenhet att med hänvisning till konstitutionen överpröva lagar som demokratiskt valda församlingar har fattat beslut om. Så har det aldrig varit i . I likhet med de övriga nordiska länderna och har vår konstitutionella tradition präglats av det som vi kallar för folksuveränitetsprincipen, det vill säga att det är folket och dess valda ombud som ska bestämma vilka lagar och regler som ska gälla i , inte några oavsättbara jurister. Den principen kommer egentligen till uttryck redan i 1 kap. 1 § i regeringsformen: All offentlig makt i utgår från folket. Socialdemokratin har varit mycket tydlig i fråga om detta . som var mångårig socialdemokratisk statsminister är en av skaparna av regeringsform. Han formulerade det på följande sätt: Demokratin måste vara handlingskraftig. Människor vill nämligen inte nöja sig med att ha rösträtt för rösträttens egen skull. De vill att deras politiska ställningstaganden ska få påtagliga verkningar för dem själva och samhällslivet. I en demokrati får det inte finnas spärrar som omöjliggör att folkviljan kan förverkligas snabbt och effektivt. De gamla maktbalansteorierna som kunde försvaras samhälle, då herremakt stod mot bondemakt och då ämbetsmannavälde var en realitet, är inte tillämpliga i ett samhälle som har erövrat de grundläggande demokratiska förutsättningarna. Det handlar om demokrati men också om ansvarsutkrävande. Folket måste kunna utkräva ansvar från den som faktiskt beslutar om lagar och regler. Det ansvaret kan man inte utkräva av några oavsättbara jurister utan bara av de folkvalda. Därför måste det vara i den här kammaren som den reella makten ligger. Därför ska vi inte ha någon författningsdomstol. Efter långa diskussioner med de borgerliga i utredningen drog de tillbaka sitt förslag om en författningsdomstol och anslöt sig till folksuveränitetsprincipen. Det var bra. Det gjorde att vi kunde lägga hela den frågeställningen så att säga åt sidan. Vi övergick då till att ställa frågan: Hur säkerställer vi att grundlagar och vanliga lagar inte kommer i konflikt med varandra? Vårt svar var att det sker genom en noggrann beredning innan man stiftar lag. Det är det som har brustit när det gäller till exempel a-kassan, sjukförsäkringen, utförsäljningarna och fordonsindustripaketet. Beredningarna har ofta varit mycket slarviga. Det har också visat sig att man har fått göra kompletteringar i efterhand. Det är alltid bäst att göra rätt från början så att domstolar inte hamnar i beråd om vilken lag som egentligen ska gälla i ett enskilt fall. Därför stärker vi skrivningen när det gäller när Lagrådet ska höras. Genom att det så kallade viktighetskriteriet tas bort kommer Lagrådet att höras vid fler tillfällen . Vi måste försäkra oss om att nya lagar inte strider mot grundlagen, andra lagar eller . Sedan kan lagstiftaren naturligtvis inte förutse alla konkreta fall som en domstol kan ställas inför alldeles oavsett hur stark, bra och god beredningen har varit. Därför behövs det också en normkontroll efteråt i dessa konkreta fall. Denna normkontroll utförs av domstolarna. Där formulerar vi om lagprövningsparagrafen. Vi tar bort det så kallade uppenbarhetsrekvisitet, men vi knyter lagprövningen mycket tydligt till just folksuveränitetsprincipen och påminner domstolarna om att det är denna riksdag som stiftar lag och ingen annan. Jag vet att någon har framfört att detta skulle innebära en omfattande utvidgning av lagprövningsrätten. Men så är inte fallet. Det är kanske önsketänkande av dem som egentligen skulle vilja ha en författningsdomstol. Vi omformulerar lagprövningsparagrafen, och vi ger domstolarna vägledning om hur det ska gå till. Men någon större skillnad jämfört med hur det nu förhåller sig och hur det nu fungerar blir det inte. Slutligen ska jag säga några ord om personvalsinslaget. Från borgerligt håll har det förts fram krav på att spärren till helt tas bort. Vi har varit väldigt tydliga om att det inte kommer i fråga. En sådan ordning skulle slita sönder partierna, till stor skada för demokratin i och utan att man når några effekter när det gäller närheten mellan väljare och valda, snarare tvärtom. I alla länder som jag har tittat på och som har renodlat personval är valdeltagandet snarare lägre än valdeltagandet i . Ingen kan väl påstå att klyftorna mellan väljare och valda är mindre till exempel i och än de är i . Och inte kan man påstå att det finns ett starkt folkligt krav på mer av personval, snarare