prot · GX09134 · 2010-06-08 00:00:00 — Att oppositionen inte kunnat delta i valet på lika villkor är oacceptabelt. Som vid olika tillfällen påtalat är behandlingen av Birtukan Mideksa och den etiopiska oppositionen något vi i , EU och andra internationella forum inte får acceptera stillasittande. Den fredliga kampen för demokrati kräver vårt stöd, vilket också avspeglas i inriktningen på det svenska utvecklingssamarbetet i . har valen ägt rum. Även om man kan konstatera att allt förefaller ha gått lugnt till på själva så kan processen inför valet, mot bakgrund av det jag precis sagt, inte sägas ha levt upp till godtagbar internationell standard. EU:s valobservatörsmission har lämnat sin första preliminära rapport om valet. Den tar upp ett stort antal problem som funnits inför valdagen, bland annat ett krympande politiskt utrymme och att valprocessen inte varit tillräckligt transparent. Den slutliga rapporten kommer att publiceras först efter att rösträkningen är helt klar. Vi har från svensk sida betonat att det är helt centralt att den etiopiska regeringen säkerställer ett öppet och fritt klimat inför, under och efter valen. De långtgående problem som finns och som funnits inför valet, med framför allt ett begränsat politiskt utrymme, är något som vi kommer att ta upp med etiopiska företrädare, och vi kommer betona vikten av att EU följer upp detta i den dialog som förs med . Avslutningsvis kan konstateras att och har förbindelser som går långt tillbaka i tiden de första svenska missionärerna anlände till , och landet var första biståndsland då samarbetet inleddes . är ett av världens fattigaste länder och ett av största länder sett till befolkningen. Det finns ett stort och viktigt engagemang för folk i , ett engagemang som vilar på en övertygelse om att demokrati och respekt för mänskliga rättigheter är avgörande för landets utveckling. har därför en viktig roll att spela i och för att stödja landet i rätt riktning. Vi har anledning att noga analysera om vi har använt våra verktyg på ett effektivt sätt och se över hur vi inom EU och i det multilaterala samarbetet kan stärka våra ansträngningar för en positiv demokratisk utveckling i . Jag kan försäkra att vi oförtrutet kommer verka för att främja en demokratisk utveckling och för att stärka respekten för de mänskliga rättigheterna i på olika sätt och via olika kanaler. 139 (): Jag välkomnar biståndsminister svar. Jag tycker att det är positivt att vi kan stå här och ha interpellationsdebatten. vill jag inte minst för protokollet notera att interpellationen var ställd till utrikesminister , och han är inte här . Jag kan förstå att han har andra frågor att syssla med. Det handlar mycket om oljan, oljefyndigheter och utvinning av olja kopplat till . Jag beklagar att utrikesministern inte tagit den här kanske sista möjligheten att just diskutera här i kammaren. Det har inte heller funnits några större möjligheter till det under den här mandatperioden. Utvecklingen och situationen i länderna på både positivt och negativt hänger intimt samman med varandra. Där är biståndet en viktig del för att vara aktiv och påverka utvecklingen och ge stöd till befolkningarna. Men politiken innehåller fler delar än bistånd och de dialoger som kan vara kopplade till biståndssamverkan. Det hade varit välkommet om vi hade kunnat se mer av de delrapporter som kom inför det att beslutade att bidra till valobservationsstyrkan än vad som har framkommit . Vi kan ana det i det material som har lagts fram här. Vi vet att det var en förhållandevis liten styrka till en så stor befolkning och ett så stort land som . Jag känner att även om det finns många verbala uttryck över situationen som jag ofta kan förhålla mig positiv och instämmande till finns inte kraften underifrån eller verkandet för att det i realiteten ska ske en annan utveckling i . En fredlig kamp för demokrati i ska alltid välkomnas. Ett demokratiskt är av stor betydelse för befolkningen i sig själv men också för hela . Det är , och , som