prot · GX09139 · 2010-06-17 00:00:00 — Därför är frågan om ansvarsgenombrott aktuell och viktig. Vi anser att det är rimligt och nödvändigt med en reglering i lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor avseende ansvarsgenombrott. Regeringen behöver tydliggöra i lagen att ett moderbolag är ansvarigt tillsammans med dotterbolaget för en eventuell atom- och kärnkraftsolycka för att tydliggöra ett obegränsat skadeståndsansvar från ägarnas sida. Utöver detta tillkommer naturligtvis statens övergripande ansvar mot alla skadelidande. Principen om ett ansvarsgenombrott och ett obegränsat skadeståndsansvar för ägarna till ett kärnkraftverk vid en olycka är viktig för att kloka beslut ska fattas och som prioriterar förnybar energiproduktion i stället för den mycket riskfyllda kärnkraften. Utöver skälen för våra reservationer finns i betänkandet och i vår motion en välgrundad argumentation för att regeringen stressat fram detta ärende också. Mycket av beredningen kan ifrågasättas som forcerat och med brister. Den största bristen är tydlig i detta regeringsförslag att regeringen försöker få oss att tro att ett obegränsat skadeståndsansvar utan en förändring av ansvarsgenombrott är ett ansvar som ger ägarna i moderbolaget ansvaret för en eventuell atomolycka, en olycka som skulle ge skador över 100 gånger mer än . Därför ska vi inte ha mer kärnkraft. Vi ska avveckla kärnkraften och satsa våra investeringar på förnybar energi. Därför ska vi också bifalla reservationerna i civilutskottets betänkande nr 29 och näringsutskottets betänkande nr 26. 190 (): Jag var en av de folkbildare som fram till folkomröstningen reste runt i landet bland annat med en utställning som hette energi som vi ställde upp på nästan samtliga länsmuseer i landet och i många andra utställningslokaler på olika orter. Det bildades grupper nästan överallt där vi hade varit. Vi höll till i ungefär en månad på varje ställe. På det sättet lade vi grunden till att man kunde genomföra en folkomröstning 1980 med en väldigt hög kunskapsnivå bland människor i hela landet. Det är väldigt länge , och många som deltog i det arbetet och i folkomröstningen har hunnit lämna oss. Som jag sade i den tidigare debatten kan ett folkomröstningsresultat naturligtvis inte gälla för evigt. Jag har förståelse för att det särskilt för alla dem som inte hade rösträtt kan kännas ganska frustrerande att deras avlidna förfäders åsikter ska styra deras framtid. Men den uppfattningen, som jag då antar utgör en av grundpelarna för majoritetens förslag och inte minst en av förutsättningarna för majoritetens sätt att arbeta sig fram till förslaget, behöver ju inte betyda att man helt struntar i den demokratiska historien och struntar i att ta lärdom av det som varit. Samtliga tre linjer i folkomröstningen var nämligen avvecklingslinjer. Det kanske några har glömt. Det fanns alltså inte då något förslag om en framtid med kärnkraft, utan samtliga tre alternativ var avvecklingsförslag, om än med olika väg och tidsperspektiv. Till och med på valsedeln för linje 1, som var det mest kärnkraftsvänliga alternativet, står det tydligt att kärnkraften ska avvecklas och att man ska minska oljeberoendet och utveckla alternativa energikällor. Vi som var med då hade oljekrisen i närminnet, så när debattörer i den tidigare debatten påstod att detta med fossil energi skulle vara en ny fråga visar det bara på deras bristande minne, bristande kunskaper och en viss historielöshet. Jag är oroad över att regeringen inte vågar stå för sin politik. Näringsministern har vid ett flertal tillfällen stått här i talarstol och deklarerat att kärnkraften inte är en förnybar energikälla. I samma debatter har hon också slagit fast att det är det förnybara som är framtiden. Det har vi hört upprepas här också. Men vi har också hört miljöministern, som representerar samma regering, stå här och beskriva kärnkraften som fossilfri och klimatsmart. Det är svårt att få en annan uppfattning än att regeringen försöker både gå kärnkraftsförespråkarna till mötes och lugna motståndarna med att indirekt antyda att det ändå inte kommer att bli någon ny kärnkraft. Jag vill påminna om vad ärendet handlar om: Kärnkraften ökat skadeståndsansvar. 