prot · GX0985 · 2010-03-10 00:00:00 — Ytterligare en fråga som gäller TRIPS är att det finns ett så kallat TRIPS plus, med olika bestämmelser och tillägg till som framför allt men i viss mån även EU försöker få med i olika avtal. Ett tydligt exempel är att man vill försöka få en förlängd skyddstid för data när det gäller läkemedelstester. Dessa data behövs ju för att man ska kunna få ett godkänt läkemedel. Om man inte får tillgång till dessa data för de generika som vi pratar om måste man kanske göra om alla testerna. Det är oerhört dyrt och en väldigt ineffektiv användning av resurser. Det är rimligt att utgå från att i EU kräver att när man jobbar med den här typen av avtal inte försöker föra in någon form av skrivningar som försvårar fattiga länders tillgång till de livsnödvändiga medicinerna. Detta om själva huvudfrågan. Jag vill också passa på att säga någonting om det som står om snus. Vi står helt bakom förslaget i betänkandet att avslå motionerna som handlar om snusexport. Vi är däremot inte helt eniga om motiveringen. Vi ser inte att hälsoeffekterna av en sådan export skulle vara så positiva. Jag vill yrka bifall till reservationerna 1, 6 och 7, men vi står givetvis bakom samtliga våra reservationer. 161 (): Jag ber att få börja med att yrka bifall till majoritetens förslag i betänkandet. Det är ganska unikt i världen med den enighet som finns beträffande handelspolitik och frihandel i . Jag tror att förklaringen inte har så mycket med det politiska systemet att göra. Vi är ett litet land, och vi måste ha frihandel vi har inte så mycket val. Men våra sociala skyddsnät har också gjort att den nödvändiga anpassning som frihandeln innebär, till ny teknik och ändrade produktionsmönster i världen, inom hanteras på ett sådant sätt att det är uthärdligt och att människor i större utsträckning än i många andra länder ser helhetsperspektivet, att detta är bra för vårt land. Detta är ju frihandel för . Men när jag lyssnar på de tidigare talarna och läser reservationerna i betänkandet får jag uppfattningen att frihandel är bra för men inte bra för . Jag är övertygad om att det är ett misstag. Jag tror att man ska ha samma principiella hållning. Dessa länder är fattigare, men det innebär inte att de gynnas av protektionism eller mindre frihandel. Det är precis tvärtom. Jag tycker att vi ska försöka utsträcka de positiva aspekterna på frihandel även till . Jag ska återkomma till det. driver sin handelspolitik genom Europeiska unionen. Det nämndes inte här, men det gör att vi naturligtvis påverkar EU efter måttet av vår förmåga på olika sätt för att EU:s 27 länder ska driva en frihandelsinriktad politik, vad beträffar både importen till EU och EU:s agerande i de globala sammanhangen, till exempel inom WTO. Det innebär att det är kompromisser som vi tvingas anpassa oss till och delta i, ibland kanske också rösta för fast vi egentligen tycker att det borde vara en annan linje. Det är välbekant det gäller inte bara handelspolitiken utan agerande på många områden inom Europeiska unionen. Det som är mest stötande med EU:s handelspolitik är naturligtvis jordbrukspolitiken, som flera har varit inne på här. Tyvärr dikterar vi inte EU:s handelspolitik, och inte heller dess jordbrukspolitik. Under trycket av krisen kan man konstatera att de protektionistiska krafterna inte har fått riktigt det utrymme och den vind i seglen som man fruktade. Jag tycker att det är en väldigt viktig observation att det faktiskt inte har skett . Jag tror att det delvis beror på att världens länder och företagen över gränserna är så sammanflätade att man är både producent i ett annat land och importör till det egna hemlandet, till exempel i , och kanske också reexporterar. Protektionistiska åtgärder fungerar inte, men de skadar många företag i industriländerna som skulle ha stått upp och talat för handelshindren. är de själva handlare och vill inte ha handelshinder. Dess värre gäller inte detta jordbruksprodukterna. Jag tycker att man