är aktuellt . Det är , som ofta finns i mediernas fokus och även på riksdagsledamöternas agenda. Det är allt fler som känner ett engagemang för Mideksas belägenhet. Ofta när jag träffar politiker och beslutsfattare från olika delar av världen hör jag att de känner till Birtukan Mideksas belägenhet och känner sympati. De är kanske också bekanta med att Amnesty har uttalat sig tydligt om att detta är ett fall som de har inkluderat i sitt arbete. Relationerna mellan uttrycken till stöd för Mideksa ger en splittrad bild när det gäller EU:s agerande. Det finns ändå andra överväganden. Det verkar finnas en bild och en analys som säger att man hellre låter vara som det är med den utveckling som sker än att ställa några större krav. Vi ser till exempel att biståndet från Europeiska unionen har ökat som problemen har förekommit, vilket även biståndsminister pekar på. När man väger av fängslandet av Birtukan Mideksa och begränsningarna av NGO:er väger inte stängningen av fria medier, den censur och även självcensur som finns i de kvardröjande medierna tillräckligt starkt. EU och en del av omvärlden gör andra överväganden och tror vilket är en felaktig tro, vill jag säga att man kan lösa en situation genom att passivt förhålla sig så som man ändock gör till premiärminister regering med det valfusk vi på olika sätt har kunnat se. Det krävs en mer aktiv politik för att kunna vända både , EU:s och omvärldens förhållande till . 140 Statsrådet (): Jag är glad att väckte denna interpellation. Det ger oss en möjlighet att nu efter det etiopiska valet diskutera den förvärrade situationen i landet. Redan efter förra valet fanns vissa inskränkningar och det, som jag ser det, oacceptabla förhållandet för oppositionen i landet. Vi får nu diskutera vilket dilemma detta ställer oss själva i. Det var därför jag bad utrikesministern om att få svara på interpellationen. Vi gjorde en sådan arbetsfördelning eftersom jag hade möjlighet att inför valen i inte bara tala med utrikesministern om de oacceptabla förhållandena utan också möta företrädare för oppositionen och försöka se hur vi bäst kan stötta den. Redan då fanns en stor nedstämdhet över förmågan att agera. Sedan har utvecklingen såvitt jag kan bedöma bara gått i fel riktning. har vi haft ett val. Det är upp till EU att lite grann analysera hur vi fortsatt ska hantera frågan. Jag skulle vilja säga att det även gäller oss i . Vi har en lång relation med , och jag kan bara fråga mig om vi tillräckligt väl har använt våra kanaler för att kunna påverka för att få samma värderingsgrunder och för att kunna verka för att Birtukan Mideksa ska komma fri, till exempel. Mitt svar är att vi inte verkar dela värderingarna. När jag tar upp frågorna med etiopiska företrädare kommer det till något som skulle kunna vara grälliknande situationer. Man vill inte acceptera det vi säger om att oppositionen måste få verka fritt och få rätten att samla sig och agera. Därför är jag glad att vi diskuterar frågan i kammaren. Jag delar engagemang men också hennes oro inför utvecklingen i . Frågan är var det ställer oss, med ett relativt stort bistånd och som biståndsgivare . Vi har via försorg i EU arbetat med hur vi ska kunna få EU att vara ännu starkare i sin kritik av utveckling i . Men här har jag också kunna konstatera, på plats i landet och i olika kontakter, att det tyvärr finns lite olika skolor för hur vi ska hantera och landets regering. Det är ett land med utbredd fattigdom, med många etniska minoriteter och med stor underutveckling. Hur ska då biståndet på bästa sätt kunna medverka till en god fattigdomsbekämpning och till ett ökat politiskt utrymme för olika krafter så att landet bättre kan komma till sin fulla potential? Detta är svåra frågeställningar. En del uppskattar president förmåga att hålla stabilitet i landet och ser kanske inte så mycket till behovet av en frisk och sund oppositions möjligheter att verka fullt ut. Detta ställer oss inför ett antal dilemman, fru talman, som jag är glad att vi kan diskutera i den svenska kammaren . 