tvärtom. I en av rapporterna till fanns en opinionsundersökning där man tittade på hur människor ville ha det på den här punkten. av svenska folket svarade att de ville ha ett utökat personval. tyckte att det var bra som det var. ville ha mindre av personval. ville inte alls ha personval. De väljare som helst ville ta bort personvalet eller minska det var alltså dubbelt så många som de som ville ha ett utökat personval. De som helt ville ta bort personvalet var till och med fler än de som ville utöka det. Det finns alltså inget starkt folkligt krav på utökat personval; det kan man inte tro när man följer offentliga debatter. Jag tror att väljarna är väldigt kloka i det här avseendet. De befarar att det blir mer otydligt vad partierna egentligen står för. Det vill väljarna inte vara med om. Väljarna är väldigt medvetna om risken att enskilda politiker som driver personvalskampanjer knyts upp av mäktiga ekonomiska intressen. Också där har väljarna rätt. Förespråkarna av ett utökat personval och av att ta bort alla spärrar och bara helt släppa lös systemet har tidigare ofta hänvisat till . Det gör de inte längre. seglade nämligen en omfattande skandalaffär upp i just . Det handlade om att företag hade gått in och finansierat kampanjer för enskilda centerpartister och enskilda moderater i Samlingspartiet i detta utan att det hade redovisats någonstans. ledare i finska sade till och med att han inte brydde sig om att redovisa vem det var som gav honom kampanjbidrag. Trots att det finns en lag i om det brydde han sig inte om att redovisa det eftersom det inte fanns något straff en rätt egendomlig inställning hos en parlamentariker, kan man kanske tycka. Så var det i alla fall. Det blev en mycket stor diskussion om detta. Med ett utökat personval följer större risker för att sådan här röta kryper in. Det måste man vara medveten om. Därför måste partierna vara öppna när det gäller sympatifinansiering. sänker vi spärren från till . Sänkningen är ingen stor förändring utan en kompromiss som vi gjort med de borgerliga partierna. Det fanns inget starkt argument för att ha olika spärrar i kommunalval och riksdagsval. Vi genomför alltså en sänkning. Men då aktualiseras igen frågan om partifinansieringen. Det finns ingen lagstiftning i om det. Däremot finns det en överenskommelse mellan partierna. Vi socialdemokrater redovisar alla våra intäkter, inklusive det stöd vi har från olika fackliga organisationer. Det är ingen hemlighet, utan det har vi redovisat. tar vi ytterligare ett steg och säger att om en enskild person skulle vilja skänka större belopp till oss kommer det att offentliggöras. En tia eller som på ett möte stoppas i en insamlingsbössa kan naturligtvis inte bokföras. Men större belopp bör redovisas. Vi har satt en gräns vid i paritet med vad som gäller i lagstiftningen i och . De flesta av dem som håller på oss är låg- och medelinkomsttagare så man får väl säga att det blir ganska sällan det skänks så stora belopp. Det har nog aldrig hänt i de sammanhang där jag varit med, bortsett möjligen från något arv som jag tror att vi fått. Vi sätter alltså nämnda gräns och sänder signalen att vi redovisar större belopp. Väljarna har rätt att veta om någon har gått in med mycket pengar till ett enskilt parti eller en enskild kandidat. Vi har försökt få med oss de borgerliga på detta. Framför allt är kallsinniga. De vill inte redovisa vilka privata pengar de får trots att har tagit emot och fram till . är mycket mer än vi har fått från fackföreningsrörelsen. Man vill inte redovisa enskilda kampanjbidrag; det är man emot. är det så att de som ger bidrag till blir färre, men summorna blir större så den totala penningsumman som kommer in till ökar . När vi nu sänker spärren från till är det hög tid att alla partier är beredda att redovisa också privata donationer. Jag uppmanar att göra det redan nu inför det val som vi står inför. I detta anförande instämde (). 