ska argumentera mot EU:s jordbrukspolitik, naturligtvis på grunden att den skadar konsumentintresset och höjer konsumentpriserna. Men det är också en moralisk fråga i allra högsta grad. Det är ett system som håller människor kvar i fattigdom i tredje världen. Om vi kunde avskaffa EU:s jordbrukspolitik och göra den till en frihandelspolitik skulle vi göra oändligt mycket mer än med alla de biståndsinsatser som vi diskuterar länge och väl i industriländerna och i . Doharundan har gått i stå. Någon säger här att vi måste reformera WTO, och jag tycker att det är helt riktigt. Doharundan går inte framåt, och det beror mycket på att det är för många aktörer och för många frågor. Det blir för tungrott. Det är en överlastad process. Man kan inte minska antalet aktörer därför att alla vill vara med. Däremot måste man se till att ta det pö om pö. Jag har inte något recept det är många som sitter och funderar på detta. Men det är självklart att man när Doharundan väl har rotts i land måste utvärdera den och ändra tillvägagångssättet. Man kan inte ha förhandlingar som pågår . Även den så kallade Uruguayrundan, som föregick Doharundan, var otroligt utdragen. Sedan är det flera här som är inne på temat att vi ska ha en mer rättvis handel. För mig är rättvis handel frihandel. Låt mig ta jämställdhet som ett bra exempel. talar jag inte om jämställdhet i vårt eget land eller i industriländerna utan om hur det är i till exempel feodala länder eller länder där kvinnor diskrimineras. Feodalism och diskriminering är olönsamt. Det exponeras i ett land som har frihandel, där det inte är några tullar och där man kommer att förlora i de företag som diskriminerar kvinnor och inte använder den arbetskraft som kanske är mest lämpad. Tyvärr är kvinnor ofta outbildade eller lågutbildade till att börja med, men de blir mer och mer utbildade. Frihandel kan i många länder fungera som en murbräcka för en likabehandling inte bara av män och kvinnor utan också av etniska minoriteter. Om man är för ökad jämställdhet i världen ska man vara rabiat och kompromisslös frihandlare. Det är inte jag som har hittat på detta. Det är många som har gjort den här observationen. Man kan se på länder som och , som är muslimska länder och som traditionellt har haft en mycket diskriminerande hållning gentemot kvinnor men där man har gått in för en friare handel jag vill inte påstå att den är fri, men den är betydligt friare än i till exempel länderna i . Det är ingen tillfällighet att man i är fattig, har gammal teknik och motstånd mot modernisering. Man har ett efterblivet ekonomiskt system i många hänseenden. De är också väldigt protektionistiska länder. Handelshinder omgärdar inte bara utan också många fattiga länder. Den tanke som fördes fram av företrädare att man kan acceptera tullar i ett visst utvecklingsskede låter sig sägas i teorin, och det sades kanske , men erfarenheten är förskräckande. Har man väl accepterat handelshinder sitter de fast där. Då uppstår en ny klass i samhället, nämligen de som äger de fabriker och jordbruk som skyddas. De är inte intresserade av att ta bort handelshinder för att gå in i ett nytt utvecklingsskede. Låt mig återgå till detta med jämställdheten och frihandeln. Om man ser på kan man se några länder där kvinnor verkligen har fått det bättre. Det började i länder som och men kommer också i andra länder, som och . Vad är det stora draget där? Det är att kvinnor lämnar jordbrukssektorn. Från att vara ibland instängda på farmen där hemma flyttar de till staden eller tätorten, får en egen inkomst, ett eget jobb och kan välja sin egen livspartner. De börjar inte föda barn när de är , utan barnafödandet skjuts upp. De har genom att leva i ett land med ökad frihandel fått ett eget liv i mycket större utsträckning än i länder som har protektionism. Det tycker jag är viktigt. Några talade också om rovdrift på miljö och människor och om arbetsvillkoren i . Jag håller med. Man kan diskutera hur man kommer till rätta med