prot · GY0938 · 2010-12-20 00:00:00 — Problemet är att vi har byggt för lite bostäder i . Vi har byggt ungefär hälften av vad våra nordiska grannländer har gjort. Det är ett systemfel vi har haft i bostadsmarknaden . Lösningen på det har från Socialdemokraterna och de stödpartier Socialdemokraterna har haft varit att försöka införa olika typer av investeringsbidrag. Dessa har förryckt och förstört bostadsmarknaden, och ingen vill som sagt längre ha dem tillbaka utom möjligtvis de rödgröna partierna. Vårt recept är att lägga grunden till ett långsiktigt ökat bostadsbyggande genom långsiktigt goda spelregler. Vad är då alternativet från De rödgröna? Jo, det är en subvention som kanske hjälper 4 000 lägenheter i gång. Det fungerar inte. Titta på den reservation som ni själva står bakom! Vad är ert alternativ till regeringens politik? Det har inte visat sig fungera historiskt och det kommer inte att fungera med de summor och de regelverk som ni har. Ni har inte redovisat tydligt exakt vad det innebär, men man får utgå från de underlag som man kan läsa ut av era olika rapporter. Detta är problemet. När det gäller energi- och miljöeffektiviseringar ska vi självfallet framför allt jobba med generella ekonomiska styrmedel så att vi får incitament för att se till att när vi renoverar och bygger nytt gör vi det mycket mer energisnålt och miljövänligt. Vi ska också jobba med de normer som kommer från EU och som handlar om att vi ska få ned energikostnaderna och energiförbrukningen i de nya bostäderna. Här skärps regler, och här pågår ett arbete för att också skärpa dem ytterligare. Vi ska självfallet också försöka att med olika typer av tekniskt utvecklingsarbete få fram ny teknik som kan hjälpa till med detta. Det är ett arbete för att se till att varje investering och varje nyproduktion blir mer energieffektiv och miljövänlig än den som gjordes förra gången. Detta arbete pågår. Det är delvis framgångsrikt redan och kommer att bli ännu mer framgångsrikt . 40 (MP) replik: Det finns två fel i ministerns påståenden. För det första är det fel att jämföra den svenska byggproduktionen med de nordiska ländernas. Vi har olika historia. Ministern och regeringen glömmer historien . Olika länder har produktion av olika saker under olika tidsepoker. Man brukar jämföra medelåldern på olika investeringssaker som vägar, broar, bilar, hus och så vidare. Annars hamnar man helt fel i debatten. Jag beklagar att ni håller fast vid detta. hade faktiskt ett bättre bostadsbestånd än man hade i våra nordiska grannländer. Därifrån har vi skillnaden. För det andra är det fel att komma med någon sorts argumentation om att de former för stöd till bostadsbyggandet som vi har i vår budget skulle falla därför att man tittar på historien. Man kan utforma stödformer på olika sätt. Det är också fel att påstå att marknaden inte efterfrågar det. Ni har en gammal grund för er politik. Den bygger på vad marknaden sade innan ni tillträdde 2006. Det har hänt saker . Marknaden har sett hur det fungerar, och marknaden har därmed kommit med nya krav. Man kan gå ut och fråga och höra vad marknaden vill ha för någonting. Den vill ha långsiktiga spelregler och stödformer. Det är jätteviktigt med långsiktiga spelregler, men man behöver också stödformer för att klara att ta hand om det befintliga bostadsbeståndet och anpassa det till de miljökrav och klimatkrav som vi har. Marknaden fixar inte det annars. Men man vill ha långsiktiga spelregler, och stödformer kan vara långsiktiga. Vi kan utforma ett regelverk som gör att samhället tar ansvar. I stället hör vi, som vi också har hört här , varenda företrädare från regeringssidan tala om att detta är de enskildas ansvar och kommunernas ansvar och att regeringen inte har något ansvar. Jag tycker att det är beklagligt. När vi sitter på den här nivån i vårt samhälle måste vi ta ansvar för helheten. Det är därför vår motion heter Ansvar för hela . Jag tycker att vi har hört här nu upprepade gånger att regeringen inte är beredd att ta ansvar för . 