192 (): Det är därför väldigt viktigt att vi går igenom förutsättningarna. Jag vädjar till talaren om att komma in på ämnet nu i denna sena timma. 194 (): Skadeståndsansvar handlar alltså om olyckor. Det är en väldigt central fråga för vår industri att vi har en trygg energiförsörjning om vi ska kunna ha ett välstånd i vårt samhälle. Jag tror att alla politiker här i kammaren och i landet är väldigt måna om att vi har en bred förankring för energipolitiken i . Det var därför väldigt många som blev förvånade när alliansregeringen bröt upp den blocköverskridande energiöverenskommelse som Socialdemokraterna och haft ända . Det var ett system att hålla långsiktighet i politiken. Om det nu är så att högerpartierna har gjort den bedömningen att det finns ett brett folkligt stöd för att förändra energipolitiken finns det ändå två frågor som jag tycker förvånar och som jag skulle vilja ha svar på av majoritetsföreträdarna här . Om man nu ville ändra energipolitiken, varför bjöd man inte in de övriga partierna? (: måste jag faktiskt varna. Om inte kommer fram till vad betänkandet handlar om blir vi tvungna att bryta. Det handlar alltså om skadeståndsansvar.) Skadeståndsansvar handlar om en situation när det inträffar en olycka. Skadeståndsansvar handlar om att det uppstår ett problem där frågan om ersättning för dem som drabbas av en olycka är aktuell. Därför är energipolitiken en central bakgrund till frågan om skadestånd. betänkande 29 handlar om den nya energipolitik som regeringen tänker genomföra. (: Det är skadeståndsansvaret det handlar om.) Ja, precis. Skadeståndsansvaret är en central del i den nya energipolitiken. Jag tycker att det är lite märkligt att inte frågan om skadeståndsansvar har fått samma mediala intresse som tillståndsfrågan, som har behandlats tidigare här . Om det är någonting som verkligen handlar om subventioner är det just skadeståndsfrågan. Betänkande nr 29 handlar väldigt konkret om vem som ska betala när en olycka är framme. Att en olycka lätt kan hända har vi sett exempel på när ett antal aktivister från tog sig in på Forsmarks inhägnade område med hjälp av en stegbil. Det kunde ha varit någon annan som gjorde det än i en fredlig aktion. Det kunde ha varit i andra avsikter. Då hade vi haft en skadeståndssituation. Jag besökte Forsmark för precis sedan och påpekade då för säkerhetspersonalen det orimliga i att det kan vara tillåtet för en privatperson, vem som helst, att köra fram ett tungt fordon från reaktorn. Det är inte acceptabelt med tanke på riskerna. Eftersom regeringen i det här betänkandet har valt att leka med orden tycker jag att det förtjänar att uppmärksammas. Man använder sig av formuleringen obegränsat ansvar. Det är en nyckelformulering som man har valt att hänga upp hela resonemanget på. Genom att tala om det obegränsade ansvaret tror man att man ska kunna dupera medborgarna. Till och med i betänkandetexten alltså inte i propositionen, utan i betänkandetexten avstyrker man motionsförslag från borgerliga ledamöter om att kärnkraftsbolagens ansvar skulle omfatta alla de negativa hälsoeffekter som kan uppstå och att ett fullt ansvar ska gälla för alla skador på miljön. Man hänvisar i texten till att ett obegränsat ansvar råder. Vad är då ett obegränsat ansvar i praktiken? Där kommer vi , fru talman, fram till propositionen. Det är nämligen vad betänkandet handlar om. Det handlar om att fastställa vad ett obegränsat ansvar är. Regeringen har valt att fastställa det obegränsade ansvaret till ett maximalt belopp om . Det är vad jag kallar att leka med ord. Det ekonomiska ansvaret vid en radioaktiv olycka höjs alltså från dagens 3 miljarder till 12 miljarder. Beloppet 3 miljarder betraktades inte som ett obegränsat belopp när det