detta. Jag tror att konventioner är betydligt viktigare än handelsavtal. Jag tror inte att handelsavtal är rätt väg att gå. Jag tror mer på andra instrument, som konventioner. Och det blir definitivt inte bättre med mindre frihandel. Det är samma sak när det gäller att stärka de mänskliga rättigheterna. Jag skulle framför allt vilja fokusera på barnarbete, som är ett vämjeligt inslag i de flesta . Att det ska vara lönsamt att gå i skolan och att man ska få ett mål mat när man går i skolan är effektivt mot barnarbete. Däremot tror jag inte på att man skriver in dessa strävanden i handelsavtal. Jag har dragit över min talartid, så jag ska inte bli mer långrandig än så här. 162 () replik: Det var intressant att lyssna på . Vi har inte argumenterat för protektionism. Det handlar inte om att det ska vara antingen det ena eller det andra. Vi har diskuterat frihandel, och det jag har försökt peka på är hur inkonsekvent regeringen är. Det finns en stor skillnad mellan högtidliga uttalanden och praktisk politik i bland annat EU. Det är riktigt att handelspolitik förs genom EU. Se på exporten. Vi talar mycket om jordbrukssektorn här. Den stödde faktiskt att man skulle ge exportstöd till smör och mjölk, tror jag att det var, vilket innebar att man dumpade priset. Det påverkar ju marknaden. röstade för det. Däremot sade och ett par andra länder nej. Min fråga är: Hur rimmar detta egentligen med det högtidliga talet om frihandel? Det visar också på andra aspekter när man försvårar för fattiga länders jordbruksprodukter att komma in genom att ha straffbeskattning på dem. röstade för det också, medan andra länder i EU-kretsen röstade emot. Detta rimmar egentligen väldigt illa med vad ni säger när ni pratar om frihandel. Det är detta vi har försökt säga och tar upp i våra yrkanden om jämställdhetsmål och så vidare. Vi vill framhålla hur viktig handelspolitiken är när man vill uppnå vissa syften. säger själv att frihandel ger ökad jämställdhet. Varför har vi då inte mål för det? Vi säger detta också i politiken för global utveckling, som har varit med och fastställt här i , där dessa frågor ingår. 163 () replik: Jag måste erkänna att jag inte är riktigt uppdaterad på detta med smör och torrmjölk och exportsubventioner på det, men jag kan säga att det inte rimmar med den svenska politiken. Så är det. Om jag minns rätt men jag kan minnas fel var detta under det svenska ordförandeskapet. Då tvingades jordbruksministern som företrädare för ordförandelandet att ingå denna kompromiss, men jag är lite osäker. Men jag håller helt med om att detta inte rimmar med den svenska utvecklings- och handelspolitiken. Jag känner inte igen det, helt enkelt. Däremot har jag minne av att gjorde en del kompromisser som han var väldigt olycklig över. Låt oss hoppas att detta var ett undantag under ordförandeskapet. Annars är det viktigt att säga att både den föregående och den här regeringen har varit väldigt envetna och konsekventa företrädare för en frihandelslinje inom Europeiska unionen. Det må gälla skor, tekoprodukter, jordbruksprodukter eller etanol från ingångsvärde i EU-diskussionerna är alltid att frihandel är bättre än de protektionistiska åtgärder som många av de andra länderna, tyvärr inte minst de nya länderna, förespråkar. 164 () replik: Detta beslut diskuterades i EU och togs , tror jag. Men vi kan bortse från det. EU uppträder protektionistiskt i många fall, och av någon underlig anledning är det alltid fattiga länder som drabbas. Vi kan se på ett annat område. När det gäller timmer har den klagat på att höjer exportskatten. Likadant har EU gått in och krävt att och ska avskaffa sin exportskatt på sitt timmer, den skatt som är så nödvändig för deras ekonomi, för att de ska kunna bygga upp en förädlingsindustri. Jag menar att det enbart är för att gynna den europeiska industrins behov av råvaror. Man ger alltså inte de här länderna en chans att bygga upp en inhemsk industri. Det här har vi varit med om själva i . Vi har haft restriktioner för att skydda svensk industri, för att se till att den skulle kunna utvecklas när vi hade behov av det. Med tigerekonomierna, som tog upp, var det samma sak. Det var statliga subventioner som sattes in och medförde att man fick en utveckling, en skjuts i ekonomin. Utan den hade det inte fungerat. Det är alltså inte svart och vitt. I vissa lägen kan det vara positivt. pratar vi om fattiga länders möjligheter att hävda och utveckla en egen industri och på det sättet få en tillväxt och nå FN:s millenniemål. Utan den politiken misslyckas det kapitalt. 