prot · GX09136 · 2010-06-14 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för den 4, 7 och . 2 § Meddelande om frågestund vice talmannen meddelade att vid frågestunden skulle följande statsråd närvara: Justitieminister (), statsrådet (), statsrådet (), jordbruksminister () och miljöminister (). 3 § Meddelande om information från regeringen vice talmannen meddelade att skulle statsminister () lämna information från Europeiska rådets möte . 4 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositioner 2009/10:223 till socialförsäkringsutskottet /10:225 till näringsutskottet /10:230 och 231 till trafikutskottet EU-dokument KOM(2010)284 till finansutskottet 5 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2009/10:FPM90 Obligatorisk ursprungsmärkning av vissa importerade varor KOM(2005)661 till näringsutskottet 6 § Anmälan om inkommet protokollsutdrag från utskott vice talmannen anmälde att ett utdrag ur prot. 2009/10:35 i ärende om subsidiaritetsprövning av EU-förslag inkommit från arbetsmarknadsutskottet. 7 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2009/10:UbU23 betänkanden /10:FiU24 och FiU36 betänkanden /10:SoU22, SoU20, SoU25 och SoU15 betänkanden /10:UU18 och UU23 betänkande 2009/10:CU22 Föredrogs betänkande 2009/10:KU20 Granskningsbetänkande. 1 (): Jag ber härmed att till kammaren få anmäla riksdagsårets andra granskningsbetänkande från . kom det första, med den mer administrativa granskningen. har vi det betänkande som baseras på ledamöternas inlämnade anmälningar. För räkning anmäler jag därför formellt den årliga granskning som KU gör enligt regeringsformens 12 kap. 1 § av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Jag vill också anmäla att i de ärenden som rör den tidigare, socialdemokratiska regeringen har varken eller jag deltagit eftersom vi själva satt i den regeringen. Det är en svår och viktig uppgift att sitta i och fullgöra regeringsformens bestämmelser om granskning av regeringen. Uppgiften går ju ut på att så objektivt som möjligt granska regeringens tjänsteutövning. Men i detta finns det helt klart ett dilemma. Vi som riksdagsledamöter har självklart svårt att förhålla oss objektiva till personer som vi redan har en relation till, antingen för att vi ogillar dem eller gillar dem. Ja, vi kanske till och med har någon av dem som vår idol. Därför ställs det särskilda krav på oss. Det ställs krav på att inte se mellan fingrarna bara för att ärendet rör någon som vi ser som vår vän och till och med umgås med. Det ställs krav på att klara den konstitutionella rågången så att vi inte behandlar samma typ av ärenden olika bara för att det är olika partifärg på regeringsledamöterna. Det ställs krav på att inte heller ägna sig åt att bedöma det politiska innehållet i regeringens göranden och låtanden. Det får vi göra i andra sammanhang. Det vi ska göra är en formell granskning. Detta kan självfallet vara krav som är svåra att leva upp till, men den nuvarande borgerliga majoriteten i utskottet gör det för lätt för sig. Man tycker att det är rimligt och riktigt att kritisera den förra, socialdemokratiska regeringen för att den inte vidtagit åtgärder i ett ärende där vi inte ens har kunnat konstatera att det man skulle ha åtgärdat verkligen har hänt. friar man den moderate utrikesministern i två liknande ärenden där han i det ena fallet har förklarats jävig men inte i det andra. Man friar honom och menar att han inte i något fall skulle ha behövt vara jävig, och därför behöver man inte kritisera honom. Här menar jag att majoriteten inte klarar av att hålla integriteten i sitt uppdrag. Intrycket från tidigare års granskning har därför förstärkts under utskottets senaste granskning. Den borgerliga majoriteten i utskottet kan bara tänka sig att kritisera sina ministrar när de själva har medgett att de gjort fel. Annars finns det en aldrig sinande uppfinningsrikedom för hur de egna ministrarna till varje pris ska försvaras. In i det sista, innan utskottets