fastställdes . Men ska alltså 12 miljarder ses som ett obegränsat belopp. Det är lite fascinerande med tanke på värdeutvecklingen. Genom att använda formuleringen obegränsat ansvar kan man fortsätta att hävda att ny kärnkraft inte ska subventioneras. Men är det verkligen sant att det inte är en subvention att sätta ersättningstaket vid en olycka så här lågt? Det kan hända att några av er protesterar och tycker att 12 miljarder ändå är väldigt mycket pengar. Då kan jag berätta för er att enbart den nya inneslutning som man håller på att projektera för att ersätta sarkofagen i Tjernobyl i de grova kalkyler som är gjorda är beräknad att kosta minst 100 miljarder. Enbart där räcker inte 12 miljarder särskilt långt. Frågan om skadeståndsansvar har aktualiserats i en annan olycka som jag tycker att man kan jämföra med. Jag tänker på BP:s oljeborrplattform som exploderade i . Trots att BP är ett av de rikaste företagen i världen diskuteras nu om denna olycka kanske innebär att bolaget går i konkurs. Miljarderna rullar rätt fort när det väl sätter fart med sådana saker. Många i tycker att och hans administration har reagerat väldigt långsamt och att han har gått alldeles för försiktigt fram mot BP. Det är i förhållande till vad vår regering nu föreslår rena tornadon. Jag antar att de skulle gapskratta i om de såg vad vi håller på med här. Det är en liten spargris med ynkliga 12 miljarder när man vet att olyckor vid kärnkraftverk kostar hundratals miljarder. Min ambition med det här anförandet, vilket jag börjar förstå att jag inte får tillåtelse att ägna mig åt, var att jag skulle försöka få ledamöterna att få lite kunskap om och en lite bättre bild av vilka kostnader en olycka handlar om. Det är ju när det inträffar en olycka som lagstiftningen ska tillämpas. Självklart hoppas vi alla att det inte ska inträffa en härdsmälta. Ingen skulle vilja se en allvarlig olycka i ett kärnkraftverk vare sig här eller någon annanstans i världen. Men det har redan hänt ett antal gånger. Åtminstone känner vi till två gånger i och en gång i . Vi vet med ganska stor säkerhet att det har inträffat ytterligare två gånger i fastän vi inte har korrekt information om det. Man måste konstatera att sannolikheten för att en skadeståndssituation kan inträffa vid en sådan olycka inte är noll. Jag förstår att jag måste hoppa över en del delar av mitt anförande eftersom fru talmannen inte kommer att tillåta mig att berätta om vad en olycka innebär. Jag hoppar vidare i min text. Jag nöjer mig med att säga att vi från sida och från den rödgröna sidan fört fram ett förslag om att vi i borde tillämpa en lagstiftning för de grupper av företag det handlar om som driver kärnteknisk verksamhet i vårt land. Det är ungefär en lagstiftning motsvarande den som finns i och . I den lagstiftningen använder man sig av någonting som kallas för ansvarsgenombrott. Vi menar att dessa företag, , Ringhalsgruppen och Forsmarksgruppen, i huvudsak har tillgångar i sina verksamheter. Det är tillgångar som vid ett olyckstillfälle självfallet blir värdelösa. Regeringen föreslog att man ska ha någon form av säkerhet som måste finnas fri från anläggningarna för att de ska ha något värde efter en olycka. Vi menar att ägarna slipper alldeles för billigt undan eftersom de kan ta ut resultatet ur verksamheten utan att riskera något annat än de 12 miljarder som de måste säkerställa. Därför vill vi ha ett ansvarsgenombrott som gör att ägarna, Fortum, , Eon och även de kommuner som äger små delar i reaktorerna, är medvetna om detta och får en korrekt ekonomisk kunskap om vad det är de faktiskt riskerar. En sak i propositionen som vi tycker är särskilt problematisk är att regeringen begär att ska ge regeringen möjlighet att ägna sig åt en återförsäkringsverksamhet. Där tycker vi att ni föreslår ett brott mot era egna regler. Ni har ju sagt att ny kärnkraft i vårt land inte ska få byggas med subventioner. Men om man tittar på hur begreppet subvention definieras, till