141 (): Jag kan känna en oro för EU:s förhållningssätt. Jag lyssnade på uttalanden som kom från efter valet. Det var inte vad jag hade förväntat mig, men det symboliserar ändå det jag inledningsvis försökte ge en bild av: EU har inte den kraften. Man är splittrad internt, man är försiktig och man gör andra överväganden av hur man vill se den politiska utvecklingen eller hur man vill se att den inte ska ta plats. Jag tycker att det är synd att EU inte använder sina gemensamma resurser. Jag tror att man måste vara lite mer öppen med detta. Vad är det för krafter som drar åt olika håll? Vilka länder är det som håller emot? Och vad är det som gör att man inte kan få en större debatt i landet med den diplomatiska kretsen närvarande i det etiopiska samhället? Det finns en tystnad. Vi känner till bakgrunden. I är begränsningarna för oppositionen oerhört starka. Det är mycket svårt att arbeta fritt egentligen kan man inte säga att det går att göra det. Men denna tystnad har också räckvidd hit till . Jag känner en ökad tystnad från dem som länkar oss mer dagligdags ned till . Det handlar om organisationer och myndigheter. Vi har kontakter och en lång tradition av relationer på många olika plan personliga och professionella. Men här finns en tystnad, och jag känner ett obehag inför att vi inte ens här kan ha den öppenhet som jag skulle vilja ha när det gäller utvecklingen. Därför är det välkommet att vi kan föra debatten här. Möjligtvis kan det inspirera och ge en del lite kraft att stå upp för det som jag tror att flera av oss har en gemensam syn på. Jag vill göra statsrådet uppmärksam på den bild som jag allt oftare möter när man diskuterar frågorna. Jag hoppas att vi gemensamt kan se till att detta inte biter sig fast. Då försvåras möjligheten att vara tydlig, och man ska vara tydlig gentemot en långvarig vän som är. Det är ett land som vi har långa relationer till, och ska man också kunna vara öppen och uppriktig och känna respekt för det som man för fram. Någonting ytterligare måste hända framöver i politiken i förhållande till eftersom vi ser att de framsteg som vi skulle kunna önska oss inte sker. En del pekar på att det finns byggnationer i . Det kan man visserligen se, men det kanske inte är det som är den dominerande bilden. Min bild är att Mideksa är en symbol. Hon är politiker. Kvinnliga politiker och MR-försvarare får inte alltid den uppmärksamhet som de genom sina gärningar kan förvänta sig att få. Vi vet genom rapporter, bland annat en som kom från , att kvinnliga MR-försvarare inte har samma stöd från omvärlden. Vi får inte riskera att hamna i en sådan situation. Birtukan Mideksa ska ha ett starkt stöd, men det ska vara ett stöd utöver det som vi verbalt uttrycker. Det måste underbyggas. Statsrådet har möjlighet att träffa ledare från den afrikanska kontinenten, både män och kvinnor. Jag tror på samverkan med dem. Jag tar gärna upp det när jag träffar kolleger från den afrikanska kontinenten. Jag tror att regeringen har väl så goda möjligheter att gå den vägen och söka samverkan jag upplever att det finns många som upprörs inte bara i med kolleger på den afrikanska kontinenten för att som ett steg se till att Mideksa släpps fri. 142 Statsrådet (): Jag försökte vara så öppen i mitt svar som jag någonsin kan just för att jag delar engagemang och oro för utvecklingen i och för vad det ställer för krav på oss och hur vi bör agera inom ramen för EU och inom ramen för vårt eget utvecklingssamarbete. Det är inte bara Birtukan Mideksa som får sina rättigheter kränkta. Vi har sett att trycket mot oppositionspolitiker inför, under och efter valen har hårdnat. Hon är en mycket lysande symbol som verkligen förtjänar att lyftas fram gång på gång i olika samtal. Vi har gjort det, och vi fortsätter att göra det. Hennes öde är väl känt. Jag har också träffat hennes partivänner för att på olika sätt ge vårt stöd. Jag tycker att det väldigt väl illustrerar situationen i landet. Vi har anledning att med gemensamma krafter, som också, fru talman, indikerar även från opposition med starkt Afrikaengagemang, fortsatt driva den här frågan och se till att det inte råder förtryck utan frihet och att det inte råder fattigdom utan möjligheter i , inte minst i där vi borde ha goda möjligheter att kunna påverka. 