prot · GX09134 · 2010-06-08 00:00:00 — Jag håller med om folkbildningens viktiga roll i , den som beskriver, men jag är mer angelägen om att slå vakt om folkbildningens frihet än vad interpellanten verkar vara. 83 (): Jag sade inte att är en myndighet. Jag sade att man i myndighets ställe fördelar pengar. Det är en viss skillnad. När det gäller folkbildningens frihet ska jag gärna ta en debatt med utbildningsministern. Jag har jobbat med det så länge att jag vet vad det handlar om. Utbildningsministern gör detta till en diskussion om folkbildningens frihet när det i själva verket handlar om finansiering av folkbildning och skolverksamhet. Folkbildningen får pengar av staten även , och det är under folkbildningens frihet. Samma sak gäller lärarfortbildningen. Om regeringen säger att även lärare i folkhögskolorna får vara med i Lärarlyftet innebär det inte en inskränkning i folkhögskolornas frihet. Folkhögskolorna har lämnat en skrivelse till utbildningsministern och begärt att få vara med. Det är varken jag eller utbildningsministern som vet bäst när det gäller folkbildningens frihet utan folkhögskolorna, aktörerna, själva. När de inte räds att lämna in en skrivelse och begära att få vara med i Lärarlyftet blir det hela lite märkligt. Den diskussionen faller platt till marken. Om man som lärare får vara med i projektet väljer man fritt vilka kurser man går, och man väljer fritt om man vill avstå. Friheten finns således. Jag tror att det finns en annan bevekelsegrund. Jag har bett titta på hur mycket pengar som gått till Lärarlyftet. Utbildningsministern vill att 30 000 lärare ska vara med i projektet. har 11 000 deltagit. Det har alltså inte varit någon rusning, tyvärr får jag säga, för det är en bra satsning, och mycket pengar har avsatts till det. Föregående år förbrukades av pengarna. Jag menar därför att finansiering inte heller är något skäl. Likaså faller talet om frihet ganska platt till marken. 84 Utbildningsminister (): kommer vi till pudelns kärna. För är detta ett sätt att öka anslagen till folkbildningen. argumenterar för att statens medel i större utsträckning än ska användas till att fortbilda folkhögskolelärare. Då säger jag: Gör det inom de medel ni får. Nej, säger , vi vill ha det från andra medel än dem folkbildningen får, nämligen från det som och gymnasiet ska ha; det är där vi ska ta det. Då är det klart att det blir mindre över till och gymnasiet. Jag håller med om att inte allt har utnyttjats , men det måste vi försöka höja. Vi behöver fortbildning av grundskole- och gymnasielärare. Vi ska ta pengar till folkbildning från och gymnasiet, tycker . Det är där skon klämmer. Det vill jag naturligtvis inte göra. Det är klart att folkhögskolorna gärna vill vara med i Lärarlyftet om de slipper betala det själva. Det förstår jag också. Det är ett sätt att öka anslagen till folkbildningen. Jag har i och för sig inget emot det, men det måste vägas mot allting annat i statsbudgeten. I den budgetmotion som röstar för här i ingår inga ökade anslag till folkbildningen, noterar jag. Det finns inga sådana anslag. De förslag som argumenterar för, att folkhögskolelärarna ska ingå i Lärarlyftet, finns inte heller med i den motionen. står och argumenterar för något som de inte fullföljer när det kommer till kritan, för det kostar pengar. Detta är den andra interpellationen , herr talman och jag kommer att ha en lång rad där socialdemokrater står och argumenterar för ökade utgifter utan att redovisa hur det ska betalas. Det funkar inte. Man måste betala statens utgifter. Jag höjer gärna anslagen till folkbildningen den dag vi är överens om hur vi ska betala det. Men det finns inga förslag i denna kammare om att betala ökade anslag för fortbildningen. vill att kommunernas lärarlyft ska betala till folkhögskolan genom att ta pengar från och gymnasiet. Det säger jag nej till. De pengarna är avsedda att öka kompetensen i och gymnasieskolan. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2009/10:396 om Specialpedagogiska skolmyndigheten 85 Utbildningsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag kommer att vidta för att regeringsbeslutet om att inrätta Specialpedagogiska skolmyndigheten med huvudkontor i ska efterlevas. Jag delar inte åsikt att det skulle råda oordning i den specialpedagogiska myndighetsvärlden. Specialpedagogiska skolmyndigheten inrättades . Verksamhet från flera olika myndigheter slogs samman till en gemensam myndighet. Vi kan se tydliga samordningsvinster med detta. Samverkan mellan den statliga specialskolan, råd- och stödverksamheten och statsbidragshanteringen innebär ett bättre stöd för förskolor, skolor och huvudmän. När myndigheten inrättades beslutade regeringen att huvudkontoret skulle ligga i . Det gör det också . I är myndighetens centrala administration placerad. Generaldirektören och flera av myndighetens centrala chefer har arbetsplatser där. Specialpedagogiska skolmyndigheten är dock den i särklass största av alla våra skolmyndigheter. Myndigheten har över tusen anställda fördelade på flera regionala och lokala enheter i hela vårt land. Verksamheten bedrivs nära kommuner och i skolor, vilket innebär att myndigheten är spridd på många ställen. Myndighetens chefer på nationell nivå har därför behov av att resa mellan olika kontor och har arbetsplatser på flera orter. Jag anser alltså att regeringens beslut om myndighetens lokalisering efterlevs. 86 (): Jag kan instämma i av det svar som jag har fått från ministern. Med oordning menar jag inte att alla myndighetens över tusen anställda är i oordning, utan att det är oordning i förhållande till det beslut som regeringen fattade om att huvudkontoret skulle finnas i . Man fattade förhoppningsvis beslutet för att man såg att det fanns tillräckligt mycket kompetens i , eftersom de tidigare myndigheterna, som ministern nämner i sitt svar, fanns på plats med mycket kompetens. Till och med utredaren föreslog att huvudkontoret skulle ligga i . Att myndighetschefen har behov av att resa i landet är inget konstigt. Men finns bara 4 av de 13 nyckelpersonerna placerade i . Resten är utplacerade på andra ställen, trots regeringsbeslutet, där det står klart och tydligt var huvudkontoret ska ligga. Det i ministerns svar som jag inte kan instämma i gäller generaldirektören med flera centrala personer. tycker jag inte att vi ska gå in på enskilda tjänstemän i den här debatten, utan tala om hur man följer beslutet från regeringen. Följer man beslutet? Gör man det regeringen har sagt? Som sagt finns 4 av 13 nyckelpersoner i . När man fattar ett sådant här beslut skickar man en politisk signal och säger: Vi tycker att den här orten och den kompetens som finns där är viktig för utvecklingen av branschen och myndigheten. Man ger möjligheter för dem som har den kompetensen att utvecklas på sina arbetsplatser. Men dessutom ger man en signal till den lokala näringen att det kommer en aktör som denna kan dra nytta av. Det finns många näringsverksamheter som kan dra nytta av att man placerar ett huvudkontor på en mindre ort, till skillnad från till exempel , där det finns så många aktörer att det inte blir något ramaskri om man missar en aktör. Men om man missar en viktig aktör på en mindre ort missar man en hel del möjligheter för näringslivet och för tillväxten i kommunen. Det är därför jag har ställt och ställer frågan till ministern, herr talman: man fullföljt beslutet? Jag anser fortfarande att 4 av 13 nyckelpersoner med tillhörande tjänstemän inte är tillräckligt. 