betänkande skulle vara klart, återkom man med nya förslag till skrivningar, den ena mer inlindad och mildrad än den andra. Detta är mitt sista inledningsanförande i en granskningsdebatt som ordförande i . Jag vill ta tillfället i akt att göra ett medskick till det nya utskott som ska väljas efter höstens val. Betänk noga ert ansvar att granska regeringen och det allvar som ligger i detta. Den nuvarande majoriteten har tyvärr slagit in på en väg som hotar att devalvera utskottets verksamhet och därmed också hotar hela idén med utskottet. Betänk att utskottet har en tvåhundraårig historia av granskande och självständiga ledamöter som vågat stå upp för det uppdrag de haft även när det har varit obekvämt. har vi haft 28 granskningsärenden baserade på 34 anmälningar. Det har inte varit någon exceptionell arbetsbörda för utskottet. Det har inte heller varit ärenden som i sig krävt mycket omfattande utredningar och därför varit tidsödande. Utifrån rent statistiska utgångspunkter har det därför varit ett normalår. Men det finns ändå några trender och tendenser i den nuvarande regeringens agerande som jag gärna skulle vilja peka på. Det rör för det första den bristfälliga beredningen av regeringsärendena, särskilt manifesterad i ärendet med försämringarna i sjukförsäkringen. Där var själva ärendet inte klart förrän innan lagen skulle träda i kraft. förutsatte den nya lagen att enskilda personer som berördes av lagförslaget, ofta svårt sjuka människor, skulle ha agerat tidigare än lagen trädde i kraft. gick utan att regeringen kom med de förslag som man utlovade om vad som skulle hända med de personer som utförsäkrades. Det är en rättsosäkerhet för enskilda personer som självfallet inte är acceptabel och en beredning som heller inte uppfyller kraven enligt regeringsformen. Den bristfälliga beredningen är något som har diskuterats inte bara i utskottet utan också i Lagrådet som har riktat en mycket omfattande kritik mot den nuvarande regeringens förmåga att bereda ärenden. Det är en exceptionell, unik kritik som har framförts. En annan tydlig tendens är på vilka grunder den här regeringen förflyttar sina myndighetschefer. Även det här året har vi ett ärende med en myndighetschef som inte levererade den av regeringen önskade sanningen utan lämnade en objektiv bild av den sak som skulle utredas. Därför förflyttades personen . Det här sättet att godtyckligt flytta de chefer som inte följer den rådande politiska vinden är främmande för svensk tradition och konstitution. Det tredje tydliga mönstret som vi ser är statsministerns totala avsaknad av ansvar för vad de av honom utsedda regeringsmedlemmarna företar sig. I den utfrågning som vi hade med statsministern betonade han vid minst 18 tillfällen sin brist på engagemang i och ansvar för hur statsråd i hans regering agerar. Eftersom hanterar potentiellt besvärliga frågor ligger det nära till hands att anta att det är för att han vill försäkra sig om att undvika kritiska situationer som han så tydligt och ofta markerar att han inte tar på sig något ansvar. Men i sak har han fel. Självklart har en statsminister alltid det yttersta ansvaret för sin regering. Och det är alltid regeringen, inte myndigheter, som är ansvarig inför . Med det, fru talman, kan jag konstatera att vi har elva reservationer i detta betänkande. Jag yrkar på godkännande av anmälan i reservationerna 3, 6 och 9. 