165 () replik: Jag har inte några invändningar mot det som sade i sin första del av sin replik, så jag hoppar över det. Däremot vill jag bemöta det här med att det i vissa fall kan vara berättigat med skyddsåtgärder och statliga subventioner för att få i gång exporten. Det låter sig sägas, men erfarenheten är inte bra. Den är negativ. Du kan ta , till exempel. med den typen av politik slog man äntligen in på en linje med frihandel och exportinriktning. hade man både statliga subventioner och tullar. Det ledde till att man byggde upp en bilindustri, en stålindustri och alla industrier bakom stora murar. Det gjorde att konsumenterna fick betala mer. De fick sämre kvalitet på sina produkter. Och man fick väldigt starka konglomerat med ägarfamiljer eller koncentrerat ägande som var väldigt effektiva i det politiska systemet när det gällde att förhindra att man sedan tog ned det här skyddet och avvecklade subventionerna. Det har lidit av. är ett exempel. Det är kanske det mest slående exemplet av alla. Det är mitt svar på den propån, så att säga. 166 () replik: insinuerade i sitt anförande att jag hade sagt att frihandel är bra för men inte för andra länder. Jag vill börja med att säga att om det var så du uppfattade det vill jag be om ursäkt, för det var verkligen inte min poäng. Det jag ansåg att jag sade var att frihandel i stort sett är bra för alla i de allra flesta lägena. Det finns ett par undantag. Det var också det som var inne på tidigare. Jag vill ta upp någonting som sade: Har man accepterat handelshinder sitter de fast. Historien måste väl ändå ha bevisat att så inte är fallet. Om man tittar historiskt kan man ju se att det har funnits en enorm mängd handelshinder och tullar som inte längre existerar. Det kan rimligtvis inte vara så att de sitter fast per definition. De kanske är svåra att ta bort om man har dem det må vara en sak. Men det är inte så att de faktiskt sitter fast. Sedan vill jag ge ett exempel på hur man kan göra när det finns restriktioner som verkligen bara skadar den inhemska industrin. Till exempel hade man i tidigare jag vet inte om det är så fortfarande väldigt höga tullar på datorer. Det var inte så att var på väg att bygga upp en egen datorindustri, så att det här skulle gagna dem, utan det här gjorde att tillgången på datorer blev betydligt sämre i . Det gagnade förstås inte någon i . Vad som krävs är att man gör vissa specifika och väldigt strategiska insatser där man försöker bygga upp en inhemsk konkurrenskraftig industri som man successivt utsätter för konkurrens för att den ska klara sig på en världsmarknad och så att man får den typ av konkurrenskraft som krävs. 167 () replik: Det är möjligt att jag var otydlig när det gällde att handelshindren sitter fast. Jag menade att man inte ska tro att ett land inför handelshinder och sedan på egen hand avvecklar sina handelshinder när landet befinner sig längre fram i tiden och parlamentet har konstaterat att man på något sätt har byggt upp den här industrin och att den funkar någorlunda. Det är det jag menar. Det går inte. Det fungerar inte. Man fattar inte sådana beslut. Då har spelet ändrat karaktär, och de inhemska påtryckningsgrupperna ser till att det inte sker. Handelshinder har lyckligtvis, precis som du säger, avvecklats. Men det sker i internationella förhandlingar: Jag sänker mina handelshinder så sänker du dina handelshinder. Man byter äpplen och päron