prot · GX0974 · 2010-02-12 00:00:00 — Tyvärr har det inte blivit någonting av det, utan det har blivit stiltje och handlingsförlamning. Det är tråkigt. Vi får dock försöka vinna valet, och om vi gör det kommer vi att sätta fart på utvecklingen inom svensk polis för det behövs! 23 (m): Det är roligt att tycker att utredning är så värdefull. Den fick ju vi tillsätta eftersom redan innan hade den inställning som han argumenterar för, nämligen att det enda viktiga är att utbildningen kan kallas akademisk. Vi konstaterade när vi tillträdde som alliansregering att man kanske också måste fundera något över innehållet i en akademisk polisutbildning. Det uppdraget fick . Det förslag som han lagt fram har varit föremål för en mycket bred remissrunda som också har väckt ett antal frågor som måste hanteras. Det är inte så enkelt som att man bara kör i väg det. En sådan fråga, och där tvista de lärde fortfarande, är om vi ska lägga in polisutbildningen som en utbildning vilken som helst på högskolan eller om vi ska ha en sektorshögskola av den typ som man har när det gäller försvaret. Det är en viktig fråga. En konsekvens av synpunkter är också att man inte nödvändigtvis ska ha rätt att jobba som polis bara för att man utbildat sig. som helst ska kunna starta polisutbildning, och sedan får man väl söka. Därmed vill man klippa av banden till detta med att sätta upp särskilda rekryteringskrav. Det kan ju myndigheterna göra själva den dag de eventuellt vill anställa någon som har polisutbildning. Det är en intressant och spännande fråga och inte helt enkel, om jag får vara ärlig. En hel del myndigheter och instanser funderar också över hur man ska få in polisverksamhetens synpunkter på vad poliser ska kunna i utbildningen. En viktig sak är till exempel att man klarar av att köra utryckningsfordon. Det är inte nödvändigtvis så att körförmåga i utryckning är en akademisk sak. Hur landar det i en vanlig utbildning? Och så vidare, och så vidare. Viktigt i sammanhanget för mig har också varit konstaterandet att en del av de ekonomiska beräkningar som gjorts i utredningen är rätt schablonartade. Vi måste ha bättre underlag för att veta vad detta kostar. Jag har lång erfarenhet av utbildningsreformer, och jag vet att det sämsta man kan göra är att genomföra viktiga utbildningsreformer när det inte finns pengar. Då blir det varken hackat eller malet. Därför behöver man ha både bra underlag och god ekonomi när man ska genomföra denna typ av förändringar. Rekryteringen är också en fråga som jag tycker är intressant. Vi vet att det finns bekymmer inom polisen när det gäller förortskompetens. Vi jobbar hårt för att få fler med invandrarbakgrund, fler med förortsbakgrund och fler tjejer att söka till polisen och har så gjort . når vi framgång, ibland når vi mindre framgång. Det är ingen hemlighet att vi har snedfördelning till högskoleutbildning. Jag tycker att det finns anledning att fundera lite över sådana aspekter också. Med detta sagt vill jag bara säga att det inte är av lättja eller av ointresse för att reformera polisutbildningen som vi inte har lagt fram något förslag. Det beror på att vi vill ha ett förslag som håller och som är substantiellt berett i de olika centrala frågor det handlar om. Där har jag noterat att ingen tycker exakt likadant, även om man är överens om att utbildningen ska ligga inom högskolan. För mig är det alldeles självklart att polisen behöver väldigt många fler akademiker, inte bara sådana som har en traditionell polisutbildning. I den mångfasetterade verksamhet som polisen har behövs det många olika kompetenser. Vi kanske får återkomma till det. 24 (): Vi kan konstatera att den fråga som polisen och polisfacket själva driver som den kanske allra viktigaste har du funderat på , . Jag tror inte att det man förväntar sig av en minister med ansvar för dessa frågor är att hon funderar och lovar att komma till ett ställningstagande . Man vill nog ha lite mer agerande. Jag ställer därför frågan som jag