exempel hur WTO, EU med flera definierar det, ser man att det stämmer väl överens med den typ av verksamhet som återförsäkringsverksamhet innebär. Det skulle av dem klassas som en subvention. Jag tycker att ni är väldigt splittrade och otydliga i ert budskap. Ni vill skapa förutsättningar för den som så önskar att bygga nya reaktorer på de ställen där vi har reaktorer utan subventioner som ni i betänkandet föreslår en självklar och tydlig subvention. Värdet av den är naturligtvis svårt att beskriva. Jag hade velat få tillstånd av talmannen att hålla en längre föreläsning för att försöka få er att förstå vilka värden det handlar om. Jag tycker att det skulle vara intressant för er att förstå mer grundligt att 12 miljarder är en mycket liten summa. Det har nämnts av att tio gånger detta är 1 200 miljarder. Det är en kostnad för Tjernobyl. Man ska komma ihåg att det fortfarande handlar om en kostnad som förutsätter att samhället går in och tar personalkostnaderna för räddningspersonal och för städningspersonal, alltså de 100 000 ur militär personal som man tog in för att göra de arbeten där man inte kan använda civil personal. Den kostnaden ligger utanför detta. Jag skulle kunna beskriva för er hur detta fortfarande kostar samhället i oerhört stora pengar . Därför representerar även belopp på över 1 000 miljarder bara delar av de kostnader det handlar om. Jag tycker därför att ni är naiva när ni känner er nöjda med ett förslag där man har så oerhört låga belopp. Det finns ingen som helst relevans mellan beloppet på 12 miljarder och den verksamhet det handlar om. Om detta hade varit en privat verksamhet där någon privat skulle ge en garanti skulle man aldrig någonsin ta en sådan risk. Riskpremierna brukar vara kopplade till vad den eventuella olyckan kan tänkas kosta. Jag yrkar bifall till reservationerna och avslag på förslaget i betänkandet. 195 (): I civilutskottets betänkande med rubriken ökat skadeståndsansvar föreslås att i enlighet med regeringens proposition ska godkänna ändringsprotokoll till om skadeståndsansvar på atomenergins område och dess tilläggskonvention. Konventionerna innehåller grundläggande regler om ansvaret för skador vid radiologiska olyckor. För att ska klara de åtaganden som följer av de internationella reglerna föreslås att ska anta en ny lag om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor som ska ersätta atomansvarighetslag, precis som påpekade här tidigare. Innan jag säger något mer om den svenska lagstiftningen kan jag påpeka att jag inte tänker ge mig ut i det faktafelsträsk som befann sig i. Jag ska i stället föröka belysa hur regelverket är tänkt att fungera, och jag börjar med att nämna grundläggande principer. För det första: Ansvaret för atomskador är strikt, det vill säga oberoende av eget vållande. För det andra: Ansvaret kanaliseras till anläggningshavaren, vilket innebär att exempelvis huvud- och underleverantörer inte kan bli ersättningsskyldiga för att ha vållat en radiologisk olycka genom fel eller försummelse vid tillverkning av olika komponenter i anläggningen. Detta innebär att något produktansvar inte kan aktualiseras och att anläggningshavaren blir helt och fullt ansvarig gentemot skadelidande. För det tredje: Ansvaret är som huvudregel begränsat, vilket regeringen och så här långt även majoriteten i civilutskottet har valt att göra avsteg från genom att föreslå att det införs ett obegränsat skadeståndsansvar. Detta har blivit möjligt genom de internationella regler som nu väntas tillträda. För det fjärde: Ansvaret ska vara täckt av en försäkring eller garanteras av annan ekonomisk säkerhet. Ändringarna i och tilläggskonventionen innebär i sig en väsentlig höjning av ansvarsbeloppen. En viktig och central del i den nya lagstiftningen är att det införs ett obegränsat ansvar för innehavare av kärntekniska anläggningar, vilket också har berörts vid ett antal tillfällen i näringsutskottets kärnkraftsdebatt . Ansvaret ska finansieras upp till vissa