87 Utbildningsminister (): Får jag först berätta för lyssnarna vad Specialpedagogiska skolmyndigheten gör. Det är en myndighet som består av skolor som har undervisning för de elever som har det allra svårast i . Det är elever som har många funktionshinder . De kan vara synskadade, hörselskadade, rörelsehindrade och utvecklingsstörda i olika kombinationer. Det är de elever som är skörast och har de allra största behoven. Skolverksamheten bedrivs på massor av skolor runt om i . Huvudkontoret ligger i , men skolorna drivs runt om i . Jag hade förstått interpellanten om han varit bekymrad över att det är för få lärare i skolan. Men interpellanten är bekymrad över att det är för få som jobbar på huvudkontoret. Jag förstår inte den utgångspunkten. Jag skulle vara tacksam om huvudkontoret knappt behövdes. Det är skolorna som är det viktiga, inte huvudkontoret. Men eftersom interpellanten ändå frågar om huvudkontoret kan jag berätta att det under den gamla verksamheten som bara fanns i , när det var två olika myndigheter, fanns 130 anställda i . är det 142. Det är fler som jobbar i i Specialpedagogiska skolmyndigheten än det var under den föregångare som fanns under den socialdemokratiska regeringen. Jag kan inte säga att jag är nöjd med det. Jag tycker egentligen att det borde vara så få som möjligt på huvudkontoret och så många som möjligt ute på skolorna bland eleverna. Att interpellanten mer bekymrar sig över byråkraterna än över lärarna förvånar mig något. Totalt sett är det 70 personer som tillhör huvudkontoret. Det är utspritt på nio ställen. Men 40 av de 70, mer än hälften av det som är huvudkontoret, finns i . Den andra tyngre klossen med 19 anställda finns i , där många av skolorna finns. Man måste förstå den verksamhet som Specialpedagogiska skolmyndigheten har. Det är skolor med elever och undervisning som finns på en lång rad platser i . Den viktiga verksamheten sker inte på huvudkontoret. Huvudkontoret bör utifrån min utgångspunkt vara så litet som möjligt. Det är ute i regioner och på skolor som verksamheten ska bedrivas. Man behöver självklart ett huvudkontor. Jag kan konstatera att den absoluta lejonparten av de anställda jobbar i , precis som regeringens beslut var. Jag förstår inte debatten. 88 (): Jag ska förklara det för ministern. Anledningen till att det finns några flera anställda på kontoret i är att man flyttade ett regionkontor från till . Därför blev merparten där med en minskning av de strategiska tjänster som egentligen skulle tillhöra huvudkontoret. Man annonserar till och med strategiskt viktiga tjänster på annan ort än . Jag sade från början att det handlar om hur man efterlever ett beslut från regeringen. Jag har inte nämnt hur myndigheten jobbar i övrigt. Det är just det beslut regeringen har fattat som jag granskar i det här fallet. Jag kan förstå om ministern vill gömma sig bakom hur många anställda som jobbar i myndigheten och var de finns eftersom man inte har följt det beslut som regeringen fattat. Det är solklart när man ser på hur sammansättningen är. Jag är intresserad av huvudkontoret eftersom en sådan aktör på marknaden är väldigt viktig i en liten kommun och även för den lokala näringen i kommunen. Jag är förstås engagerad i frågan om man går miste om förväntade inkomster från en sådan myndighet. Ni i regeringen har inte bara fattat beslut som inte efterföljs, utan ni har helt och hållet glömt vad regionalpolitik är för någonting. Ni har aldrig jobbat med regionalpolitik. När ni fattade beslutet trodde jag att man skulle kombinera en kritisk massa med tillräckligt mycket kompetens med ett beslut att placera ett kontor där. Man skulle äntligen kombinera nytta med att det finns kompetens på plats. Tyvärr efterlevs inte beslutet. Om det nu är så att man inte vill ha något huvudkontor borde man inte ha fattat beslut om det. Man kunde ha hoppat över det. Man kunde ha sagt: Vi har en myndighet som finns på 19 ställen i landet, och myndigheten får själv förfoga över var den tycker att det är mest lämpligt att placera de funktioner som man har. Man kunde ha fattat ett sådant beslut i stället för att göra som ni nu har gjort, nämligen att fatta ett beslut som inte efterlevs. Det kan jag konstatera. 