prot · GX09130 · 2010-06-02 00:00:00 — Grunden för förhandlingarna är Köpenhamnskriterierna, som bland annat innehåller krav på att de mänskliga rättigheterna ska respekteras. Det är avgörande att kräva att inte bara på papperet utan också i verkligheten lever upp till dessa krav. Utvidgningen och den europeiska integrationen får inte gör halt ens efter ett turkiskt medlemskap. har ett möjligt framtida medlemskap fungerat som en fantastisk drivkraft för många länders reformering. EU har utarbetat en grannskapspolitik. Den måste användas för att underlätta ett framtida medlemskap även om det ligger långt fram i tiden snarare än att bli ett alternativ till medlemskap. Unionen bör bland annat erbjuda tillgång till den inre marknaden, biståndsinsatser, studentutbyten och bilaterala handlingsprogram som ger länderna möjlighet att själva bestämma sin integrationsnivå. EU har en viktig roll att spela i världen, och EU:s gemensamma utrikespolitik är en viktig del av EU-samarbetet. Unionen behöver mer av gemensamt uppträdande i viktiga utrikespolitiska situationer för att kunna påverka stormakternas agerande. Ett aktuellt exempel är oacceptabla agerande gentemot Ship to . Vetorätten på utrikespolitikens område måste dock gälla även i fortsättningen. Ytterst bidrar den till att utveckla gemensamma ståndpunkter inom EU. När EU väl kan agera enat innebär det en betydande styrka på den internationella scenen. ska naturligtvis i största möjliga mån eftersträva enighet i EU, men måste alltid vara berett att hävda sin uppfattning när enighet inte kan uppnås. har historiskt varit ett land som trots dess mindre storlek har spelat en stor roll i den internationella debatten. Genom att agera tillsammans med övriga EU-länder kan vår utrikespolitik få den tyngd som ett gemensamt EU-agerande ger. Vi vill att EU ska fortsätta att vara en förebild för ett öppet samhälle byggt på respekt för mänskliga rättigheter och demokrati. EU:s möjlighet att påverka utan att använda militära vapen är stor. EU ska inte militariseras. EU är till skillnad från Nato ingen militärallians. En demokratisk globalisering kräver respekt, internationella regelverk och institutioner. Den internationella rätten, konventioner, protokoll och regelverk måste följas. Med gemensamma spelregler skyddas små staters rätt, och den globala demokratin stärks. När den internationella rätten efterlevs styrs utvecklingen av gemensamma överenskommelser och lika villkor, inte av de stater som har störst militär eller ekonomisk styrka. Därför vill vi värna och stärka den internationella rätten. Här har EU en stor roll att spela. Många medlemsländer har i form av stigande arbetslöshet och växande budgetunderskott drabbats hårt av finanskrisen. De kraftigt fallande tillgångsvärden som låg till grund för krisen blottlade stora brister inom regleringen och tillsynen av den finansiella sektorn. har EU-samarbetet inom det ekonomiska och finansiella området därför i hög grad varit inriktat på att åtgärda många av de brister som identifierats i syfte att minska risken för framtida kriser. En prioriterad fråga för oss kommer att vara att inom ramen för det europeiska samarbetet skapa ett så enhetligt finansiellt regelverk som möjligt. En central fråga för agerande i det europeiska samarbetet är att säkra att det internationella kapitalet möts av internationell politik och internationella regler. vill vi se en europeisk finansiell myndighet med möjlighet att överpröva nationella inspektioner under vissa förutsättningar. Vi anser också att en utökad reglering av utformningen av rörliga ersättningssystem och förbättrade riskbedömningar av finansiella instrument är nödvändiga. En kraftfull reglering för att begränsa de så kallade skatteparadisen är också av stor vikt för att åstadkomma en tryggare finansiell sektor. Kampen för svenska kollektivavtal handlar om att alla arbetstagare ska behandlas lika oavsett om de kommer från , eller . Vi menar att ökade möjligheter att arbeta i olika länder i