143 (): Jag vill avsluta med att säga att jag tycker att det är väldigt viktigt att vi här i kammaren har kunnat diskutera de här frågorna. Jag tror att vi får anledning att återkomma till . Det ska bli intressant att få se den slutliga rapporten från valobservationsmissionen. Jag hoppas att vi då kan stryka våra farhågor att närvaron på något sätt skulle kunna legitimera det som har skett. Jag kan inte se att valet var ett fritt och rättvist val. Det måste också framkomma i den här rapporten. Jag hoppas det finns en tydlighet där. Den måste också leda till slutsatser. Eftersom de har kunnat skymtas innan den slutligen kommer borde det redan nu finnas tankegångar och förslag på hur vi ska gå vidare när det gäller relationen med . Jag vill att den ska utvecklas på ett positivt sätt, men jag känner stor oro för under vilka förutsättningar vi ska kunna arbeta vidare på så många plan som möjligt med . När jag var i den senaste gången deltog jag i ett möte dit företrädare för oppositionen hade rest från stora delar av landet. Det var människor som jag inte kan namnet på, och jag kan inte alltid säga var de kom ifrån. Det var alldeles tydligt att de mötte olika former av övergrepp. Man kunde förlora sitt hus. Man kunde förlora sitt jobb. Man kunde drabbas av olika trakasserier. Detta är människor vars namn vi inte känner till. Vi vet att det också finns människor som har försvunnit och aldrig kommer tillbaka. Vi vet inte hur deras öde ändade. Det finns människor som är fängslade. För dem är Mideksa en symbol . Jag tycker att det är viktigt att på olika sätt lyfta fram henne för hennes egen skull, för hennes familjs skull och därför att hon har gjort och gör en stor insats för etiopierna. Jag tycker att vi har haft en bra diskussion. Jag tycker att det har kommit fram mycket information, men jag ser inte vilka steg som och regeringen vill ta ytterligare utifrån de erfarenheter vi har haft och efter valet. 144 Statsrådet (): När det gäller den analys vi gör inväntar vi nu den slutliga valobservationen. Vårt svenska utvecklingssamarbete och den strategi som styr våra relationer med har gradvis anpassats till den förändring som har skett i landet. Som indikerar står vi nu inför hur vi ska göra med det fortsätta utvecklingssamarbetet. Ska vi bredda och öka engagemanget? Eller ska vi på något annat sätt påverka och visa att vi faktiskt är rätt så besvikna över hur vårt samarbete med har fungerat? Det är därför som vi också har lagt mer och mer via helt andra kanaler än via den etiopiska regeringen. När det gäller synpunkten om valobservatörer vill jag nämna för kammaren att vi alltid har för vana att försöka få med svenskar i EU:s valobservationer dels för att Sida är väldigt skickliga på att hitta duktiga och dugliga människor, dels för att det ger oss adderad kunskap. Jag tror att det är fritt för ledamöter att vara med när Sida har den här typen av muntlig återrapportering. Jag vill passa på tillfället att marknadsföra den möjligheten eftersom det också är ett sätt att få förstahandsinformation från enskilda som har deltagit i denna viktiga mission. Låt oss återkomma. Jag är villig att fortsätta den här dialogen och redogöra för vilka steg vi tar när det gäller det svenska engagemanget i . Det handlar naturligtvis också om att se till att EU nu har en stark röst mot förtrycket och för mer frihet. Vi kan kanske med gemensamma ansträngningar få ett ökat fokus på de oppositionellas situation i , för de förtjänar absolut allt vårt stöd och definitivt ett bättre öde. Överläggningen var härmed avslutad. 