ställt tidigare. Det må vara att det finns detaljer så är det alltid, vad man än genomför men min fråga är: Vad tycker du? Tycker du att det ska vara en akademisk utbildning? behöver vi inte höra att det finns en massa detaljer hit och dit det är självklart; det finns det med alla akademiska utbildningar och alla frågor över huvud taget utan min raka, enkla fråga är: Anser du att polisutbildningen ska bli akademisk eller inte? Vi behöver inte gå in på lagförslagen, utan jag vill bara ha ett ställningstagande: För eller emot? Det kan inte vara så svårt eftersom du har funderat på frågan . Då måste du ha hunnit fundera väldigt mycket och i vart fall ha kommit fram till ett personligt ställningstagande. Jag vet hur det fungerar i . Det kanske är så att du inte har möjlighet att lägga fram ett förslag, och det kanske finns goda skäl för det. Men vad tycker du? Det måste du i alla fall veta. Det kan du inte behöva något godkännande för från Statsrådsberedningen eller någon annan. Det måste du själv kunna svara på. Det är nämligen vad många poliser runt om i landet väntar på och undrar över. Det finns klara fördelar med att ha en akademisk utbildning. Polisen måste arbeta mer effektivt. Det gör man med en bra utbildning och effektiva verktyg. Polisens arbete måste bli mer mångskiftande och komplext. Man blir bättre på att bemöta brottsoffer och andra människor om man till exempel har läst tillsammans med människor som läser sociologi och annat. Jag tycker att det är utmärkt att sprida utbildningsorterna runt om i landet. Jag har sagt: Varför inte ha polisutbildning på tio eller femton olika platser i landet? Det behöver inte vara flera hundra på varje ställe. Det handlar om att skapa en närhet till polisutbildningen. Det är otidsenligt att poliser inte kan få högskolepoäng i samma utsträckning som många andra studenter. Polisfacket brukar säga att om man går på cirkusskolan får man akademiska poäng men inte om man går på polisutbildningen. Det är dags att ändra det. En sak som är oerhört viktig och en stark fördel med en akademisk utbildning är att den skapar bättre förutsättningar för forskning på området. Det är någonting som har efterlysts inom svensk polis. Det finns inte en tillräcklig forskning. Gör man polisutbildningen till en akademisk utbildning får man den naturliga kopplingen till forskningen. På så sätt skapar forskningen en bättre polis. Så fort det blir problem inom polisen eller de saker som vi diskuterade dyker upp kommer kravet på forskning. Här har man en klar möjlighet att rätta till det genom att göra den till en akademisk utbildning. Därför avslutar jag med den fråga jag ställde i början av det här anförandet så att du inte på något sätt kan missuppfatta det eller prata om andra saker under de minuter du kan svara. Vad anser du? Ska vi ha en akademisk utbildning eller ska vi inte ha det? Den frågan kan inte vara något annat än väldigt enkel att svara på. Ska vi ha en akademisk utbildning eller inte? Vad tycker du? 25 (m): Först vill jag säga till att det här inte är Vi fem eller Vi tycker i någon billig kvällstidning. Det här är riksdag. Jag tycker att du är rätt oförskämd när du kommer med formuleringar där du nedvärderar mig ungefär som om jag fattar illa eller någonting sådant. Lägg av med det! Jag diskuterar inte polisutbildningen utifrån mina egna personliga tyckanden. För mig och för regeringen är det oerhört centralt att den som genomgår en utbildning får akademisk meritering när det är en akademisk utbildning. Väldigt många arbetsuppgifter inom svensk polis kräver akademisk utbildning , och fler och fler blir det. Det ligger i sakens natur att högskolan är oerhört central för polisutbildningen. Vi ser väldigt många positiva effekter av den utbildning som vi nu bedriver i och . Det är ingen tvekan om den saken. Jag tycker inte att man ska raljera i en sådan fråga som frågan om att klippa rätten att få jobb som polis om man har gått polisutbildning. Det är en väldigt stor förändring. Jag