grunden är positivt. Fri rörlighet får dock inte innebära försämrade villkor för löntagarna. Därför ser vi det som en central uppgift att värna de fackliga rättigheterna och den svenska kollektivavtalsmodellen. Målsättningen med borgarnas politik i och EU verkar vara den motsatta. Regeringen talar vackert om den svenska kollektivavtalsmodellen, men i praktiken vill man införa kraftiga begränsningar av grundläggande fri- och rättigheter i arbetslivet. Det lagförslag som regeringen har drivit igenom i med anledning av Lavaldomen i öppnar för lönedumpning och illojal konkurrens. Regeringen går längre än vad som kan motiveras av dom. Den angriper grundförutsättningarna för att den svenska kollektivavtalsmodellen ska fungera och utmanar föreningsfriheten som skyddas såväl i svensk grundlag som i och andra konventioner som ratificerat. Regeringen genomför historiska inskränkningar av fackets rätt att fritt förhandla och teckna kollektivavtal med utländska företag och av rätten att använda stridsåtgärder för att få ett avtal till stånd. Vi är starkt kritiska till hur regeringen har agerat i Lavalfrågan både här hemma och i . Inte minst under det svenska ordförandeskapet hade regeringen haft chansen att lyfta fram frågan, men varken statsministern eller arbetsmarknadsministern har tagit ett enda initiativ i den fråga som kan medföra allvarliga konsekvenser för löntagare. Avslutningsvis talade den nytillträdda borgerliga regeringen när inleddes om att skulle höra till EU:s kärna. Tyvärr blev det inte mycket mer än ett högtidstal. I för viktiga frågor har svenska ministrar tigit sig igenom mötena. Det svenska EU-ordförandehalvåret genomfördes väl i administrativ mening. Politiskt innebar det inte några framsteg. Tvärtom kantades det av politiska bakslag och av att inte minst statsministern ville sänka förväntningarna på vad som skulle kunna åstadkommas. Politik handlar om att ha idéer och om att vilja och våga. Vi socialdemokrater har idéer om hur och EU kan bli bättre. Den politiken både vill vi och vågar vi genomföra. Vi kommer aldrig att tiga oss igenom mötena i . 69 (): debatterar vi arbete i EU och ett antal motioner som har med EU-frågor att göra. Det är åter ett så kallat uppsamlingsbetänkande. När jag tittar ut över kammaren ser jag, förutom fru talmannen och en publik, fyra ledamöter och fyra personer på regeringsbänkarna. Relationen fyra ledamöter och fyra representanter från , inklusive ministern, är symtomatisk för hur EU-frågorna behandlas i . Det är regeringen som är med i EU, inte . Regeringens arbete i EU-frågorna dominerar; jobbar inte särskilt mycket med dem. Det står i regeringsformen att har i uppgift att granska hur riket styrs och att stifta lag. Vi har även en del att göra med skatter och finanser. Två av de tre huvuduppgifterna, stiftandet av lag och granskningen av hur makten utövas, har dock numera till stor del flyttat till EU. Beroende på hur man räknar kommer en tredjedel eller hälften av lagstiftningen i från EU och inte från . När det gäller granskningen av hur riket styrs är vi i hyggligt bra på att granska regeringen. Vi i oppositionen försöker i alla fall göra ett så bra jobb som möjligt med att granska regeringen. Jag är övertygad om att den nuvarande majoriteten också kommer att göra det när den hamnar i opposition. Men vem granskar makten i EU? Det är en makt som inte granskas. Det är ett demokratiskt problem. I denna debatt ska vi granska hur regeringen har arbetat i EU under föregående år. sade mycket bra saker om vad vi i det gemensamma rödgröna samarbetet vill göra framåt i tiden. Vi har en bra politik, och jag kan instämma i det mesta som sade. Jag tänker dock ta tillfället i akt och utföra oppositionens uppgift att granska och klaga på regeringen, för det finns en del att klaga över. Först ska jag lyfta upp en fråga på bordet. Regeringen röstade nej i ministerrådet . Av hundratals beslut valde regeringen att rösta nej till tre. Man lade också ned sin röst två gånger. Man röstade alltså