12 PER (): I likhet med föregående talare känner också jag mig mycket hedrad av att få hålla detta mitt lilla tal. Och i likhet med föregående talare beklagar också jag att inte är här. Jag är helt övertygad om att han skulle ha suttit och lyssnat på debatten här i kammaren. Det hade han varit mycket väl värd. Mitt tal är inte polemiskt. Mitt tal handlar om konsensus och om stolthet över att vi, trots skilda utgångspunkter, efter gång lyckas få ihop nya grundlagar. Inledningsvis yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. Liksom föregående talare kommer också jag i mitt tal att dra över . Mitt anförande består av tre delar: en sammanfattning av några av de viktigaste delarna, en historisk exposé jag har gått igenom riksdagstryck och några tankar om arbetssättet vid reformeringen av våra grundlagar, om hur det går till. Sammanfattningen handlar om fyra huvudområden: 1.den offentliga maktens uppdelning, 2.en starkare ställning för medborgarna gentemot staten, 3.kommunala frågor och 4.valfrågor. Flera av frågorna har redan tagit upp. Det första jag vill ta upp är att vi nu kommer att införa obligatorisk omröstning avseende statsministerns stöd i efter ett val. över en mycket tror jag att detta kommer att göra att valresultatet i bättre speglas. Det ger också större makt. Det är även bra att vi stärker granskningsmöjligheter och att uppenbarhetskravet vid lagprövning tas bort. Precis som sagt stärker vi domstolarnas självständiga ställning. När det gäller område 2, starkare ställning för medborgarna gentemot staten, skriver vi in ett skydd för den personliga integriteten, något som gör mig mycket glad. Vi är också tydliga med och skriver in att det ska vara full ekonomisk ersättning vid expropriering. Vidare ökar vi grundlagsskyddet mot diskriminering så att det även omfattar sexuell läggning. Forskningens frihet skriver vi in i grundlagen. Vi skriver också in att en rättegång ska vara rättvis och ska genomföras i skälig tid. De kommunala frågorna, område 3, handlar precis som föregående talare sagt mycket om det kommunala självstyret och om att det ska finnas en proportionalitet där. Vi inför även en möjlighet till extraval i kommuner som efter ett val hamnar i ett konstigt läge. Det fjärde området handlar om valfrågor. Här är det då personvalsspärren som sänks från , precis som för kommuner och landsting, och det är mycket bra. Dessutom flyttas valdagen till andra söndagen , vilket innebär att den nya regeringen, framför allt om det är en ny regering med en annan konstellation, får lite på sig att sätta ihop en ny statsbudget. Låt mig sedan gå över till den historiska exposén. Här ska jag våga mig på några citat. Det är risk att jag snubblar lite, för det är inte en alldeles enkel svenska. En del av dem är också så gamla att det är sådant här gammalt tyskt tryck på dem. Jag börjar 1809. rådde det krig i . Det man eftersträvade 1809 var väl bland annat en bättre maktbalans mellan kungen och . Jag har hittat ett citat från av friherre , som tillhörde riddarna och adeln: Fritt och enhälligt hava vi antagit en Regeringsform, uppgiven av ädle män, dem fosterlandet beklätt med det högsta förtroende som någonsin hedrat och belönt utmärkta egenskaper och varm fosterlands-känsla hos svenska medborgare. Från borgarståndet hittade jag också ett citat som speglar tiden. Herr direktör sade så här: Måtte Eder Kungliga Majestäts regering bliva välsignad med framgång och allmän trevnad, kriget upphöra, freden återställas, handel och näringar upplivas. Det var andra tider . befann sig fortfarande i krig, och revolutioner var mycket nära i tiden. Sedan dröjde det till 1840 innan det gjordes någon större förändring. Då handlade det mycket om maktdelningen inom regeringen, och det handlade om departementsindelningens tillkomst och att departementscheferna blev medlemmar i statsrådet och inte bara föredragande i konseljen. Här har jag hittat ett citat från ärkebiskopen, som tillhörde prästeståndet. Här handlar det om att man letar efter legitimitet: verklig ansvarighet hos konungens rådgivare, ledande till sådant förhållande, att förtroende kan mellan regering och nation bildas och bibehålls. Det är inte bara nu som vi försöker, med andra ord, se till att vi har ett förtroende mellan de olika delarna i vår statsförvaltning och medborgarna. Sedan går vi vidare, och året blir 1866. Då är det en modernisering av riksdagsarbetet och dessutom ett avskaffande av ståndsriksdagen, som ersätts med ett tvåkammarsystem. Det här citatet kommer från . Det är friherre , ridderskapet och adeln, som säger så här: Småningom hafva gränserna mellan Stånden bortfallit, så att de numera, med undantag af Presteståndet, förlorat all betydelse, utom blott i fråga om representationsrätten. I jemnbredd härmed hafva de allmänna begreppen menniska och medborgare gjort sig allt mera gällande. Ett annat citat är från från borgarståndet. Han påtalar, vilket jag tror kan vara lite roligt just för att konungen