22 § Svar på interpellation 2009/10:411 om statens stöd till jazzmusiken 145 Kulturminister (): har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att stödja och främja jazzens ställning i det svenska kultur- och musiklivet. Vidare har han frågat mig varför jag inte presterat ett enda förslag för att stärka jazzens ställning samt om jazzen i första hand ska förlita sig på kommersiella krafter för sin fortsatta överlevnad och utveckling. Det är bara som och jag debatterade jazzen i det svenska kulturlivet här i . Jag vill , liksom jag gjorde då, framhålla att jazzmusiken, liksom alla musikgenrer, omfattas av kulturpolitikens olika insatser. Jag framhöll vid den senaste debatten de förstärkningar som regeringen gjort på musikområdet vad gäller exempelvis ökade anslag till de fria grupperna och de regionala scenkonstinstitutionerna, inrättandet av Musikalliansen samt ökat stöd till centrumbildningarna. Jag konstaterade också att kulturbudgeten nu är större än vad den någonsin varit. Vid det förra interpellationstillfället hade utredningen om en nationell musikplattform tillsatts. Utredningens betänkande I samspel med musiklivet har varit ute på remiss, och regeringen beslutade att en ny musikplattform ska inrättas inom Statens musiksamlingar. Målet för denna verksamhet är att hela landet ska ha möjlighet att ta del av ett varierat musikaliskt utbud präglat av konstnärlig förnyelse och hög kvalitet. Myndigheten ska ha ansvar för och kompetens om musikens olika genrer även jazzen. Jag tycker att det i många sammanhang finns skäl att tona ned genrediskussionerna. Många av dagens unga musikutövare och musikkonsumenter har breda musikpreferenser som baseras på alla möjliga genrer. Statens stöd till musikområdet bör syfta till musikalisk mångfald och bredd och uppmuntra genreöverskridande samarbeten. Statens stöd till kultur- och musikområdet, liksom det stöd som kommer från landsting och kommuner, är vidare utformat på ett sådant sätt att det ska underlätta för sådana verksamheter som inte fullt ut kan klara sig på en kommersiell marknad. Det är därför vi tillsammans finansierar kulturpolitikens olika insatser. Men i vissa fall går det att kombinera kulturpolitiska insatser även med kommersiella framgångar. Det ska inte vara fult att tjäna pengar på sitt konstnärskap. Målet om mångfald inom musikområdet kommer också att vara en viktig utgångspunkt för den nya modellen för fördelning av statens stöd till regionala musikverksamheter som ska införas med början 2011. Jag vill avslutningsvis därför också lyfta fram landstingens och kommunernas ansvar för att vi även fortsättningsvis får ett brett och rikt musikliv i hela . 146 (): Tack, kulturministern, för svaret som dock tyvärr är lika tafatt och intetsägande som det jag fick ! Jag ställde tre konkreta frågor. På den första, om statsrådet har för avsikt att ta någon form av initiativ för att stödja och främja jazzens ställning i det svenska musiklivet, är svaret att det tänker hon inte göra. På min andra fråga, som handlar om varför statsrådet inte har levererat ett enda initiativ för att stärka jazzens ställning förbigår hon med tystnad svaret. Det kan jag förstå. Om man inte har gjort någonting vill man ju helst glömma det så fort som möjligt. Min tredje fråga, om statsrådet anser att jazzen i huvudsak ska leva på kommersiella villkor, besvaras med att det inte är fult att tjäna pengar på sitt konstnärskap. Men kulturministern, det måste gå att leva på sitt konstnärskap även för en jazzmusiker! Det tycks kulturministern inte ha kunnat ta till sig på något sätt. Jag nämnde i debatten förra gången, jag har upprepat det i min interpellation och jag kan gärna upprepa det på nytt att om man jämför olika musikgenrer ser man att operan har ungefär 30 gånger större stöd än jazzen. Uppenbarligen är kulturministern nöjd med det. Jag har inget emot stödet till operan, det är inte det som det handlar om, men jag förstår inte denna oerhörda obalans där den ena musikformen har 30 gånger mer stöd än den andra. Statsrådet låtsas som om ingenting har hänt och verkar vara tillfreds med situationen. Hon verkar inte vara ett dugg bekymrad över