ja nästan varenda gång. Vilka gånger röstade man nej? Man röstade nej till ett förslag där kommissionen ville ha straffrättslig reglering av arbetsgivare. Man ansåg att det inte stämde med vad som står i fördraget om vad kommissionen har rätt att föreslå och EU rätt att besluta om. Därför sade man nej men blev nedröstad. Man röstade också nej, och blir det lite komplicerat, till ett förslag från ordförandeskapet om att inte tillåta kommissionen att förbjuda och att förbjuda genmanipulerad majs. Det var en nej-röst för att tvinga länder att tillåta genmanipulerad mat. Man lade också ned sin röst i frågor om östeuropeiskt jordbruk. Man röstade alltså i princip alltid ja. Jag är övertygad om att hur bra en svensk regering än är och hur skicklig man än är på att förhandla måste det vara betydligt fler än fem gånger under som man har misslyckats med att nå sina mål och inte klarat av att få igenom sin vilja. Så är det i EU. När man har förlorat en förhandling, när man inte når ända fram, lägger man ned sin röst eller röstar ja för att ansluta sig till gruppen. Vi styrs , och våra lagar stiftas, av ett politiskt system där den som förlorar en debatt röstar ja för att man inte vill straffa ut sig från gruppen. De politiska konfliktlinjerna blir väldigt otydliga och svåra att se. Jag tror inte att regeringen har varit innerligt för och vunnit varenda debatt med undantag av de här fem besluten. Att man döljer konflikterna är ett demokratiskt problem för granskningen. Jag ska tala något om ordförandeskapet och berömma de svenska förhandlarna, vårt folk i och folket på som gjorde ett bra och kompetent jobb under ordförandeskapet. Alla som jag har lyssnat på säger att det svenska ordförandeskapet höll normal, utmärkt svensk standardklass. Det beror på att vi har bra folk i . Vi har bra folk och vi har bra upparbetade nätverk. Vi har ett bra sätt att jobba. Det finns dock ett stort misslyckande med ordförandeskapet, nämligen klimattoppmötet i . spelade ned förväntningarna. Han hade dåliga kort att spela med; det måste medges. Han kom till utan att ha med sig pengar och utan att ha övertygat EU om att föra en politik som hänger ihop med krav på minskningar som är tillräckligt stora för att klimatet, enligt forskarna, ska klara sig. Forskarna talade om att vi behöver minska . EU nöjde sig med 20 nu och kanske 30 sedan. Världens rika länder hade lovat de fattiga länderna att stå för kostnaden för klimatomställningen. kom med några enstaka miljarder som dessutom skulle tas från redan utlovade biståndspengar. EU kom till i konflikt med G77-gruppen, i konflikt med de fattiga länderna, utan att ha en genomtänkt ståndpunkt som hängde ihop med forskarnas rekommendationer. Det var inte lätt att försöka få med sig världens stora och rika länder på ett bra avtal i . Det misslyckades, och det misslyckades till stor del för att regeringen hade en för passiv strategi ett dåligt upplägg. Om vi hade haft en rödgrön regering kanske vi inte hade lyckats, men jag är övertygad om att vi hade haft en bättre strategi med bättre förutsättningar att lyckas. Jag hoppas att vi kan konstatera att den rödgröna strategin för att få till stånd ett bättre klimatavtal var bättre. Avslutningsvis yrkar jag bifall till reservation nr 19. 70 (): Först vill jag tacka Europaminister för att hon är hos oss i kammaren för att diskutera verksamheten inom EU. Som bekant har vi just genomlevt det stora Europaåret för och det gör frågorna om verksamheten i EU särskilt relevanta. Glädjande nog kan vi även konstatera att och Europeiska unionen just nu upptar en allt större del av diskussionerna i vårt samhälle. noterar jag att debatten om ett eventuellt utträde nästan helt har försvunnit, även om några av partier fortfarande förespråkar att lämnar EU. Det är glädjande att sakpolitiken äntligen tagit över och att Europapolitiken har blivit en naturlig del av vår vardag. Vi har insett vikten av ett fördjupat Europasamarbete. diskuterar vi betänkandet som behandlar regeringens