41 Statsrådet (KD) replik: Det är intressant att är den första oppositionspolitiker som påstår att han är nöjd med det bostadsbyggande som har haft historiskt . Jag tycker att det är ett anmärkningsvärt lågt bostadsbyggande som har haft. ((MP): Det har jag inte sagt.) Du negligerade ju mina uppgifter alldeles , , om att vi har byggt för lite och byggt bara hälften av vad våra nordiska grannländer har gjort. Jag tycker att det är en indikator på att vi ligger helt fel när det gäller antalet nya lägenheter och bostäder. Investeringsstödet som finns redovisat i era motioner är oerhört otydligt redovisat. Det finns en summa, och det finns väldigt lite detaljer om vad det exakt innebär. Det enda vi kan göra är att gå tillbaka till det tidigare investeringsstödet när De rödgröna bestämde och se hur det var. Man ser då att effekten blir att det räcker till 4 000 lägenheter. Eller finns det någon annan idé om hur investeringsstödet ska utformas? Presentera den då för oss! Kan vi få höra en gemensam presentation från Socialdemokraterna, av hur ni tänkte få att räcka till mycket mer än vad det gamla investeringsstödet gjorde? Jag väntar med spänning på den informationen. Kanske kan presentera den? Långsiktiga spelregler handlar just om långsiktiga spelregler och inte om investeringsstöd som är tidsbegränsade och detaljreglerade när det gäller vad de ska omfatta. Det var så det fungerade tidigare när var med och stödde Socialdemokraterna i deras politik. 42 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Jag skulle vilja ställa en fråga till statsrådet angående utgiftsområde 18 i regeringens budgetproposition. Regeringen skriver att det finns en begränsad kunskap om diskriminering. I en rapport från , , angående de brister som finns när det gäller etnisk diskriminering på bostadsmarknaden föreslogs ett antal åtgärder. Regeringsföreträdarna lägger ansvaret på den enskilde, kommunerna eller parterna på bostadsmarknaden. Vilket ansvar tar regeringen? En statlig myndighet har faktiskt getts ett uppdrag av regeringen. Sedan säger man att det saknas. När man ger uppdragen finns det ingenting. Vad tänker ministern om detta? Det räcker att komma till bostadsområden som , , eller . Ministern kanske inte har varit där. Där är diskrimineringen så tydlig. Det handlar inte bara om att dessa bostadsområden är oerhört slitna. Jag bor själv i i en sådan sliten lägenhet. Det är som om människorna i dessa områden inte har något människovärde eftersom det inte finns någon ambition att ge möjligheter och ge stöd till kommunerna. När det gäller de kommuner som inte agerar och som inte gör saker måste man skärpa reglerna och ha sanktioner. Regeringen och politiken måste vara handlingskraftiga så att saker görs. Här gör man ingenting. Man lägger bara ansvaret på de enskilda. Vad tycker ministern? 43 Statsrådet (KD) replik: Först och främst något om diskriminering. Självklart ska vi ha, och vi har, lagar mot diskriminering. När det gäller den faktiska diskrimineringen tror jag att vi har ganska bra lagar. Sedan finns det en indirekt diskriminering i form av att människor som kanske har hamnat sämre till på arbetsmarknaden, har språkproblem och kanske är nya på den svenska arbetsmarknaden ofta bor i områden som kanske inte har det allra bästa ryktet. Då kopplas hela den situation som man lever till att man inte får den bästa boendesituationen. Detta måste vi jobba med. Det handlar om bostadsbristen, det handlar om hur vi rustar upp dessa områden, det handlar om hur vi jobbar i de enskilda fallen, och här ska vi självklart följa lagstiftningen för att se om vi kan vidta ytterligare åtgärder. Men diskrimineringslagstiftningen finns på plats, och den har sin roll att spela. Men det handlar också mycket om det personliga ansvaret hos de enskilda fastighetsägarna och de enskilda människorna som finns i närområdena. Jag har själv varit engagerad i dessa frågor. Jag satt i styrelsen i ett kommunalt bostadsbolag och försökte se till att vi ändrade reglerna för vilka hyresgäster vi skulle godkänna därför att vi såg att de regelverk som vi hade i praktiken diskriminerade människor som kom från andra länder och inte hade en fast förankring på arbetsmarknaden. När det gäller det personliga ansvaret för upprustning av lägenheter kan jag ta ett exempel. Landskronahem som jag har besökt har 4 000 lägenheter i miljonprogramsområden. 