kan hålla med om att det finns mycket som är otidsenligt när det gäller polisutbildning och polisverksamhet. Men det är också en stor facklig fråga huruvida man ska få jobb som polis eller om det ska ses som en utbildning vilken som helst, det vill säga att man kan gå polisutbildning och bli vad man vill, fotomodell kanske. Sedan får man se vilka man vill anställa av dem som har gått polisutbildningen. Så kan vi naturligtvis ha det. Men här är det så att viktiga remissinstanser har tagit upp en del olika aspekter. Det bör man fundera över. Om accepterar att en del av utbildningen ska vara praktiskt förlagd, vilket är förslag, är frågan: Ska de poliser som är ute på praktik ha någon typ av befogenheter? Har de rätt att arbeta som poliser eller ska de ses som studenter i största allmänhet? Det är väldigt viktigt hur man ställer sig i en sådan fråga därför att om de ska kunna delta i polisarbetet och träna, vilket de gör som aspiranter, måste man ta ställning till den frågan. Det är möjligt att det inte intresserar poliser huruvida man gör på det ena eller andra sättet, men i sak är det naturligtvis oerhört väsentligt vilken kvalitet praktikperioderna i polisutbildningen ger. Jag tycker att det finns goda skäl att överväga de här frågorna noggrant. Jag tycker också att vi ska ha ett sammanhållet förslag. Vi kommer att ge besked om polisutbildningen. Men det är viktigt att inte göra som gör, det vill säga underskatta och kritisera dagens utbildning som om den vore föråldrad. Utbildning förändras ständigt. Vi har faktiskt sett till att väldigt många har fått gå den moderna och mycket bra utbildning som vi har . Den behöver förbättras. Den utbildning vi har ska ju fungera under 10, 15 eller framåt. Då är det bättre att göra ett gediget jobb i grunden än att bara döpa om den, vilket hade blivit fallet om vi bara hade haft den första socialdemokratiska utredningen på bordet när vi bestämde oss för den framtida polisutbildningen. 26 (): Det är alltid roligt att debattera med dig, . Du slutar aldrig förvåna mig. var det oförskämt att ställa en rak fråga om akademisk utbildning eller inte. Jag ställer den förstås till dig i din egenskap av justitieminister. Menar du att det är oförskämt att ställa frågan om man är för eller emot en akademisk polisutbildning till en justitieminister? Vilka frågor ska vi då ställa? Ska vi ställa dem i förväg för att de ska godkännas eller inte av den här högerregeringen? Vilka frågor får vi ställa? Skulle det vara samma sak om en journalist ställde frågan: Anser justitieministern att vi ska ha en akademisk utbildning eller inte? Skulle svaret då bli att den frågan är för oförskämd och att du inte tänker svara på den? Du hör väl själv hur du låter. Jag ställer nu frågan ytterligare en gång. Anser justitieministern att vi ska ha en akademisk utbildning eller inte? Det kan inte vara så förtvivlat svårt att svara på den fråga som så oerhört många poliser, som kanske följer den här interpellationsdebatten, vill ha svar på. De vill veta vad justitieministern anser. På en av de mest centrala frågorna inom polisen har man inte något svar över huvud taget, utan man säger att det måste finnas tid för överväganden. Tror du, , att man år vill ha svaret att vi överväger och vi lämnar ett svar före mandatperiodens slut? Vi vet inte hur det går i valet, men låt oss säga att det inte går så att du kommer att fortsätta som justitieminister oavsett vilka som vinner valet. Då har du övervägt den här frågan , trots att du har haft två utredningar. Du har övervägt frågan . Det imponerar inte. Därför ställer jag frågan ytterligare en gång, med risk att bli kritiserad för att vara oförskämd. Anser justitieminister att polisutbildningen ska vara akademisk eller anser justitieministern att den inte ska vara akademisk? Det måste vara möjligt att få ett svar på en sådan enkel, rak och central fråga. 