skrivelse i årsboken om EU, Berättelse om verksamheten i Europeiska unionen . Denna skrivelse redogör för det arbete som regeringen har gjort i EU. Vi talar även om redogörelsen för det svenska ordförandeskapet i Europeiska unionens råd . Det är en lite tunnare skrift som vi verkligen kan vara stolta över. Vi har ett program för när det gäller vad vi vill göra och hur vi kan uppnå det. EU utgör den centrala plattformen för vår utrikes- och säkerhetspolitik. När vi kan påverka den gemensamma EU-linjen kan vi påverka världen på ett helt annat sätt än om vi agerar ensamma. Vi får en bredd och kraft som vi haft. har aldrig stått starkare inom EU än . Det vilar ytterst på att vi vill vara med och påverka och ta ansvar för unionen. Vi har en tydlig vision att tillhöra kärnan i Europasamarbetet och vi arbetar aktivt för ett starkare i och ett starkare i världen. Det är genom ett kraftfullt agerande inom EU som vi bäst förvaltar våra svenska intressen. vill fortsätta att arbeta för att unionen genom en bred och effektiv utrikespolitik ska vara väl för att möta de globala utmaningar som och världen står inför. står inför betydande utmaningar, men ännu större möjligheter. Med Lissabonfördraget fick unionen nya viktiga instrument inom utrikespolitiken. Vi vill se en utrikespolitik som tar sin utgångspunkt i det gemensamma europeiska intresset och som snarare lutar sig på den kunskap och kompetens som den gemensamma utrikestjänsten besitter än på kompromisser initierade av huvudstäderna. Alternativet till ett starkt EU är ett styrt av stormakter. har betydligt större inflytande i den internationella politiken nu än vi hade när vi stod utanför EU. Man förändrar inte världen genom symbol- och plakatpolitik utan genom dialog och intensivt samarbete med andra länder. Det svenska ordförandeskapshalvåret, men även halvåret innan, präglades av två centrala frågor, nämligen klimatutmaningen och den ekonomiska och finansiella krisen. Dessutom trädde Lissabonfördraget i kraft under ordförandeskap. Vårt ordförandeskap blev det sista vanliga ordförandeskapet och den sista nationella statsminister som var ordförande i . Mycket kraft krävdes för att lösa de institutionella frågorna. lyckades snabbare än väntat med att få att enhälligt utse till ordförande och till hög representant för EU:s utrikes- och säkerhetspolitik. därpå började arbetet med att organisera den europeiska utrikestjänsten som ska effektivisera unionens internationella agerande. Med Lissabonfördraget har EU även skyldighet att ansluta sig till om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. Det är bra. sjösatte också Östersjöstrategin, vilken vi redan har diskuterat här i kammaren. Den ska snart få en uppföljare genom Donaustrategin och Svarta havsstrategin. Det är en mycket intressant och glädjande utveckling. Även Stockholmsprogrammet för rättsliga och inrikes frågor antogs av . Den centrala idén i programmet är att värna den enskildes rättigheter och trygghet. Det har varit en hjärtefråga för . Inte minst behandlas asyl- och migrationsfrågor i detta program. EU ska bli ett gemensamt område som erbjuder skydd med målsättning att införa ett gemensamt asylförfarande och en enhetlig status för personer som får asyl. Frågan om intar återigen en särställning i vår EU-politik. har ansträngt sig hårt för att förverkliga kommissionens övergripande utvidgningsstrategi. Särskilt fokus ligger på , , och västra . Inom EU är bland de mest utvidgningsvänliga länderna, och har ett flertal gånger enhälligt beslutat att ett EU-perspektiv gäller för , och . ser ut att kunna slutföra sin anslutningsförhandling om reformtakten blir tillräckligt hög. Det är välkommet. I detta sammanhang vill jag även lyfta det östra partnerskapet som tillkom genom ett gemensamt svensk-polskt initiativ och är av synnerligen stort intresse. På detta sätt bekräftar hela EU medlemskapsperspektivet för våra östra grannländer, sex länder som var en del av , nämligen , och samt de tre länderna i södra : , och . En viktig punkt i detta samarbete är viseringslättnader som ska förenkla utbytet och samarbetet. fick , och viseringsfrihet. Det var ett stort steg åt rätt håll. har starkt bidragit till fred, demokrati och stabilitet på hela vår kontinent. Genom denna process bidrar EU också med så kallad nation-building på . Medlemskapsperspektivet är en förstärkande kraft som fungerar som soft power i den meningen att det kan motverka de Europanegativa och radikala krafterna i de olika länderna. EU har gjort stora framsteg i arbetet med den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. spelar i detta en mycket aktiv roll, exempelvis i och för nyaste land, Kosovo. Allt detta har resulterat i ett förstärkt inflytande, inte bara i vårt närområde genom den europeiska grannskapspolitiken, utan också i de olika konflikthärdarna runt om i världen. Som en viktig grundprincip i EU-arbetet slås fast att subsidiaritetsprincipen, eller närhetsprincipen, ska genomsyra allt arbete, alla beslut och alla avtal som lägger grunden för EU. I budgetöversynen läggs stor tyngd på en sund ekonomisk förvaltning. Vikten av sunda statsfinanser är särskilt central nu när vi befinner oss mitt i den ekonomiska krisen. Se bara på ! Hela 2009 präglades för oss av det svenska ordförandeskapet och dess fem övergripande mål: miljö, jobb och tillväxt, ett tryggare och öppnare , Östersjösamarbetet och EU:s roll som global aktör samt fortsatt utvidgning. De ekonomiska frågorna har varit viktiga . För att öka stabiliteten i hela unionen är frågan om en bra exit-strategi av stor vikt. När konjunkturen vänder måste stimulansåtgärderna avskaffas. Frågan om sysselsättningen är ju nära förknippad med den ekonomiska stabiliteten, och därför behandlades också frågorna ihop hur man kan ha öppna gränser men bibehålla och förbättra EU:s konkurrenskraft. Den utan tvekan svåraste frågan var miljöfrågan, och däri särskilt klimatförhandlingarna. Klimatfrågan är en ödesfråga, inte bara för och EU utan för hela världen. Kampen mot klimatförändringar gick som en röd tråd genom hela det svenska ordförandeskapet. Därför var det synd att inte resulterade i en tillräckligt långtgående överenskommelse, på det sätt som EU hade verkat för. Men den ger en grund för fortsatta förhandlingar. Nästa klimatmöte äger rum snart i , och ska fortsätta att driva på för ett bra resultat där. Avslutningsvis kan man säga att var ett framgångsår för EU och för i EU. Vi kan vara stolta över allt vi har uppnått, och det är glädjande att läsa de två regeringsskrivelserna, som man bara kan anbefalla alla som är intresserade av Europafrågor till läsning faktaspäckat och informativt. EU är vårt stora framgångsprojekt, och regeringen och en majoritet i gör allt för att förankra i våra hjärtan och hjärnor samt för att lyckas garantera oss, våra barn och barnbarn ett i fred, frihet och välstånd. Jag yrkar att regeringens skrivelse läggs till handlingarna och avslag på alla reservationer. 71 () replik: Jag kunde inte underlåta att begära replik på anförande, bland annat för att jag gärna skulle vilja veta lite mer om de visioner som var aktuella under det svenska ordförandeskapet. De syntes inte riktigt. Det handlade kanske mer om att man skulle försöka komma överens än om vilka frågor faktiskt drev. Det är klart att vi som socialdemokrater saknade frågorna om arbetstagarnas rättigheter. I samband med Lavaldomen görs det möjligt för andra företag att komma hit. Det är självklart att de ska kunna få göra det eller att människor ska kunna komma hit och arbeta, men det är klart att svenska kollektivavtal ska gälla. Vi ska inte ha en utveckling i där arbetstagarna ställs mot varandra, där lönerna blir lägre och arbetsvillkoren sämre, medan de som faktiskt redan tjänar pengar tjänar ännu mer. Lavaldomen och de lagar som man stiftade här, som vi var emot, gör det faktiskt möjligt för människor att komma hit. Vi ser också möjligheterna för arbetsgivarna att utsätta arbetstagarna för konkurrens och därmed också för