2 PER (): Vi har sju av konstitutionsutskottsdebatt framför oss. Det är väl viktigt och bra. Men det är inte säkert att mängden timmar står i proportion till vikten av de ärenden vi har här . Vi har ägnat mycket kraft åt det betänkande som ligger kvar på min bänk och som totalt består av 1 150 sidor. Jag vill till att börja med yrka på godkännande av utskottets anmälan i detta betänkande. Men jag vill också passa på att ge vårt kansli en eloge för hur de här 1 150 sidorna har kommit fram och det stora jobb som ligger bakom att vi till slut har tre volymer, där i stort sett vartenda kommatecken är på rätt plats. Som ordföranden redan har varit inne på har vi en viktig roll. Vi ska granska statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning, enligt regeringsformen. För oss i Alliansen har det då varit en central roll att göra den här granskningen och att skapa rutiner och se om statsråden har följt de lagar och regler som finns och om de har följt de rutiner som finns. Men ibland har vi faktiskt också gett oss på en djärv idé. Trots att statsråden har gjort allting rätt har vi, när vi granskat ärendena, ibland sett att det här skulle kunna göras på något bättre sätt. Det gör vi då ett påpekande av. Det vill säga vi påtalar inte en brist, men vi gör ett påpekande om att det här skulle kunna göras på ett annat sätt som faktiskt kanske är bättre. Vårt arbete har syftat till att peka på brister snarare än att kritisera olika statsråd och dela ut prickar. Vi har också försökt att hitta intressanta frågor som är av generell art för att se om det går att borra vidare i dem under vår så kallade höstgranskning. Vårens granskning är, som ordföranden var inne på, något mindre till sitt omfång. Den består av 33 anmälningar, vilket är ungefär tio anmälningar mindre än 2007, 2008 och 2009. Den berör 14 statsråd i den nuvarande regeringen samt ett antal statsråd från den tidigare. Det finns tolv reservationer. Det är aningen fler än , då vi låg på tio reservationer. Kanske borde vi ha kunnat jobba oss ned, även den här gången, till tio eller nio. En skillnad det här året jämfört med är att vi har gjort rent bord. Vi har tidigare bordlagt ett antal granskningar därför att det pågått rättsutredning eller någonting annat. Den här gången har vi städat upp och sett till att det KU som kommer efter valet ska börja med ärenden som vi inte har granskat tidigare utan som bygger på KU-anmälningar från och fram till ungefär . Det är arbete som vi nu har examen för. Det känns lite som en skolavslutning. Vi tog över i när KU hade mycket ljus på sig, efter den stora så kallade tsunamigranskningen. Den här mandatperioden har väl inte haft några ärenden som medialt har haft samma dignitet som tsunamigranskningen. Däremot, fru talman, tror jag att det finns många ärenden här som bidrar till det vi vill åstadkomma, nämligen till att utveckla regeringens arbete. Dessutom och det tror jag att vi kommer att märka under de kommande timmarna finns det många politiskt centrala frågor som kommer att avhandlas i den här granskningsdebatten. Jag kan titta tillbaka på de här fyra åren. Det är väl så att de flesta riktigt spännande ärendena, där jag tror att vi kommer att se förändringar i regeringsarbetet, rör frågor som har med EU eller vår utrikespolitik att göra. Det gäller till exempel granskningen av de så kallade Muhammedkarikatyrerna och det ärende vi har om . Det är två exempel på ärenden som jag tror kommer att ha en stor betydelse för regeringsarbetet . Jag tror också och här kanske vi ska vara lite självkritiska att två spännande ärenden, olja-för-mat och CIA-flygen, är ärenden som vi kanske skulle ha granskat tidigare. Jag tror att det är väldigt mänskligt att detaljminnet försämras när det har gått två, tre, fyra, fem, en händelse. Vad som hände olika dagar och i vilken ordning saker och ting skedde har sakta fallit i glömska. Det är mycket svårare att berätta vad som hände än vad som hände . Vi, eller de som sitter i KU under nästa mandatperiod, ska kanske ägna lite tid åt att fundera över om det går att göra granskningen trots att det pågår en rättsutredning. Men den ska då hållas på åtminstone en eller två armlängders avstånd från själva rättsutredningen. Jag ska skynda mig lite. Jag ser att tiden går. Om det blir någon replik kommer jag att gå in på de frågor som fru ordförande hade och några av hennes påpekanden och vad hon hade sett över åren. Det jag kan se är att vi så gott vi har kunnat har försökt att titta på vad som är strikt konstitutionellt, vad som är politik och vad som är politisk