med varandra, och så får man ned handelshinder. Det är så tullsänkningarna och handelshindrens borttagande har skett. Sedan gällde det . Jag är inte heller bekant exakt med hur det har gått till där. Men det finns i många länder, inte minst i , rent fiskala motiv för att ha handelshinder. Man tar in tullar. Det förekommer över huvud taget inte i eller i de flesta industriländer, men i många outvecklade länder där man inte har skattesystem och man har svårt att driva in skatt över huvud taget av olika skäl använder man sig av utrikeshandeln. Det låter som att det skulle ha kunnat vara ett argument för de här handelshindren i , när det gällde datorer, som naturligtvis bara är skadliga för landet i fråga. Men när man väl har de här handelshindren tror jag att det blir väldigt svårt att göra det som sade, att bygga upp en egen konkurrenskraftig industri. I handlar det väl om jordbrukssektorn snarare än datorsektorn eller IT-sektorn. Men man fastnar i det där ändå. 168 () replik: Det är säkert så som säger, att det är svårt att på egen hand ta sig ur den typen av mekanismer och att när man väl har en konkurrenskraftig industri verkligen utsätta den för konkurrens för att få en förbättring. Det är säkert svårt att ta den typen av beslut för sig själv, men det hindrar inte att man kanske är tvungen i vissa lägen, för att över huvud taget kunna få den här konkurrenskraftiga industrin, att faktiskt ha vissa typer av hinder. Det blir något slags moment 22, som jag uppfattar att menar existerar. Jag menar att vi ändå måste ge utvecklingsländer möjligheten att komma i kapp på det sätt som vi känner till att man kan göra det på, nämligen på det sätt som alla rika länder har gjort det på. Man har byggt upp en konkurrenskraftig industri just när man har haft möjlighet till det, vilket man inte har om den från början blir helt utslagen av utländsk konkurrens. Det är klart att det är ett problem, men det är ändå ett problem som måste lösas. Vi kan inte bara acceptera att det faktiskt är ett problem. 169 () replik: Med den filosofi som har, där man ofta, med rätta, lyfter fram små och medelstora företag, tror jag att man ska vara extra försiktig med det här argumentet. Det som detta i praktiken har lett till är nämligen att man får statliga subventioner och stöd till stora industrikonglomerat är väl det bästa exemplet där det tillverkas stål, fartyg och bilar, stora starka . Det handlar däremot inte om branscher där det är typiskt småföretagande, åtminstone i början. Jag tänker på skoindustri, textilindustri, konfektionsindustri och underleverantörerna i de branscherna, där det delvis handlar om hemtillverkning. Där funkar inte det här. När det gäller den typ av möjlighet som säger att man bör öppna för ska man vara medveten om, förutom de invändningar som jag har haft tidigare, att den erfarenhetsmässigt tenderar att gynna storföretag eller bildandet av storföretag. Och vi kan återgå till jämställdhetsperspektivet: Det är inte i tredje världens stålindustri, bilindustri eller skeppsvarv som kvinnorna har anställning, utan det är snarare i de här andra branscherna, där det är små och medelstora företag som dominerar. 170 () replik: sade i sitt anförande att rättvis handel för honom var lika med frihandel. Jag delar inte riktigt den uppfattningen, även om vi socialdemokrater är frihandelssinnade och har varit det de . Där är vi rörande överens. Men bara för att man gör affärer med sina grannar och växer och kan göra affärer även med länder långt borta betyder det inte att dessa affärer är rättvisa, det vill säga att de anställda och producenterna får del av de eventuella vinsterna. Det är det begreppet rättvis handel handlar om. Det kan vara bra att få ett klargörande att vi menar samma sak med rättvis handel. I sitt anförande nämnde också Doharundan och vikten av att den kommer framåt. På ministermötet i var alla medlemsländer, möjligen med något undantag, mycket tydligt inne på att WTO och var ett bra arbetssätt och att det var viktigt att komma överens och komma framåt. Där i bestämde man att 2010, ganska snabbt in , skulle man få till stånd ett avtal. vet vi inget om detta. Min fråga till är: Finns det någon information från majoriteten som vi kan få del av här i kammaren ? 