lönedumpning. Det kan bli försämrade villkor för arbetstagarna i och . På vilket sätt har man lyft fram de här frågorna under det svenska ordförandeskapet, eller varför gjorde man inte det? Är inte det en viktig fråga för arbetstagare? Den andra frågan jag vill ställa utgår från att tog upp frågan om Stockholmsprogrammet och den gemensamma asyl- och flyktingpolitiken i EU. Här ser vi en mer restriktiv riktning när det gäller asylpolitiken i , , och , som är de som bestämmer färdriktningen. Vi ser många länder som faktiskt bryter mot mänskliga rättigheter och som har ett mottagande, exempelvis och , som är fruktansvärt. Dit skickar vi fortfarande tillbaka barn enligt Dublinförordningen. På vilket sätt har man egentligen förbättrat möjligheterna för människor att komma hit och söka asyl? 72 () replik: Först och främst visionerna, och det tror jag är det sätt som vi har bedrivit utvidgningen av Europeiska unionen på, med att hålla öppet och hjälpa till genom viseringslättnader. Det anser jag själv egentligen vara den viktigaste av alla de uppgifter som vi har i EU, eftersom Europatanken bygger på fred och frihet. Jag tror att precis detta också är det som skapar visionerna för europeisk politik. Jag ser absolut visioner. Man får inte glömma att vi även i klimatpolitiken har försökt att förverkliga våra visioner. Jag vet att inte delar den uppfattningen, men det är faktiskt så att vi även där har haft ett väldigt stramt program och har kunnat pricka av väldigt många olika punkter. När det gäller Lavaldomen, som ju har diskuterats utförligt här i kammaren, är det faktiskt så att ingenting som gjordes under vårt ordförandeskap strider mot det svenska arbetsmarknadssystemet. Självklart undergrävs inte det svenska kollektivavtalssystemet av Lissabonfördraget. Det har också slagits fast. Jag tror alltså inte att man kan tvivla på att vi verkligen alltid har befunnit oss på rätt sida i den här frågan. Vad gäller Stockholmsprogrammet är det fullständigt klart att man måste försöka att få enhetlighet i asylpolitiken, men det är lika klart att det inte ska bli sämre än det är här hos oss i . Det är någonting som det svenska ordförandeskapet har drivit starkt. Det var ju under svenskt ordförandeskap som Stockholmsprogrammet trädde i kraft. Därför tror jag inte att man kan kritisera oss för detta. 73 () replik: Då skulle jag vilja konkretisera min fråga när det gäller asyl- och flyktingpolitiken något. På vilket sätt har man för svensk del lyft fram frågor som ser till att länder som , , och följer de mänskliga rättigheterna och och inte hindrar människor som kommer i de här rangliga båtarna att försöka ta sig hit och söka asyl. Vi har faktiskt uppgifter om att man har skickat tillbaka människor till exempelvis utan att de här människorna på båtarna fick sin mänskliga rättighet att söka asyl. Vi ser också att mottagandeförhållandena i och är under all kritik. Enligt Dublinförordningen skickar vi fortfarande tillbaka människor dit. Den europeiska politiken på det här området handlar väldigt mycket om att försöka hindra människor från att komma hit, om att bygga upp ett gränsövervakningssystem, Frontex, som mer och mer går åt det militära hållet. På vilket sätt försöker man från svenskt håll att hindra det och se till att man kommer åt människosmugglare och brottslighet i stället för att skicka tillbaka människor utan rätten att söka asyl? På vilket sätt har man under det svenska ordförandeskapet lyft de här frågorna som gör att standarden som vi är eniga om ska vara högre än vad den är i många länder? Den får gärna också vara bättre än den är i , för även här ser vi att det har gått i en mer restriktiv riktning. När det gäller arbetstagarnas rättigheter har de försämrats i samband med Lavaldomen och de beslut som har tagits här i riksdag. Det gör att människor som kommer hit och arbetar ska göra det för löner och arbetsvillkor på en miniminivå som faktiskt är lägre och sämre än de löner och arbetsvillkor som svenska arbetstagare har.