89 Utbildningsminister (): Det är en mycket grov anklagelse som interpellanten riktar mot Specialpedagogiska skolmyndigheten, att den inte efterlever regeringens beslut. Den är felaktig, och den är ogrundad. Om man tittar på det som kallas för huvudkontor är det 70 personer som tillhör det så kallade huvudkontoret inom den Specialpedagogiska skolmyndigheten. Av de skäl jag beskrev finns delar av huvudkontoret utspridda med sina funktioner över hela landet, på nio olika platser. Trots att 70 personer är utspridda på nio platser är 40 av dem lokaliserade i helt enkelt för att det är den centrala placeringen av huvudkontoret, men alla sitter inte där. Jag vet inte om tycker att jag som utbildningsminister ska gå ut och säga åt generaldirektören att den här personen som sitter i nu måste flytta till . Jag vet inte riktigt vad interpellanten är ute efter. Huvuddelen sitter i , men verksamheten är utspridd därför att man har verksamhet över hela . Jag vet inte riktigt vad interpellanten tycker att jag ska göra. De följer beslutet, men de har också filialer runt om i . Ska vi lägga ned dem så att alla ska sitta i för att ska få skatteintäkter utan hänsyn till att barnen i skolorna får sämre undervisning? Vad är det vi ska göra? 90 (): Om det är som ministern nu påstår att verksamhet som tillhör huvudkontoret behövs på flera olika ställen var det ett stort misstag av regeringen att fatta beslut att placera kontoret på ett ställe. är det så att de nyckelpersoner som i praktiken på varje myndighet tillhör och betecknas om en del av huvudkontoret inte finns på det ställe där regeringen fattat beslut om att huvudkontoret ska vara. Om det nu är så att myndigheten har verksamhet av en sådan karaktär att man inte kan vara på ett ställe borde man inte ha fattat ett sådant beslut. Det är då olyckligt att regeringen har fattat ett beslut som myndigheten har svårt att efterleva och förverkliga. Det är synd att regeringen fattar sådana beslut som myndigheten inte kan leva upp till. 91 Utbildningsminister (): Interpellanten får i så fall väcka en motion att vi inte ska ha ett huvudkontor i . Det måste vara slutsatsen om interpellanten tycker att det var ett dåligt beslut. Vi har fattat detta beslut, och det efterlevs. Huvuddelen av personalen sitter i . Verksamheten är spridd så en del sitter också på andra håll i landet. Men den absoluta huvuddelen, 40 av 70, sitter i , och de övriga är utspridda på åtta andra platser. Den absoluta bulken finns i . Det är fler anställda på Specialpedagogiska skolmyndigheten i än vad det var under den socialdemokratiska regeringen. Men det är tydligen inte nog. Det är inte eleverna som ska stå i fokus utan lokaliseringsorten. Jag beklagar det. Jag debatterar så gärna undervisningskvalitet när det gäller Specialpedagogiska skolmyndigheten. Men exakt var administrationen ska sitta är inte en huvudfråga som denna riksdag bör bry sig om. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2009/10:425 om körkortsutbildning för gymnasieelever 92 Utbildningsminister (): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att gymnasieskolor också i fortsättningen ska kunna erbjuda elever körkortsutbildning. Det är samma fråga som ställde och mitt svar blir därför likartat. Jag vill med en gång säga att jag i denna fråga har samma uppfattning som tidigare socialdemokratiska skol- och utbildningsministrar. En allmän körkortsutbildning är inte en uppgift för gymnasieskolan. Frågan är nämligen inte så enkel som vill göra gällande, och omständigheten att yrkesutövare kan behöva körkort för att förflytta sig mellan olika arbetsställen är inte skäl nog för att körkortsutbildningen måste ske i gymnasieskolan. En arbetsgrupp inom behandlade alltså under den socialdemokratiska regeringen frågan om det är möjligt och lämpligt att införa körkortsutbildning i gymnasiet utöver den yrkesförarutbildning som finns inom fordonsprogrammets transportinriktning. Gruppens slutsats var att en generell körkortsutbildning i gymnasiet skulle kräva svåra ställningstaganden i en rad avseenden och få konsekvenser på många samhällsområden. Samhällsekonomiskt måste kostnaden för körkortsutbildningen ställas mot andra viktiga reformbehov. Utrymmet i gymnasieskolans program på schemat är begränsat och en körkortsutbildning tar utrymme från