pajkastning. När jag läser reservationerna som finns till det här betänkandet känner jag inte när det gäller många av dem att vi om vi hade jobbat vidare med dem hade nått en gemensam ståndpunkt som skulle ha lett till att regeringsarbetet hade blivit bättre. Snarare tycker jag när jag tittar på många av dem att det antingen handlar om det gamla vanliga, nämligen beredning, eller om centrala politiska frågor som sjukförsäkring, a-kassa, , , och fordonsindustrin. Om det är konstitutionellt viktigt att tycka precis som Socialdemokraterna har vi fel. Jag skulle vilja uppmuntra alla lyssnare och tittare att under debatterna här fundera över vem det är som har de politiska glasögonen på sig. Är det oppositionen eller är det majoritetsföreträdarna? Jag känner mig lugn och trygg med våra majoritetstexter och är inte särdeles sugen på att skriva under någon av reservationerna. 3 () replik: Vi har haft av granskning av regeringen. Det har varit en ungefär lika stor omfattning när det gäller antalet ärenden, och antalet reservationer också. Det som har hänt är att de så kallade motanmälningarna från den borgerliga majoriteten har försvunnit det här året nästan. Det är den sämsta formen för att sabotera ett seriöst granskningsarbete i utskottet. Ni tar för lätt på ert uppdrag. Vi har gjort så gott vi har kunnat, säger . Jag vet inte hur man ska tolka det. Så gott vi har kunnat det är väl det. Ni har inte lyckats att upprätthålla integriteten och det uppdrag som ni har. Ni tar lätt på ert uppdrag. Eller är det rent av feghet? Är det det som manifesteras när ni inte orkar lyfta blicken och fullgöra ert uppdrag? Inte har ni riktat någon form av kritik mot regeringen, förutom i de fall där regeringen eller en enskild minister har sagt att det har blivit fel. Det har framkommit när vi har ställt frågor till departementen och till . Det här sättet, Per , att genomföra granskningen undergräver legitimitet. Vi har gjort så gott vi har kunnat, säger , och det har varit det gamla vanliga som har kommit fram. När det gäller det gamla vanliga, beredningen av regeringsärenden till exempel, är det inte bara vi socialdemokrater, miljöpartister och vänsterpartister som tycker att det här är undermåligt. Även Lagrådet uttrycker det. Ge mig nu något exempel på att mitt påstående är felaktigt, Per ! Ge mig ett enda exempel, där ni har riktat kritik mot regeringen och där den själv inte har erkänt att den har gjort fel! 4 PER () replik: I de två ärenden som rör kommunikationen med har jag inte hört några ministrar säga att fel har begåtts det är möjligt att jag inte har läst alla tidningsartiklar. Snarare har det haft att göra med olika avvägningar mellan att vi ska försöka få med så många ärenden som möjligt och ha kort om tid eller att vi ska ha mera tid men då inte få med alla ärenden. I det här fallet gjorde vi bedömningen att det fanns mer tid att informera . Därför borde man ha gjort det tidigare. I andra fall sitter man i princip i realtidsdiskussioner med regeringens företrädare och på telefon plockar fram nya ståndpunkter i samband med Lissabonfördraget, , och så vidare. Det är viktigt att flexibiliteten finns att ha väldigt korta tider. Men vi får gå in och säga att det inte duger att få ett sms om det hade funnits möjlighet att få ett papper med ärendet påpekat. 5 () replik: Jag kan konstatera att Per misslyckas. Det står mycket klart och tydligt att läsa i det ärende som Per nu pratar om som gäller EU-samrådet att man beklagar att det har begåtts fel, att det brast i rutinerna. De svar som vi får får vi från . Det är regeringen som är ansvarig för de svar som lämnas. Det är ingen annan. Det är inte någon tjänsteman, utan det är regeringen. Det påstås att man har en särskild rutin när det gäller de stora förhandlingarna. Ja, det har man, men då fattar man ett särskilt beslut. För den här typen av samråd som har skett har regeringen själv medgett att det inte är reglerat i regeringsformen och riksdagsordningen. Per , du misslyckas med att ge mig ett enda exempel. Ni har inte det. Jag har gått in och tittat på de här åren. Ni har riktat kritik mot regeringen vid fem tillfällen . Ni har gjort så gott ni har kunnat. Jag skulle vilja uttrycka mig på ett annat sätt: Ni har inte klarat av att leva upp till den roll och det ansvar som ni har som ledamöter i . Det är ynkligt. Ni undergräver legitimiteten i utskottets arbete. Det går inte att tolka det på något annat sätt än att det är ren feghet. Det är att lägga sig platt på marken inför majoritetens vilja och regeringens påbud om att här ska inte kritiseras. Inte ett exempel, Per . Bättre kan du väl, om det nu är sant det du säger. Kom fram med ett exempel! Jag har hittat fem tillfällen då ni har riktat kritik, men i samtliga ärenden har regeringen själv sagt att det blev fel, att man gjorde fel. 6 PER () replik: Jag har lite svårt att bli uppbragt över att vi försöker att granska varje ärende, att vi har skriftväxling med departementet och att vi så långt som möjligt försöker komma fram till hur det gick till, om det var något som gick fel. Det är möjligt jag har inte använt de glasögonen när jag har läst våra betänkanden att det har funnits samstämmighet mellan vad regeringen tycker och vad KU:s majoritet tycker i ett speciellt ärende. Det är väl i så fall bara bra. Det visar att vi har gjort en ordentlig granskning och att vi har acceptans hos för att de sakerna inte har gått rätt till. I många fall har den acceptansen snarare kommit därför att KU via sina frågor har fått fram en bild där man kan se , veckor eller månader efteråt att vi skulle kunna ha gjort något ännu lite bättre och att det var en brist att det blev på det sättet. Under de närmaste timmarna kommer Alliansens företrädare att lugnt och tydligt förklara varför vi i de tolv ärenden där vi möjligen skulle ha kunnat hitta några ytterligare brister tycker att det inte är brister det är fråga om. De brister som oppositionen hittar handlar snarare om att man ogillar den förda politiken: att man hade velat socialisera , att man inte hade velat göra en apoteksreform och så vidare. Det kommer debatten att visa. 7 (): smaka på det ordet! Många olika associationer kommer fram. Citatet Du ska veta hut! tillhör väl klassikerna. Någon tänker på våra fyra grundlagar, en annan på knepiga juridiska frågor, en tredje på fri- och rättigheter, en fjärde på att vi prickar ministrar något som vi inte gör, kan jag meddela här från talarstolen. Någon tycker vi är en politisk pajkastningsarena, meningslös och helt utan betydelse. En annan hävdar motsatsen och att vi är uttolkarna av de svenska grundlagarna och det förnämsta riksdagsutskottet. Låt oss konstatera att det finns många associationer till KU. Jag kan också medge att när jag som nybliven riksdagsledamot fick KU hoppade jag inte jämfota. Det sakpolitiska tjabblet i andra sakutskott lockade faktiskt mer. fick jag stor nytta och fördel av min juristutbildning i ett utskott som är så präglat av lagar, paragrafer och tillämpning. När nu gått i KU och detta är för oss att ha debatt i plenisal måste jag ändå medge att mina åsikter om KU har förändrats. Det var betydligt mer verklighetsnära än vad jag först trodde. Som i särklass mest mötestyngda och dokumenttyngda utskott har vi ägnat mycket tid åt varandra och åt frågor i olika sammanhang som har bäring på vår tillgång till tidningar, våra rättigheter i brottsbekämpning eller försvarsunderrättelseverksamhet, demokratiska insatser i EU för oss som medborgare, stärkta fri- och rättigheter för oss i vår nya grundlag, minoriteters ställning och rättigheter i vårt svenska samhälle, hur våra län ska se ut och mycket mer. är det några saker som har förvånat mig. De KU-anmälningar som vi hanterar när vi gör just granskningsuppgiften och som vi ska debattera är oerhört politiskt färgade. Det är riktigt få som har en strikt konstitutionell relevans och bäring. grundar sig KU-anmälningarna på politiska övertygelser och