prot · GX0958 · 2010-01-19 00:00:00 — Så ska det inte behöva ta i det svenska fallet, men den möjlighet som finns i konventionen är att man om jag inte missminner mig har på sig från konventionens ikraftträdande för att genomföra destruktionen och då rimligtvis också de ersättningssystem vi måste komma in med. För att upprepa: FN-processen ska fortsätta, och vi fortsätter arbetet med ratificering. Det sker dock på svenskt sätt, det vill säga med noggrannhet och remissbehandling. Vi tar reda på om och hur vi ska ersätta systemet, och jag utgår ifrån att en mer detaljerad redovisning av de saker som av någon anledning anses vara hemliga i detta ärende kan lämnas till försvarsutskottets ledamöter. 12 (): Tack för svaret! Det var glädjande att höra att det kanske ändå inte ska behöva ta , som sade . har det i och för sig gått . Jag tycker dock fortfarande inte att jag har fått svar på vad som egentligen görs praktiskt i denna fråga. Regeringen signalerar sin avsikt, regeringen bereder frågan och regeringen avser att återkomma i frågan. Det är gott och väl, men jag undrar vad regeringen konkret har gjort mer än att skicka sin ambassadör i att skriva under detta. Det har inte framkommit tillräckligt tydligt. Det finns en oro över att regeringen inte tycker att frågan är särskilt viktig, och det finns en oro över att det är ovilja som gör att man inte kommer vidare i frågan. Utrikesministern har chansen att skingra denna oro och lite mer konkret förklara vad det är man har gjort och hur tidsplanen ser ut framöver. Vad gäller funktionen av bombkapsel 90 hävdar utrikesministern att den har en vital funktion men att det är synnerligen osannolikt att den någonsin kommer att behöva användas. Det rimmar illa i mina öron, och jag kan inte förstå varför den ska vara så oerhört svårersättlig. Jag menar att klustervapen är en vapentyp som är omodern, omänsklig, ovärdig och inte borde finnas i något lands arsenal. Det är trots allt därför vi har valt att skriva under denna konvention, och det borde inte vara så svårt att börja skrota dessa vapen som vi alla tycker ska förbjudas. Eftersom jag inte tycker att jag fick tillräckligt tydliga svar på mina frågor upprepar jag dem. När kommer man att ge besked om ratificeringen? När kommer man att presentera en tidsplan för skrotningen? Jag kräver inte att få ett besked om exakt hur tidsplanen ska se ut, men jag vill ha ett besked om när vi kan få se den. Och har regeringen funderat på när man ska redovisa hur många substridsdelar man innehar? Att redovisa detta öppet och inte bara för försvarsutskottets ledamöter är nämligen också en del av konventionen. En annan fråga jag också skulle vilja ta upp är investeringar i företag som tillverkar klustervapen. Många investerare har tagit intryck av det internationella arbetet för att förbjuda klustervapen, och det är glädjande. De avstår från investeringar i företag som producerar personminor eller klustervapen. Det saknas dock tydliga regler och riktlinjer för marknaden inom detta område. Flera länder, exempelvis och , har i lag förbjudit investeringar i klustervapenföretag. Jag menar inte att det är gjort i en handvändning eller att det ens är lämpligt det vet jag inte men jag undrar hur regeringen ser på detta och hur den avser att agera för att bidra till att dessa investeringar upphör. Det är vi väl alla intresserade av. 13 (): Jag vill också tacka för det utförliga svar vi fick . Det är tydligen så att det är en ganska komplicerad process, och det är inte alla som är särskilt medvetna om det. Jag tror därför att det vore bättre att öka informationen jag kan också sprida den till mina nätverk om hur det ska gå till. Det vore dock bra om vi successivt kunde få lite avstämningar av hur långt man har kommit och när vi kommer att vara färdiga att ratificera konventionen. Jag tackar ministern, och jag tackar , som har rest frågan. 