andra viktiga ämnen och kurser. Därutöver skulle en väl fungerande privat körskolemarknad i hög grad påverkas negativt. Vidare måste trafiksäkerhetsaspekterna beaktas. De yngsta förarna står för en stor andel av trafikolyckorna. Genom val av program, inriktning och kurser formar gymnasieskolans elever sin studieväg efter sina behov och intressen. Om körkortsutbildning erbjuds som en del av gymnasieskolan kan utgångspunkten för elevens val komma att ändras. Många elever kan lockas att välja körkortsutbildning före andra viktiga kurser för att slippa kostnaden för det körkort som de ändå tänkt skaffa under eller efter gymnasietiden. Det vore olyckligt om privatekonomiska faktorer ska styra elevernas val av utbildningsinnehåll i gymnasieskolan. Man kan misstänka att det är just den effekten som skolor hoppats på när de i sin tidigare marknadsföring erbjudit gratis eller subventionerad körkortsutbildning. Jag instämmer i Regeringsrättens bedömning i domen (RÅ 2009 ref. 96) som innebär att körkortsutbildning utöver yrkesförarutbildning inte ingår i gymnasieskolans uppdrag. Jag har därför ingen avsikt att verka för att förändra rådande förhållanden avseende möjligheten att bedriva körkortsutbildning i gymnasiet. 93 (): Jag får tacka ministern för svaret. Som ministern nämnde på slutet utgår min interpellation från den konsekvens av Regeringsrättens dom som handlar om körkortskurser i gymnasieskolan. Domen handlar om en ansökan från en fristående gymnasieskola om rätt att anordna en körkortsutbildning inom ramen för en bidragsberättigad gymnasieutbildning som en del av elevens fria val. Skolinspektionen hävdar att detta inte är möjligt. Regeringsrätten har haft samma uppfattning. Kommunerna har tolkat detta som att det över huvud taget inte är möjligt att ordna körkortsutbildning, trafikutbildning eller vad man nu vill kalla det. Det är möjligt att jag har varit otydlig i den fråga som jag tidigare ställde till ministern. Även om ministern tycker att detta inte är så enkelt känns det som att man gör ett problem av någonting som inte borde vara ett problem. I vår kommun hemma i har vi gett eleverna möjlighet att få tio körlektioner och teoriundervisning. Den trafikkursen är en mycket bredare och djupare kurs än enbart en kurs för kunskaper som motsvarar ett körkort. För att få körkort måste sedan eleven själv bekosta och avlägga kunskaps- och körprov för inspektörer. Om vi ska få våra ungdomar att över huvud taget stanna kvar i våra kommuner och söka jobb i glesbygdskommuner som den som jag kommer ifrån är det jätteviktigt att vi stöttar dem. De måste verkligen få möjlighet att söka jobb hos oss. I våra trakter kan det vara avgörande om man har körkort eller inte för att kunna söka ett jobb. Om man lägger in denna kurs i ett individuellt val innebär inte trafikutbildningen något ökat samhälleligt åtagande inte som jag kan se i alla fall. Om eleven väljer detta program är det ju något annat program som faller bort i stället. I de skolor där denna utbildning har förekommit som individuellt val har av eleverna valt kursen, naturligtvis till glädje för både elever och lärare som får ta del av det hela och även för föräldrar. Om man lägger kursen inom det individuella valet uppkommer inget ökat samhälleligt åtagande. Kursen är bredare och djupare än enbart kunskaper motsvarande ett körkort. En stor del av eleverna har valt kursen där valmöjligheten har kommit. Hos oss är det alltså en ganska stor andel elever. Det är endast körskolorna som har behöriga lärare i ämnet. Alltså är det bara de som omfattas av detta. Den konkurrens som ministern berättar om i svaret på min första fråga finns egentligen inte eftersom det är körskolorna som utövar undervisningen. Jag tycker att körkort måste betraktas som en bra medborgarkompetens. Ofta är det också en förutsättning för att man ska vara anställningsbar, åtminstone i våra kommuner där kollektivtrafiken inte är ett alternativ för att ta sig till och från jobbet. 