27 (m): Den fråga som tidigare ställdes handlade om vad jag personligen tyckte. Det underströks mycket tydligt att den var så enkel att även en sådan person som jag borde kunna svara. I det senaste inlägget var frågan mer preciserad till justitieministerns inställning. Låt mig då säga att regeringen anser att den framtida polisutbildningen i hög utsträckning kommer att vara en akademisk utbildning och förmodligen kommer att bedrivas inom ramen för högskolan, men det återstår väldigt många viktiga frågor att ta ställning till innan jag tänker säga att det här datumet kommer vi att lägga fram en proposition. Jag tycker att man ska respektera svårigheter i frågorna utan att bli kritiserad för att man skulle förenkla saker. Jag tror att man lurar sig själv om man tror att allt är enkelt. Jag är glad att lyfter fram en av fördelarna med kopplingen till högskolan, nämligen forskningen. Vi har bara en polisprofessor i , och inte ens honom gav man resurser under den socialdemokratiska regeringstiden. Det var knappt att det fanns arbetsuppgifter för honom. Det har vi ändrat på, och det är också ett av skälen till att vi för bara någon vecka sedan fick en mycket intressant och viktig utredning om kvalitet i brottsutredningar. Det arbetet är centralt. Vi behöver fler än en polisprofessor i det här landet, och jag är glad att vi kommer att ha 300400 internationella forskare som vid med omnejd kommer att ha seminarier om just polisarbete och polisinriktning. Det är nämligen innehållet i årets kriminologisymposium. Det är oerhört centralt. Att vi arbetar seriöst med den formen, med forskningsseminarier och annat, är för att uppmuntra till mer kunskapssökande och vetenskap när det gäller polisarbete och frågor på rättsområdet även i en vidare kontext. Där har vi mycket kvar att göra eftersom det inte har gjorts mycket på det området, vilket är en olycka. Likaså är det en olycka att mycket av polisarbetet inte utvärderas så att vi får en grund för vad som är kvalitet. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellationerna 2009/10:213 och 215 om arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld 28 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld ska få ett rättssäkert, icke godtyckligt, bemötande av samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att bostadsorten inte ska vara avgörande för vilket stöd en våldsutsatt kvinna eller barn som bevittnat våld kan förvänta sig. har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att kunskapen om mäns våld mot kvinnor, mot särskilt utsatta grupper som äldre kvinnor och kvinnor med fysiska eller psykiska funktionshinder, ska bli bättre inom den kommunala omsorgen samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att alla landets kommuner ska ta sitt ansvar för att erbjuda skyddat boende till kvinnor med fysisk eller psykisk funktionsnedsättning. har det gjorts en omfattande satsning inom område för att stärka stödet till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld. Satsningen är en del i regeringens handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Målsättningen är att en våldsutsatt kvinna eller ett barn som bevittnat våld ska kunna få det stöd och den hjälp de behöver oavsett i vilken kommun de bor. arbete på detta område ska därför kvalitetsutvecklas och bli mer enhetligt över landet. ändrades socialtjänstlagen för att tydliggöra socialnämndens skyldighet att ge brottsoffer, och då framför allt kvinnor och barn som bevittnat våld, det stöd och den hjälp de behöver. För att stödja kommunerna att på olika sätt förstärka och kvalitetsutveckla sitt arbete tillförs de särskilda utvecklingsmedel. Den tillsyn som och hänvisar till i sina interpellationer har regeringen tagit initiativ till. I samband med lagändringen gav regeringen flera olika uppdrag i syfte att förbättra och kvalitetssäkra socialnämndens stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Bland annat fick länsstyrelserna i uppdrag att tillsammans med genomföra en förstärkt tillsyn på området. Resultatet av tillsynen visar att kommunernas arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld har utvecklats. Men det förekommer fortfarande stora brister, bland annat när det gäller att kartlägga, dokumentera och följa upp arbetet. Tillsynsarbetet visar också att vissa särskilda gruppers behov inte alltid tillgodoses på ett bra sätt och att kunskap och medvetenhet om dessa grupper behöver förbättras. För att ge vägledning åt kommunerna i tillämpningen av socialtjänstlagen har på uppdrag av regeringen tagit fram allmänna råd (SOSFS 2009:22) som riktar sig till personal. kommer också att ta fram en handbok som ska publiceras . Både de allmänna råden och handboken bygger bland annat på den förstärkta tillsynen och beaktar de brister som har identifierats. När det gäller frågor om äldre kvinnor och kvinnor med funktionsnedsättning vill jag gärna nämna följande. har fått två uppdrag som särskilt fokuserar på våld mot funktionshindrade kvinnor. Totalt har fördelats till handikapporganisationer vilket lett till höjd medvetenhet inom handikapp- och kvinnojoursrörelsen om utsatthet för våld i denna grupp samt förbättrade kontakter. har också fått i uppdrag att ta fram utbildningsmaterial i syfte att öka medvetenheten om de särskilda risker för våld som funktionshindrade personer kan utsättas för samt att öka kunskapen om deras specifika behov. Uppdraget ska slutredovisas . Även äldre kvinnor är en grupp som är särskilt utsatt och där behöver vi förbättra vår kunskap. I den lagrådsremiss om värdigt liv i äldreomsorgen som överlämnades till Lagrådet framgår att regeringen har för avsikt att ge ett uppdrag att ta fram en nationell handlings- och åtgärdsplan för säkerhetsfrämjande arbete för äldre personer där bland annat brottsligheten mot äldre ska uppmärksammas. Regeringen har alltså vidtagit en rad åtgärder för att utveckla och kvalitetssäkra arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld. Regeringen avser att fortsätta att arbeta aktivt med dessa frågor och kommer att noga följa utvecklingen på området. Det handlar om ett långsiktigt arbete och det resultat vi nu ser i form av olika former av förbättrat kunskapsstöd är en viktig del i detta arbete. 29 (): Tack för svaret, statsrådet! Det är inte första gången vi debatterar denna fråga, vilket visar att den är mycket viktig. Jag ska inte i denna interpellationsdebatt endast kritisera regeringen, eller i detta fall statsrådet , för att inte ha gjort någonting. Det menar jag nämligen inte. Tvärtom har de gjort mycket för våldsutsatta kvinnor och för barn som bevittnat våld. Jag anser dock inte att det är tillräckligt och hoppas att i denna debatt få svar på mina frågor. Som jag sade har jag i tidigare interpellationer tagit upp problemet med att kvinnor som blir utsatta för mäns våld och barn som bevittnar våld riskerar att få en godtycklig behandling när de söker stöd och hjälp eller råd hos . Den tillsyn som gjorts och som redovisas i rapporten kvinnor och barn som bevittnat våld Alla kommuners ansvar visar, som statsrådet också sade, klart och tydligt att det finns brister. Detta är i och för sig ingen nyhet för , men det är sorgligt att få det så klart och tydligt bekräftat. Det är rent ut sagt bedrövligt att det i många kommuner råder bristande säkerhet till följd av att lagstiftningen inte följs, att det saknas rutiner för dokumentation av beslut samt att uppföljningsarbetet brister. Det tycker jag är mycket allvarligt. Dessa brister missgynnar kvinnor vid en eventuell rättsprocess. Dessutom är det helt oacceptabelt att det finns så pass stora skillnader i arbetet mellan kommunerna. Det innebär att bostadsorten kan vara avgörande för om en kvinna som blir våldsutsatt, eller ett barn som bevittnar våld, får adekvat stöd och den hjälp de behöver. Bostadsorten ska inte vara det avgörande. har vi fått rapporten och därmed mer fakta på bordet när det gäller kvinnor som utsätts för mäns våld samt barn som bevittnar våld. Då är det kanske dags att ta ytterligare ett steg framåt och agera. Jag menar att det