att det är så. Fler ungdomar söker sig just till jazzmusikerutbildningen, men regeringen har inte gjort någonting för att motsvara det intresse som finns hos svensk ungdom för att få en ökad möjlighet till engagemang och att utöva sitt konstnärskap. Det måste, kulturministern, kunna gå att leva på sitt konstnärskap även för en jazzmusiker. Det borde väl en kulturminister kunna ta till sig? Jag tycker att det är pinsamt att en kulturminister i stort sett bara levererar utredning på utredning och ingenting händer. När vi stod här senast och debatterade hänvisade kulturministern till en utredning som skulle komma . Den har kommit, den har remitterats och ingenting har hänt förutom att ministern möjligtvis säger: har jag gett ett nytt uppdrag för en ny utredning där man ska titta på en gemensam nationell musikplattform. Det är utredning på utredning. är svensk mästare i att leverera kulturutredningar av olika slag, men något stöd till jazzmusiken andas hon inte ens om i sitt svar. Det är tråkigt, tycker jag, för det finns ett starkt stöd för jazzmusiken. Det finns ett nätverk som kallas Svensk Jazz och som består av många olika organisationer, bland annat , Fasching med Jazz Fest, , Jazz i , Föreningen , föreningen i . Alla de förväntar sig naturligtvis att en kulturminister skulle visa någon form av uppskattning för deras arbete. Det har till och med i bildats ett nätverk från alla politiska partier, även statsrådets parti, som tycker att det är viktigt att lyfta fram jazzens ställning. Och statsrådets enda svar är: Jag har ett nytt utredningsuppdrag. Jag är säker på att kulturministern kommer att gå till historien som utredningskulturministern, och det är inte något vackert minne av kulturministern, men så kommer det att vara när vi nu gör bokslut för de här fyra åren. 147 Kulturminister (): Det här riskerar kanske att i vissa delar bli en upprepning, såväl när det gäller argument som utfall från sida, av den debatt vi hade . Jag har ingenting emot att bli förknippad med att vi haft en hel del utredningar. Vi har nämligen vågat göra skillnad, och det är mer än man kan säga om regering. Vi tyckte faktiskt att det var nödvändigt att göra en kulturutredning. Det var den första på kanske , åtminstone den första av betydelse. Vi tyckte att det var nödvändigt att se över museilivet. Vi tyckte att det var nödvändigt med en filmutredning. Vi tyckte att det var nödvändigt att avskaffa filmcensuren för vuxna och mycket annat. Vi tyckte att det var nödvändigt att se vad som ska hända när vi nu förändrar musiklivet och därmed också uppdraget för tidigare Rikskonserter. Inget av det här hade hänt under och hans regerings tid. Vi har fått mycket gjort, och jag skäms inte ett dugg för att man också behöver bra underlag för att förändra. Vi har dessutom kunnat öka budgeten i pengar räknat. Man kan gå till alla möjliga instanser som har räknat på detta och få det här bekräftat. Det är klart att det också har gynnat musiklivets entreprenörer och utövare. Självfallet är det så. Det går naturligtvis att rycka en och annan mening ur sitt sammanhang, som att jag säger att jag inte tycker att det är fult att tjäna pengar på sitt konstnärskap. Nej, det tycker jag inte. Men jag sade också vilket hade hört om han hade lyssnat i stället för att prata med sin kollega här att det finns flera områden inom kulturen som har svårt att klara sig av sig själva. Men många samverkar också med de så kallade kommersiella krafterna. Det är inget som helst fel i detta. Vad har då gjorts? Jag kan konstatera att Musikalliansen som har bildats nu har drygt 100 anställda, och var fjärde av dem har en ren jazzbakgrund. Det tycker inte jag är lite. Jag tycker att det är väldigt bra och någonting som vi kan vara stolta över. Vi kan också se att många hoppar mellan olika genrer. Det vet säkert med det uttalade intresse som han har för jazzen. Att ungdomar väljer att utbilda sig inom musikområdet och kanske också väljer jazzen ska vi vara glada över. Ungdomar är inte dumma.