94 Utbildningsminister (): Det råder nog något missförstånd någonstans. Interpellanten tycks mena att det finns något slags körkortskurs på gymnasiet som skulle kunna erbjudas alla. Men någon sådan kurs finns inte. Inom ramen för yrkesförarkursen på fordonsprogrammets yrkesförarutbildning ingår B-körkort i utbildningen. Men det är inte specifikt en gymnasiekurs, utan ingår alltså i en större yrkesförarutbildning. Interpellanten tycker att man ska ha körkortsutbildning på gymnasiet. Det kan man så klart tycka och föreslå. Det är en mycket stor kostnad för samhället, bland annat för de körskolor som ska anlitas och bedriva detta. Samhället måste stå för den kostnaden. Det vore ju bra om det fanns föreslaget och finansierat i något budgetförslag från Socialdemokraterna. Då skulle vi kunna ta upp det. Men just nu är det den fjärde interpellationen på raken som jag står här i kammaren och svarar på där olika socialdemokraterna kräver den ena utgiften efter den andra utan att det finns några förslag på hur det ska betalas. Jag menar att det måste finnas gränser för skolans ansvar. Skolan är en institution där elever ska lära sig en rad saker inför vuxenlivet. Vi har bristande resultat i läsning, i skrivning, i matematik och i naturvetenskap. Vi har för låga resultat i fysik, kemi och biologi. Vi har en lång rad brister. Innan vi säger att skolan ska fixa precis alla samhällsproblem och detta med resurser och tid som jag antar ska tas från det som skolan sysslar med i övrigt bör vi tänka efter. Jag är också uppvuxen i en glesbygd. I princip tog vi väl alla körkort, men inte gjorde vi det i skolan! Vi fick ta det vid sidan av. Det har väl alltid funkat så. Jag tycker inte att det är något stort problem att det funkar så också i fortsättningen. Om man däremot stoppar in också detta uppdrag i skolan så att den ska fixa även detta blir det för mycket. Ni måste klara av att sätta gränser för vad skolans åtaganden ska vara. 95 (): Jo tack, också jag har varit skolpolitiker hemma i kommunen så jag vet nog att skolan är en arena och ett område där många vill vara med på banan. Det handlar om information och utbildning och allt vad det innebär. Detta är Skolinspektionens tolkning av Regeringsrättens dom. De har tolkat det så att detta ska innefatta all undervisning, även om man vill lösa det själv. Ministern säger att vi ska finansiera detta, och det har även förts debatter tidigare här där vi har ofinansierade utgifter. Vi lägger 12 miljarder mer till kommunerna än vad regeringen gör, så nog tror jag att vi kan ta detta om det blir en ökad kostnad. Hemma i vår kommun har vi sett att det egentligen inte är en så himla stor kostnad. av våra elever har valt kursen och gjort den möjlig. Det är tio lektioner det handlar om, och det är en teoriutbildning. säger att de unga står för en stor andel av trafikolyckorna. Det om något är väl ett argument för att samhället ska ta hand om detta så att vi får mer utbildning i skolan. På så sätt kan vi minska olyckorna. Det blir ju inte färre olyckor bara för att eleverna får undervisning på trafikskolorna. Det sägs att den privata körskolemarknaden skulle påverkas negativt. Det finns erfarenhet från orter där utbildningen har förekommit som tvärtom visar att den privata körskolemarknaden blir positivt påverkad eftersom fler ungdomar blir intresserade av trafikkunnande och körkort. Det är trafikskolorna som utför utbildningen, och inte lärarna på skolan. Trafiklärarna går in och gör det eftersom man köper tjänsten av dem. 96 Utbildningsminister (): Låt mig först bara kommentera det där med statsbidragen till kommunerna. Detta är märkligt. Socialdemokraterna säger: På grund av krisen tappar kommunerna intäkter. Därför behöver vi kompensera det. Sedan lägger man på ett belopp. Detta förstår jag. Regeringen ska också komma med förslag i valmanifestet, så får vi ser hur det ser ut. Men man kan inte använda samma pengar till en ambitionsökning. Dessutom ska det krisstöd som Socialdemokraterna föreslår bara utgå så länge krisen pågår.