2 000 av dem är redan upprustade. På Landskronahem säger de att de klarar av detta, att de har skött sig och att de kommer att klara resten också. Där blir de inte så glada över om man plötsligt börjar subventionera dem som inte har skött sig och som inte har rustat upp sina lägenheter. Jag tycker att vi måste ge ett klart besked till alla fastighetsägare att det är deras ansvar att rusta upp sina lägenheter. Sedan ska vi se till att vi skapar generellt goda förutsättningar för fastighetsägarna att agera. Men låt oss inte säga att staten nu ska ta över ansvaret för lägenheter som enskilda fastighetsägare har. Det finns många exempel som visar samma sak. De som sköter sig ska inte straffas för att de har skött sig. 44 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Det är glädjande att statsrådet vill jobba mot diskriminering och segregation. I 15 kap. 7 § i regleras hur blandade upplåtelseformer ska byggas det ska vara hyresrätter och andra typer av upplåtelseformer. Men problemet är att detta inte följs. Om regeringen inte bryr sig om hur kommunerna sköter sig kommer ingen att bry sig om själva problematiken. Dessa problem kommer att växa. Självklart handlar det inte bara som den nuvarande regeringen har suttit vid regeringsmakten. Detta problem har funnits länge, men det har blivit större under den moderatledda regeringens tid. Hela ansvaret ligger på politikerna och samhället. Man kan inte ge ansvaret bara till de enskilda. Självklart vill var och en bo i en bostad där man trivs. Man vill ha tak över huvudet. Men alla människor har inte de kontakter som behövs eller de resurser som en kapitalinsats kräver. De som hyr ut lägenheter i andra hand tar ut mycket höga hyror, men många studenter som jag har kontakt med vågar inte anmäla det till hyresnämnden. Jag undrar vad ministern och regeringen gör för att reglera detta, så att de som hyr ut bostäder i andra hand får anmäla det? 45 Statsrådet (KD) replik: Vi har i budgetpropositionen sagt att vi ska analysera de boendesociala och fysiska förutsättningarna i miljonprogramsområdena för att se vad statens roll kan vara för att hjälpa till i de processer som pågår. Man står bland annat inför stora upprustningsbehov. Jag försöker betona att huvudansvaret för att rusta upp lägenheterna åvilar fastighetsägarna. Men självklart underlättas detta om vi har ett hyressättningssystem som är mer flexibelt. Det har vi fått på plats . gäller det att få det att fungera i praktiken. Här pågår ett arbete med att få fram många goda och kreativa lösningar i samråd mellan fastighetsägare och för att skapa ett bra hyressättningssystem för att finansiera upprustningar och skapa goda spelregler för framtiden. Det handlar om att stärka hyresrättens ställning. Vi har aviserat att vi ska utreda detta ytterligare. Det handlar självklart om bostadsbristen. Har man inget alternativ att flytta till om man är missnöjd med hur lägenheten ser ut och sköts är det så klart ett problem i sig. Men vi ser också problem framför oss, exempelvis arbetskraftsbrist som jag tror kommer att bli ett problem framöver när vi både ska öka nyproduktionen och rusta upp många lägenheter. Regeringen måste titta närmare på en rad sådana omständigheter för att se vad vi kan göra. Det återkommer vi till. Jag försöker emellertid betona att huvudansvaret ligger på fastighetsägarna. Vi behöver en aktiv hyresgästförening, vi behöver aktiva medborgare, och vi behöver ett starkt tryck både på privata fastighetsägare och på kommunala fastighetsägare som inte sköter sig. Här får vi också till syvende och sist titta på lagstiftningen om vi upplever att det finns