skall vid alla befordringar fästa afseende å de sökandes förtjenst och skicklighet, men ej på deras börd. Förtjänst och skicklighet kanske är det första gången vi ser det uttrycket . Sedan blir det 1909, och det är fortsatt ökad demokratisering som gäller. Allmän och lika rösträtt för män, ska tilläggas och proportionella val införs under högerregeringen ledd av . i andra kammaren säger statsrådet lite trunkerat så här: det proportionella valsättet innebär () en tanke af djup och oemotståndlig rättvisa. Sedan går vi till 1921. införs den kvinnliga rösträtten, inte helt utan motstånd här i kammaren, kan jag konstatera efter att ha läst igenom en hel del citat. Men jag fastnade ändå för ett citat från , ett citat som jag nästan skulle ha kunnat börja den här dagen med: Det är ju , som jag har rättighet att kalla en stor dag. Det är den dag, då kvinnans medborgarskap inskrives i grundlagar. Det är den dag som har rätt att kallas stor, därför att i en sådan inskrivning ligger ett moment, som utan tvivel är av betydande inflytande på svenska folkets framtida utveckling. Så talar en sann liberal . Sedan är vi faktiskt framme vid 1974. Då handlade det mycket om att modernisera och verkligen slå fast att parlamentarismen är en viktig del av det hela. Vi införde enkammarriksdagen. Vi tog då bort den äldsta gällande författningen i . Vi skapade enkammarriksdagen med direkta val, och parlamentarismen skrevs in i regeringsformen. Här har jag några citat. Jag lyssnade på , du ska ta det här positivt! och jag tycker att jag känner samma nöjdhet som när det gäller det citat jag ska läsa , från statsminister : Hos oss råder enighet om statsskickets bärande principer. Demokratin och parlamentarismen är väl förankrade hos svenska folket De grundläggande medborgerliga fri- och rättigheterna är för oss alla lika självklara och omistliga. Det är därför inte nu fråga om att bereda plats för nya konstitutionella idéer. Vår uppgift är istället att vårda den representativa demokratin och att värna om dess effektivitet och livskraft. Det är en nöjd och glad , hit men inte längre. Något mer lakoniskt konstaterar att debatten om författningsfrågan inte blev så omfattande och engagerande som man hade kunnat önska. Jag tittar ut över kammaren och konstaterar att en del sådana här citat lever ganska väl även . sade i sitt anförande: I grundlagsfrågor framstår, inte minst med hänsyn till den procedur varmed grundlagsändringar är kringgärdade, en kompromisslösning ofta som mer tjänlig än ett fortsatt hävdande av egna synpunkter som inte kan få gehör. Här ligger mycket av kompromissandet. Jag ska inte säga att min sista del handlar om grundlagsreformerna genom . Så mycket tid har jag inte ägnat åt det. Men jag tycker ändå att man kan få en bild av att det har gått mycket tid. Olika frågor har varit i fokus. Det politiska läget har varit väldigt olika vid de här tidpunkterna, men systematiken i beslutandet, fru talman, har varit densamma. Det är långsamma processer, stor tankemöda, långa diskussioner, kompromisser och konsensustänkande. Låt mig avsluta med ett citat års konstitutionsutskott, där man funderade över möjligheten att ändra grundlag! Man säger att möjligheten till sådana ändringar bör vara omgiven av försvårande formaliteter, nödvändiga för att avhålla icke nog betänkta försök och att förekomma förhastade beslut. Jag tror att det här betänkandet är fritt från icke nog betänkta försök, och här finns inga förhastade beslut. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkande. 13 () replik: Först kanske en reflexion. Per citerar rader av adelsmän och präster men inte en enda bonde. Det är väl som det ska vara kanske. Han förbigick med tystnad sitt eget partis historia när det gäller motståndet mot allmän och lika rösträtt, den som genomdrevs av socialdemokrater och folkpartister under stort motstånd från dåtidens högerparti. Jag ska fokusera på den fråga som jag ställde i början till Per . sänker vi spärren från i personvalet. Det aktualiserar igen partifinansieringsfrågan. Vi socialdemokrater är beredda att öppna upp allting som gäller vårt partis finansiering, har gjort det . Vi är även beredda att ensidigt redovisa alla större bidrag till vårt parti, om det nu skulle komma något sådant. Då är jag nyfiken: Hur ställer sig till det? Ni har tagit emot , mindre antal bidragsgivare men större summor ! är det val . Är du beredd, Per , att säga att ni också ska redovisa de större bidrag som kommer till era kandidater och till ert parti, precis som vi är beredda att göra? Tycker du som jag att väljarna har rätt att veta vem som står bakom ditt parti och de kandidater som ert parti för fram? 14 PER () replik: Jag kan bara konstatera det jag själv kan besluta om, nämligen att jag i min personvalskampanj kommer att redovisa alla eventuella bidrag som är större än . 