angivna nivåer, och jag tänker inte beröra dessa nivåer närmare nu eftersom det har nämnts här tidigare. Men det finns redan inledningsvis skäl att framhålla att det är positivt att lagstiftningen beträffande radiologiska olyckor harmoniseras och att , förutom och , blir en av de konventionsstater som utnyttjar möjligheten att införa ett obegränsat skadeståndsansvar. Om en ekonomisk säkerhet inte finns eller är otillräcklig ansvarar konventionsstaterna antingen själva eller på vissa nivåer gemensamt för att täcka anläggningshavarens ansvar. Visserligen är frågan om att ställa en ansvarsförsäkring eller annan säkerhet straffsanktionerad, men om det skulle vara så finns det ett sekundärt andrahandsansvar. Sammantaget innebär ändringarna att den garanterade och för anläggningshavarnas vidkommande finansierade ersättningen i händelse av en radiologisk olycka höjs från upp till ca . Lagförslaget innebär också att statens återkravsrätt gentemot anläggningshavarna blir obegränsad. Finansieringskraven kan jämföras med dem i , men man kan också se finansieringskravet på 12 miljarder i mot bakgrund av att den totala installerade effekten i är mer än dubbelt så hög som i . Det har lett till bedömningen att det inte är motiverat att bestämma ett högre finansierat ansvarsbelopp än 12 miljarder i . Dessutom tillåter den tyska aktiebolagsrätten, till skillnad från svensk rätt, ansvarsgenombrott genom en koncern. Det har i lett till ett särskilt solidaritetsavtal mellan alla ägarbolag i den tyska kärnkraftsindustrin. De valda nivåerna när det gäller anläggningshavarnas finansiering av skadeståndsansvaret har föregåtts av en noggrann avvägning mellan risker och kostnader förknippade med en stor olycka och den låga sannolikheten för att en radiologisk olycka med svåra konsekvenser ska inträffa. Man kan anse att nivåerna är väl avvägda. Ett obegränsat ansvar för anläggningshavaren innebär i och för sig inte nödvändigtvis att skadelidande garanteras full ersättning i händelse av en radiologisk olycka med mycket allvarliga konsekvenser. Möjligheten att få ersättning beror naturligtvis också på bolagets ekonomiska ställning. Mot bakgrund av att de svenska anläggningshavarna normalt sett har begränsade ekonomiska ramar har regeringen föreslagit att en försäkring som syftar till att ersätta skador på byggnader, anläggningar, system, komponenter och anordningar av betydelse för säkerheten i kärnteknisk verksamhet inte ska få ha någon annan som förmånstagare än den som är tillståndshavare för verksamheten. Därmed kommer de medel som betalas ut genom försäkringen att gå till anläggningshavaren och inte till exempel till anläggningshavarens moderbolag. Detta innebär att ersättningsmedlen från försäkringen kan användas för att ersätta skadelidande i ett sammanhang med obegränsat ansvar för anläggningshavaren. Enligt de uppgifter som har lämnats till har egendomsförsäkringarna legat i spannet . Den viktigaste fördelen med det obegränsade skadeståndsansvaret är att de skadelidandes anspråk på skydd inte tillgodoses enbart genom den garanterade nivån på ansvarsförsäkringen eller motsvarande säkerhet utan även genom möjligheten att få ersättning från anläggningshavarens tillgångar i övrigt, till skillnad från vad påstod här tidigare. En egendomsförsäkring som anläggningshavaren tecknar för att kunna ersätta skador på reaktoranläggningen får just därför, precis som jag sade, inte ha någon annan förmånstagare. På det viset omöjliggörs också att försäkringsersättningen betalas ut till något annat bolag eller på annat sätt undandras de skadelidande. De föreslagna bestämmelserna innebär att anläggningshavarna faktiskt i hög grad kommer att svara för de verkliga kostnader som en olycka kan orsaka. Av propositionen framgår just detta att kapitaliseringen inte är så hög. Den här regeln syftar till att motverka detta. Jag kan också nämna att det i atomansvarighetslagen finns ett lagrum, vilket berördes tidigare under debatten, där det