hyresvärdar som missköter sig så till den grad att deras bostäder faktiskt borde bli föremål för tvångsförvaltning. Det finns tyvärr sådana exempel också. Jag vill återigen betona att huvudansvaret måste ligga på fastighetsägarna, och det gäller att se till att de tar sitt ansvar. Problemet är att många av dem har skjutit problemen framför sig . Då står de nu inför en stor puckel och ska renovera många fastigheter . Då kommer också praktiska omständigheter in som att helt enkelt ha tid och ork att klara av det hela . Det finns många sådana utmaningar där staten ska se hur man på olika sätt kan hjälpa till. I samband med detta ska vi se till att vi också skapar en bra yttre miljö runt omkring bostäderna. Det jobbar vi gärna med, men huvudansvaret ligger på fastighetsägarna. 46 (SD): Jag vill börja med att tacka för en trevlig och lärorik debatt. Samhällsplanering och byggnation utgör en viktig del av samhället och dess utveckling. Det är någonting som vi alla här tycks vara överens om. Jag har hört många intressanta och kloka ord, intressanta infallsvinklar, som jag tar med mig i skapandet av ett sverigedemokratiskt bostadspolitiskt program. Tyvärr är det så att bostadspolitiken ännu inte har varit föremål för några djupare diskussioner inom . Vår politik på området är därför ännu inte helt utformad. Vi har vår inriktning klar, men vi är beredda till omprövning om så skulle behöva ske. Av den anledningen går jag inte djupare in på några detaljer kring bostadspolitiken. Men det är vår åsikt att politikens roll aldrig kan vara att peka ut eller detaljstyra människor och deras liv. Inte heller ska politiken försöka styra bostadsproduktionens närmare inriktning, utan de beslut som vi fattar här i måste ta hänsyn till både lokala och regionala skillnader. Det är den lokala efterfrågan som måste vara avgörande, och vi menar att det måste finnas en valfrihet på bostadsmarknaden som möter människors behov och önskemål om hur de vill bo. Därför, herr talman, har vi valt att inte ställa oss bakom motionsförslagen om att införa statlig styrning genom bidrag i syfte att stimulera vilken sorts byggande som avses att genomföras. talar vi oss varma för byggande då det finns problem att åtgärda i de allmännyttiga bostadsföretagen. Tusentals allmännyttiga bostäder i landets större städer har kommit att bli så kallade utanförskapsområden. Vi menar att regeringen bör se över möjligheten att riva bostadsområden som annars kan liknas vid getton och som skulle tjäna på att rivas och ersättas med exempelvis nya energisnåla bostadsområden. Om det är någonstans det behövs ett statligt stöd skulle det vara för att riva områden och skapa ett bättre boende för en allt större grupp människor. Allmännyttan har tagit ett stort socialt ansvar för svensk bostadsförsörjning och har varit en av grundstenarna i byggandet av det moderna , som har gått från ett fattigt till ett rikt land. Men allmännyttan behöver både stärkas och förbättras. Det finns ett behov av fortlöpande förbättringar i miljö, separering av fordon och fotgängare samt skapande av grönområden med mera. vill vidare framöver att det satsas på trygghetsboenden för äldre och boendeplatser för människor med särskilda behov. Dessutom behövs det en bättre användning av redan befintligt bostadsbestånd med prioritering av eftersatt underhåll. En fortsatt gentrifiering av regionalt intressanta områden kan skapa attraktiva och trygga boendemiljöer. Vårt mål är att bidra till att det skapas flyttkedjor. För att detta ska kunna fungera krävs det en stor variation av boendeformer, så att jag från det att jag väljer att flytta hemifrån tills jag på grund av sjukdom eller ålderdom inte längre klarar av att bo själv har en valmöjlighet som utgår från mitt behov och mina förutsättningar. När det gäller byggandet i glesbygden anser vi, precis som civilutskottet skriver i sitt betänkande, att det är angeläget att målet om en levande landsbygd inte hindras på grund av svårigheter att finansiera ett lämpligt boende. Vi ser positivt på att problematiken kring detta har uppmärksammats av regeringen och ser med spänning fram mot eventuella lösningar på problemet. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. Jag lovar att återkomma med mer konkreta förslag och en väl genomtänkt och kraftfull bostadspolitik framöver. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 17 §.) Föredrogs näringsutskottets betänkande 2010/11:NU1 Utgiftsområde 24 Näringsliv (prop. 2010/11:1 delvis). 47 (S): När den borgerliga regeringen tillträdde sade Per , som då valdes till talman, att han önskade att närvaron av statsråd skulle bli högre än vad den hade varit på den socialdemokratiska tiden. Så har det delvis också blivit, men det gäller definitivt inte vår näringsminister. Hon har faktiskt inte deltagit i en enda debatt om ärenden som hon varit ansvarig för under hela den tid hon har varit näringsminister. Det är ganska svårslaget i denna kammare. Hon har varit med på en debatt, och vid det tillfället var det inte hon som var ansvarigt statsråd, utan det var som var ansvarig. Vi saknar näringsministern. Uppenbarligen är det näringsministerns uppfattning att vi inte ska ha kammaren som en plats där vi debatterar näringspolitik. Men vi i vill naturligtvis diskutera näringspolitik, och därför gör vi det ofta och gärna. Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservationen. Jag vill också anmäla det särskilda yttrande som vi från S, V och MP har under . Vi socialdemokrater har i grunden en annan syn på näringspolitik och ekonomisk tillväxt än vad regeringen har. Vi har inledningsvis markerat att vi har ett annat övergripande mål, nämligen att främja en hållbar tillväxt och ökad sysselsättning genom insatser för ökad konkurrenskraft och fler växande företag. Vi vill betona att tillväxten inte bara kan skapa förutsättningar för jobb och fler växande företag. För oss rödgröna är även en hållbar tillväxt en grund för vår näringspolitik. Jag kan bara beklaga att Alliansen har kastat begreppet om en hållbar tillväxt över bord. I EU-dokumenten kring till exempel EU 2020 men även den nya industristrategin betonas att tillväxten måste vara hållbar. I de sammanhangen ställer regeringen gärna upp på detta. Visst är fler jobb och fler växande företag viktiga, men om inte tillväxten är hållbar kommer vi att få en tillväxt som går åt ett håll som jag inte är säker på att hela svenska folket vill ha. När vi ser ut över kan vi konstatera att i de flesta strategier betonar regeringar att näringspolitiken ska vara hållbar, och den instämmer. Men på hemmaplan slopade man att tillväxten ska vara hållbar inom näringspolitiken. Låt mig i detta anförande måla upp hur en ny och tydlig alternativ näringspolitik ska se ut. I budgetpropositionen tar man sida upp och sida ned fram behovet av att det ska skapas fler och nya företag. Jag ska inte påstå att detta behov inte finns, ur både ett tillväxt- och ett jobbperspektiv. Vi brukar i våra näringspolitiska högtidstal i alla partier hävda att de framtida jobben finns i de små och medelstora företagen. Men problemet, herr talman, är att det saknas nästan helt en politik för hur de små företagen ska bli medelstora och framför allt hur de medelstora företagen ska bli stora företag. Det krävs säkert flera åtgärder, men jag vill särskilt peka på behovet av riskkapital och olika typer av företagsfrämjande, inte minst rådgivning om hur man ska utveckla företagen när det kanske framför allt gäller export. Vi behöver även fortsättningsvis en stark basindustri. Visserligen ökar tjänsteproduktionen i vårt land med stormsteg. Det blir också svårare att utmåla ett företag som ett renodlat industriföretag eller ett som bara tillverkar produkter. Allt fler stora kända industriföretag har en ganska betydande tjänsteverksamhet, och den växer. Men den rena varuexporten är trots allt , och tjänsteexporten är . Av dessa är det som är industrirelaterad. Därmed fortsätter vår industri att vara en viktig del av svenskt näringsliv. Vi