ställningstaganden. Det har förvånat mig. Det faller tyvärr ett löjes skimmer över ett konstitutionellt organ som är satt att konstitutionellt granska när det är uppenbart att slutsatserna hamnar i den politiska vågskålen. Det är viktigt att det finns en rågång mellan politiskt stoff och intressanta aspekter som KU är satt att granska. Det är svårt, för att inte säga omöjligt, för att kritisera statsråd och regering när de genomfört och fullföljt det som vi har fattat beslut om här i . Då landar man i politisk kritik, och det faller utanför vårt granskningsområde. Det finns en underton och ibland en direkt kritik i reservationerna rörande exempelvis apoteksomregleringen, och fordonsindustrin, där man tar avstamp i just de politiska förändringarna. Det är ärenden som har fattat beslut om. Att man i en oppositionsreservation kritiserar regeringen för detta är allt annat än KU-hederligt. Det är ledamöter i allmänhet och KU:s ledamöter i synnerhet som ska upprätthålla KU:s anseende. Inga andra bara vi. Det ställer krav på oss. Det är enbart vi här i som bestämmer vilken betydelse och vilken bild vi vill sätta av det svenska parlamentariska KU. Jag tycker att samtliga riksdagsledamöter bör fundera på vilket sätt deras anmälningar bidrar till att stärka såväl kammarens som roll. Är nyhetsinslaget i tv eller TT-telegrammet värt det undergrävande av KU:s auktoritet och kammarens auktoritet som det kan innebära? Jag tycker inte det. KU:s vårgranskning som avslutas med denna dagslånga debatt tillhör den mest kända uppgiften för utskottet. Det är också den mest medialt intressanta. Som en del av kontrollmakten är en av KU:s uppgifter just att kontrollera regeringen: att kontrollera så att statsråd och beredning av ärenden följer de regelverk och den praxis som finns. Vi gör det inte för att piska. Vi gör det inte för att peka finger. Vi gör det inte för att partipolitiskt dra dem i smutsen. granskar för att påpeka brister. Det har vi gjort vid många tillfällen, även den här mandatperioden. Vi granskar för att värna våra gemensamma grundlagar, för att kontrollera regeringen och för att säkra de folkvaldas insyn. Vi gör det helt enkelt för att upprätthålla en god konstitutionell ordning mellan riksdag och regering men naturligtvis också specifikt i statsrådens tjänsteutövning och hur de handlägger ärenden. Det finns en naturlig spänning mellan opposition och majoritet i KU av den självklara anledningen att vi är politiker, folkvalda, och representerar olika partier, ideologier och uppfattningar. Det är bra. Det bidrar till en konstitutionell och utvecklad granskning. Likt i en domstol i det vanliga rättsväsendet har man också skiljaktiga meningar. Men det är viktigt att vi från bägge sidor är objektiva, stringenta och relevanta. Som ni hört i tidigare anföranden riktar vi enig kritik när det gäller tre granskningsärenden. Det rör frågan om att samråda med i två fall och hanteringen av uttalanden vid ambassaden i . Vi i majoriteten riktar ytterligare kritik i ett ärende avseende regeringens agerande vid hemliga fångtransporter av annan utländsk säkerhetstjänst, läs CIA, i . I fallet med de bägge EU-ärendena konstaterar utskottet att ansvariga statsråd brustit i informations- och samrådsskyldigheten gentemot , och vi beskriver också vikten av förändring i sådana här fall. Israelärendet rör utrikesministerns ansvar för uttalanden från den svenska ambassaden i . Utrikesministern har som chef på alltjämt ett ansvar för utlandsmyndigheters agerande. KU trycker på vikten av tydliga instruktioner kring hur myndigheter kan agera i grundläggande och ytterst viktiga tryck- och yttrandefrihetsfrågor. Det fjärde ärendet där vi riktar viss kritik rör den tidigare regeringens senfärdiga agerande när man fått uppgifter om hemlig fångtransport som ska landa i . Vi har inte lyckats klarlägga alla omständigheter i fallet. Vi kan konstatera att vissa åtgärder vidtogs, och vi kan också konstatera att de inte kom till stånd .