15 () replik: Jag frågade inte Per i hans egenskap av personvalskandidat. Jag frågade i hans egenskap av gruppledare för de borgerliga i . Jag frågade efter inställning. Är beredda att precis som vi öppna upp och säga: Alla större bidrag som kommer in till vårt parti ska vi redovisa? Om ni inte är det, då ställer jag frågan: Vad har ni i så fall att dölja? har ni tagit emot färre bidragsgivare men större summor . Det är förmodligen så att det är färre nu som ger pengar till er, men de ger mer . Vem är det egentligen som ger dessa stora pengar? Svara nu inte som personvalskandidat, svara som den företrädare för ditt parti som du faktiskt är! 16 PER () replik: Jag tror inte att vi en enda gång i KU haft denna fråga uppe. Såvitt jag vet är detta någonting som sköts mellan partisekreterarna, på den nivån. Hur de förhandlingarna ligger har jag ingen aning om. 17 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag vill erinra om det ämne som vi nu debatterar. 18 (): Det här är en oerhört viktig debatt. Det handlar om en ny grundlag för , framför allt en ny regeringsform. År av arbete i där representerades av och , år av förhandlingar och år av seminarier och trista formuleringar i såväl denna kammarsal som ställningstaganden om: Vi avslår dessa motioner med hänvisning till arbete. Den tiden är förbi. I detta nu börjar vi med att förverkliga de tankar som jobbat fram och regeringen berett och presenterat i sin proposition. Det är en högtidlig dag för den svenska konstitutionen. Som traditionen säger ska grundlagsförändringar göras i enighet mellan de olika partierna. Kompromissernas finess är den verkliga essensen av grundlagsarbete. Lite lagom trist, kan det tyckas, eftersom partierna sinsemellan har stora skillnader i hur drömkonstitutionen ska se ut. Genom den kompromiss som vi debatterar och som samtliga sju partier står bakom är alla lika nöjda eller missnöjda om man tillhör de pessimistiskas skara. hade gärna sett ett rent och tydligt personvalssystem i där väljarna fullt ut hade fått bestämma vilka som ska representera dem genom att ta bort spärrarna vid personvalen. Vi hade också gärna sett en författningsdomstol för att säkerställa att mänskliga fri- och rättigheter garanteras i vår svenska lagstiftning. I en kompromiss kan man inte få allt, men jag kan konstatera att det är fantastiskt många bra steg i rätt riktning med det nya förslaget till grundlag för att få en mer liberal konstitution. Om den nya grundlagen kan man säga mycket, men jag kommer att beröra endast några av de förändringar som kommer att ske. Jag kommer att ta upp rättighetsskyddet, självstyrelse och maktdelningen. Det första gäller rättighetsskyddet. Genom att vi nu tar bort uppenbarhetsrekvisitet i regeringsformen vid lagprövning ökar domstolarnas möjlighet att pröva våra lagar gentemot grundlagarna i samband med rättstillämpning i enskilda fall. Det är en oerhört central och viktig reform för efterhandskontroll och konkret normprövning. Med uppenbarhetsrekvisitets avskaffande stärks rättighetsskyddet för enskilda människor. Även förhandskontrollen förstärks genom att Lagrådets ställning förtydligas där huvudregeln blir obligatorisk lagrådsgranskning. Likaså stärks skyddet för de grundläggande fri- och rättigheterna. Det som borde ha varit självklart blir nu självklart. Ordet full läggs till vid ersättning så att det blir full ersättning till enskilda när det offentliga exproprierar mark. Huvudprincipen framöver kommer således att vara just full ersättning när det offentliga ska expropriera mark från privata markägare, med undantag från vissa exemplifierade fall. Det är en tydlig förstärkning av den privata äganderätten. Likaså utvidgas diskrimineringsskyddet för att också omfatta sexuell läggning, och rättigheten i till en rättvis rättegång i skälig tid läggs till i vår svenska grundlag. Alla dessa förstärkningar av de mänskliga fri- och rättigheterna är viktiga; en förstärkning av den privata äganderätten, rätten till en rättvis och skyndsam rättegång och ett bra diskrimineringsskydd.