socialdemokrater anser därför att svensk basindustri är viktig. Vi inledde tillsammans med V och MP ett arbete för att skapa det vi kallar branschprogram, vilket innebär att staten tar ett ansvar för att bidra till finansiering av innovation, forskning och utbildning medan företagen bidrar med medel till forskning och genom att anställa fler i sina företag. Den borgerliga majoriteten valde att avskaffa dessa branschprogram, och det var enligt vår uppfattning dumt och korkat. Vi menar därför att man ånyo i en aktiv industripolitik måste ha en triple helix-modell för basindustrin. Men vi måste också ha en tydlig energipolitik som gynnar svensk industri, inte en energipolitik som just nu handlar väldigt mycket om hur vi ska få en gemensam energimarknad över hela . Vi socialdemokrater vill i första hand se till att vi får en fungerande nordisk energimarknad den har ju sina brister, som vi känner till som kan erbjuda den energiintensiva industrin så låga energipriser som möjligt. Detta innebär dock inte att vi inte ska ha ambitioner när det gäller att få ett mer hållbart energisystem eller att vi minskar våra ambitioner när det gäller energieffektivisering. Det andra benet i näringspolitiken är tjänstesektorn. Ärligt talat, herr talman: partier i denna kammare framhåller hur viktig tjänstesektorn är. Visst har det vidtagits en del åtgärder en del har vi välkomnat, och andra har vi varit emot. Det har varit RUT- och ROT-avdrag. Man har avreglerat diverse marknader eller offentliga monopol. Man har skapat valsystem inom olika delar av välfärdssektorn. En del av de här åtgärderna har säkert varit bra, men det stora problemet är att det inte tas något helhetsgrepp över hela den privata servicesektorn. De senaste årens näringslivsdebatt har mycket handlat om RUT- och ROT-avdrag, om avregleringar och om valsystem. senast handlade det om en halvering av restaurangmomsen. I vissa delar har avregleringen fungerat acceptabelt, men i många fall har det uppstått stora problem med allt från besvärliga konkurrensproblem till ekonomisk brottslighet. I vissa fall har stora mängder skattemedel överförts till rena vinster i privata företag. Oavsett vilka fördelar eller i vissa fall nackdelar detta har inneburit har åtgärderna varit väldigt fragmentiserade och håller inte riktigt ihop. Det är svårt att se en tydlig linje i svensk politik för att utveckla svensk tjänstesektor. Även om Alliansen dragit ned ambitionerna vad gäller industripolitik finns det någonting som i alla fall påminner om industripolitik. Det behövs en sammanhållen politik för hela den privata tjänstesektorn där hela tjänstesektorns behov vägs in. Det kan vara förändringar i olika typer av regelverk, det kan vara skattefrågor, det kan vara finanspolitiska frågor, det kan vara företagsfrämjande åtgärder, det kan vara forskning, det kan vara utbildning, det kan vara regelverk när det gäller plan- och byggfrågor och det kan vara att anpassa välfärdssystemen så att de bättre står i överensstämmelse med tjänstesektorns villkor. Detta, herr talman, är verklig politik för att skapa en tjänstesektor, inte den politik som ger några skattekronor här, någon mindre avreglering där eller någon mindre åtgärd som gynnar en mycket liten del av tjänstesektorn. En av de viktigaste åtgärderna när vår näringsminister tillträdde var att hon lovade att man skulle minska kostnaderna för företagens regelbördor. Detta skulle vara avslutat . Alla är nog överens om att det var ett väl stort beting att klara på denna korta tid, i synnerhet när alliansregeringen var tvungen att byta såväl mätmetoder som kontrollorgan så att det verkliga arbetet inte kom i gång förrän runt 20082009. kan regeringen stolt redovisa att man klarar av de . Räknar man in den frivilliga revisionsplikten, som formellt inte börjar gälla , är siffran . Jag vill gratulera till detta. Men det intressanta är att de resterande , beroende på hur man räknar, skulle man uppnå . Förlåt mig, herr talman, men jag tvivlar på att man uppnår detta beting.