föreskrivs att ersättning av statsmedel bereds enligt grunder som fastställs i särskild lag om den sammanlagda ersättningen enligt atomansvarighetslagen inte räcker till full ersättning för skadan. I den proposition som vi behandlar nu föreslås ingen motsvarighet till denna bestämmelse. Regeringen hänvisar till att Lagrådet har ifrågasatt om den motsvarande bestämmelse som fanns i lagrådsremissen var nödvändig och vilken funktion den var avsedd att fylla. Vidare påpekar regeringen att , precis som Lagrådet har framhållit, även utan en sådan bestämmelse kan besluta att ytterligare ersättning av statsmedel ska kunna beredas till skadelidande om det vid en händelse av katastrofkaraktär skulle visa sig att den ersättning som ska betalas ut enligt den nya lagen inte är tillräcklig för att fullt ut ersätta de skadelidande. Detta blir då den yttersta garantin för att de skadelidande ersätts fullt ut. Slutligen när det gäller frågan om ansvarsgenombrott i koncernförhållande kan man säga att frågan egentligen är om detta är möjligt enligt svensk aktiebolagsrätt. När man talar om ansvarsgenombrott i ett aktiebolag menar man normalt att styrelsen på någon ansvarsgrund görs ansvarig för bolagets förpliktelser. Sådana förpliktelser är av naturliga skäl ofta skulder. I detta sammanhang handlar dock frågan inte om styrelsernas ansvar utan om ett mycket mer långtgående ansvarsgenombrott som i så fall skulle handla om aktieägarnas ansvar. Detta skulle naturligtvis vara ett avsteg från den grundläggande aktiebolagsrättsliga principen att aktieägarna inte är personligen ansvariga för bolagets skulder. Varken atomansvarighetslagen eller den nya föreslagna lagen innehåller någon bestämmelse om ansvarsgenombrott. Detta har också prövats av , som också har hänvisat till ett antal tidigare utredningar där man har kommit fram till att det inte är aktuellt att införa någon sådan bestämmelse om aktiebolagsrättsligt ansvarsgenombrott för att säkerställa anläggningshavarens ekonomiskt obegränsade ansvar. Jag yrkar bifall till förslaget i civilutskottets betänkande, vilket innebär avslag på reservationerna. 196 () replik: Eftersom började sitt anförande med att prata om något faktafelsträsk som jag tydligen hade befunnit mig i är jag självfallet väldigt intresserad av att veta vad det skulle bestå av. Av anförande uppfattade jag att det eventuellt skulle handla om någonting som har att göra med att jag skulle ha påstått att det verksamhetsansvariga företagets försäkringar skulle kunna gå till ägaren. Något sådant har jag över huvud taget inte pratat om. Däremot konstaterade jag att det enligt vad jag har läst i betänkandet fanns ett faktafel i anförande när han sade att man höjer från 6 till 15 miljarder. Man höjer från 3 till 12, och sedan ska konventionsstaterna själva stå för 3 till. Det är vad som står i betänkandet. För att kunna ställa följdfrågor är jag väldigt intresserad av vad det är för någonting i mitt anförande som skulle vara någon form av faktafelsträsk. 197 () replik: Det är naturligtvis inte för sent att läsa på. Jag skulle kanske inte rekommendera utskottsbetänkandet i första hand utan den gröna propositionen Kärnkraften ökat skadeståndsansvar. Det står lite mer text i den. Sedan var det fråga om vad som var fel. påstod att det obegränsade ansvaret var begränsat till 12 miljarder, men det är i sak fel. Det framgick av mitt anförande, men jag kan gärna beskriva det igen. När det gäller kärnreaktorer ställs det krav på finansiering upp till en nivå av 12 miljarder. Den finansieringen kan antingen bestå av en ansvarsförsäkring eller av att det ställs en annan säkerhet. För andra kärntekniska anläggningar ligger nivån på samma sätt på . Det obegränsade ansvaret innebär att man kan vända sig till anläggningshavaren och kräva ersättning utöver detta. I propositionen står det att regelverket också innebär att den garanterade ersättningen kan krävas ut av den skadelidande direkt från den som har ställt försäkringen.