är dags att agera kraftfullt. har på uppdrag av regeringen tagit fram allmänna råd som riktar sig till personal vad gäller tillämpningen av socialtjänstlagen. Det är mycket bra. arbetar nu med att ta fram en handbok, som statsrådet nämnde, och den väntas bli klar . Också det är mycket bra. Är detta tillräckligt? Nej, jag tycker inte det. Vad mer kan vi då göra? En sak är att anta nationella riktlinjer. Därför undrar jag om statsrådet är beredd att genomföra det. Det skulle verkligen vara positivt och ett lyft för arbetet med att uppnå mer likvärdighet för kvinnor som blir utsatta för mäns våld eller barn som bevittnar våld. Om regeringen nu verkligen tar denna problematik på stort allvar, varför då inte införa nationella riktlinjer? Är statsrådet beredd att gå vidare i den riktningen? 30 (): Jag vill också börja med att tacka för svaret. Jag har ställt två frågor. Den ena handlar om att det behövs mycket mer kunskap om situationen för äldre kvinnor som utsätts för våld och kvinnor med fysisk eller psykisk funktionsnedsättning som utsätts för våld. Den andra gäller möjligheten till skyddat boende och stöd. Jag har gjort det mot bakgrund av den tillsynsrapport som regeringen har tagit initiativ till och ska ha en eloge för. Det är en mycket bra tillsynsrapport, som handlar om 80 kommuner, inte alls alla som vi har här i , och har lett till förbättringar och diskussioner i de kommuner och stadsdelar där man har tillsynat. Tillsynen visar, precis som sade här tidigare, att om man ska få bra stöd och bra skydd som våldsutsatt kvinna handlar det om var någonstans i man bor. Men det är också så att man inte ska vara en äldre kvinna som är utsatt för mäns våld mot kvinnor och heller inte en kvinna med funktionsnedsättning som är våldsutsatt, därför att i många kommuner är det individ- och familjeomsorgen som har fått den här frågan som sin. Det är där utbildningen sker, det är där man har specialisttjänster och det är där man har riktlinjer, medan det inom äldreomsorgen är väldigt få kommuner där man har utbildat personalen, har riktlinjer och ett strukturerat arbete och vet vad man ska göra när man träffar på våld mot äldre kvinnor. Det ser inte mycket bättre ut om man tittar på våld mot kvinnor med funktionsnedsättning. Det här är allvarligt. Våld mot äldre kvinnor synliggörs inte så ofta. Våld mot äldre kvinnor kan också tolkas som att man har ramlat och slagit sig, att man har dålig balans, att man har brutit armen eller fått frakturer på grund av sin skröplighet som äldre och inte på grund av våld. gjorde en omfångsundersökning, Ofrid? Våld mot äldre kvinnor och män. Man säger att detta är ett folkhälsoproblem som är vanligt förekommande. Både män och kvinnor kan drabbas, men det finns skillnader: Kvinnor drabbas oftare mer upprepat, och de drabbas av det sexualiserade våldet. Det är något som man ofta inte talar om när det gäller våld mot äldre kvinnor. Därför är det lite anmärkningsvärt att ingen av de 56 åtgärderna i regeringens handlingsplan är riktad mot äldre kvinnor som utsätts för våld. Ministern hänvisar i sitt svar till lagrådsremissen. Det gäller regeringens kommande förslag till om ett värdigt liv i äldreomsorgen. Man har där för avsikt att i ett uppdrag ta fram en nationell handlings- och åtgärdsplan för säkerhetsfrämjande arbete för äldre personer. Jag blev lite hoppfull när jag läste det, så jag slog upp de här sidorna i lagrådsremissen. Det står mycket bra där om att förebygga fallskador. Det står mycket bra om bränder. Det står om stölder och bedrägerier mot äldre. Men tyvärr används ordet våld bara en gång på dessa sidor. Man skriver om samverkan mellan kommuner, primärvård och ideell sektor i syfte att minska olycksfall bland äldre och våld och kriminalitet mot äldre, att utreda hur utbildningsverksamheten på området kan utvecklas och att överväga hur statistik och indikatorer kan förbättras. Det är allt som nämns om våld på dessa tre sidor. Det står inget om mäns våld mot äldre kvinnor.