171 () replik: Nej, tyvärr kan jag inte ge något uppmuntrande besked beträffande Doharundan. Det fanns ett skede i den finansiella krisen när världens ledare kände ett starkt behov av att ge en positiv signal till världen i övrigt att nu har vi något på gång och ska lösa problemen. Då utlovade man att Doharundan skulle drivas till ett avslut, precis som sade. Luften tycks dock ha gått ur detta engagemang, som jag uppfattar det. Jag har inte sett det upprepas. Det är många lärdomar av krisen som riskerar att förloras om den, som man ur andra utgångspunkter naturligtvis önskar, går över ganska snabbt. Då finns risk att man glömmer att till exempel vidta en hel del åtgärder som behövs inom den finansiella sektorn. När trycket minskar kanske man inte vidtar dem. Låt oss klara ut det här med rättvis handel så att vi inte missförstår varandra på punkter där det är onödigt. Jag menar att frihandeln bryter ned många orättvisor och gör diskriminering av människor olönsam. Handel och frihandel ökar inkomsterna i de länder som deltar, men fördelningen av denna inkomstökning kan ske på ett rättvist eller orättvist sätt. Där blir ofrånkomligen den nationella politiken i de olika länderna, skattepolitiken och välfärdspolitiken, avgörande för hur vinsterna av handeln fördelas. Att säga att frihandel ger en rättvis inkomst- eller förmögenhetsfördelning är inte korrekt. Man måste göra mer. 172 () replik: Vad gäller rättvis handel och fördelning av resurser ur det perspektivet är vi kanske relativt överens. Vad gäller Doharundan och det som eventuellt händer där är det inte bara vi i oppositionen som inte får någon information, utan det gäller även majoriteten här i . Det är allvarligt. Detta tillsammans med de yrkanden som finns i motioner i betänkandet visar på vikten av att blir mer inblandad och får mer information om WTO och Doharundan. Det känns angeläget med en skrivelse till riksdag om vad som händer. En fråga som inte nämnde i sitt anförande gäller exportfrämjande åtgärder. Vi vet hur det ser ut med jobb och sysselsättning i ett globalt perspektiv och att tappar exportandelar. Vi vet också att det är våra 1020 största företag som har stått för huvuddelen av exporten. För att vi som litet land ska klara oss behöver fler små och medelstora företag komma ut på nya exportmarknader men också kunna växa på de marknader där de finns. Den borgerliga majoriteten har gjort kraftiga nedskärningar när det gäller export och resurser. Det gäller även det som arbetar med, det vill säga att få investerare till . 173 () replik: Det finns inte så mycket information att ge eftersom Doharundan inte närmar sig något avslut. Det går inte framåt; det har gått i stå. Jag menar att man kan informera sig om detta inte bara genom skrivelser från regering till riksdag eller genom framträdanden av statssekreterare, utan det finns gott om tidningar och tidskrifter att ta del av till exempel i läsrum. Det råder inte brist på information, men tyvärr finns det inte mycket att informera om. Det dystra är att innehållet är så tunt. Beträffande exportfrämjande åtgärder har varje regering att göra en prioritering av vilka utgifter man tycker är viktigare än andra. Denna regering tycker till skillnad mot den förra inte att subventionering av exportfrämjande åtgärder är så viktigt. Man tycker att andra saker är viktigare, vård, skola och omsorg till exempel eller andra saker som bidrar till ett mer rättvist samhälle. 174 (): Jag vill inleda med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. I finns det en politisk samsyn på frihandeln. Det är en viktig princip som vi ska värna om. Men både inom EU och globalt måste frihandeln försvaras för att motverka protektionistiska tendenser.