14 Utrikesminister (): När kom in på den frågeställning som också finns, det vill säga detta med investeringar, sade han att det inte är gjort i en handvändning att ta ställning till det. Det är mycket riktigt; så är det. Konventionen innehåller ett antal olika artiklar där det inte, för att använda samma formulering, är gjort i en handvändning att ta ställning till exakt vad som är den juridiska innebörden, exakt vilka åtaganden vi ska ikläda oss och exakt vilka konsekvenser det leder till. Skrotningen av klustervapen är väl i denna del enklare. Ersättningssystem kan vara betydligt svårare, och det är osannolikt att vi kommer att utsättas för en invasion . Dock upprätthåller vi i alla fall ett starkt försvar, bland annat med Gripensystemet, därför att det är den yttersta nationella självständighetsgaranti vi bedömer att vi behöver. Då bör vi också se till att vi har någorlunda fungerande vapensystem för dem, och därför är ersättningsfrågan inget som kan av i en handvändning eller med ett enkelt inlägg i . Den måste tvärtom redovisas. Varför vi inte har redovisat antalet är en god fråga som jag inte har något riktigt bra svar på och som jag ska be att få återkomma till. Jag kan nämligen inte personligen se några avgörande argument för att vi inte kan redovisa detta, om det nu är en skyldighet. Det har vi ännu inte gjort, och jag antar att det är på grund av att det också ligger i beredning. Det som sker nu är att de rättslärda tittar på de olika artiklarna, och investeringsförbudet tillhör det de tittar på. Det finns en del angående samarbetsförhållandena mellan olika länder som man också måste titta på utifrån juridisk utgångspunkt. Detta ska i sin tur sedan bli föremål för remissbehandling. Därtill kommer att vi självfallet anmodat Försvarsmakten att inkomma med ett underlag för hur det kan gå till och hur olika ersättningssystem kan utformas. Ett sådant underlag, hemligstämplat dess värre eftersom det handlar om framtida vapensystem, finns. Där finns alternativ som kostar mellan mycket pengar och väldigt mycket pengar, som vi har att ta ställning till på ett eller annat sätt. Sedan är det rimligt, tycker jag mot bakgrund av det engagemang som har, att vi på ett eller annat sätt återkommer till och redovisar detta. Som jag har sagt är den utfasningsprocess som sker i olika länder utdragen och tar mycket . Det handlar till stor del om länder som inte har klustervapen eller inte avser att använda klustervapen. fortsätter vi förhandlingarna med de länder som faktiskt har klustervapen och ännu inte har för avsikt att avskaffa dem. Det är där de verkliga problemen ligger. Framför allt är det den äldre typen av vapen som har orsakat problemen. De kanske inte riktigt ligger i den kategorin. 15 (): Tack för den här debatten! Jag hoppas att snart få se hur det här arbetet fortskrider. Det var ändå positivt att få höra att regeringen avser att återkomma. Jag hoppas att det verkligen blir före valrörelse och annat som närmar sig fort. Jag hoppas att få se att det arbetet fortskrider, och jag vill se konkreta handlingar och tidsplaner i stället för signaler, beredningar och löften om att återkomma i en diffus framtid. Vi är helt överens om att arbetet inom ramen för FN:s konvention om konventionella vapen är viktigt, inte minst för att se till att de stora användarna av klustervapen är med på tåget och att vi blir av med den allra värsta typen av med bästföredatum utgångna klustervapen som finns på lager. Jag förstår ändå inte varför man måste ställa det ena mot det andra; man kan följa två spår , man kan göra både och. Oslokonventionen är trots allt ett oerhört viktigt steg mot en värld som är fri från den plåga som klustervapen faktiskt är. Precis som i arbetet med personminor inom ramen för den så kallade var till en början de allra största skurkarna inte med. Men den konventionen har ändå gjort att användningen av personminor har blivit så stigmatiserad, även hos de länder som än inte har skrivit under den konventionen, att användningen av personminor har minskat radikalt tack vare även om det inte blev ett heltäckande FN-förbud. Jag hoppas, och jag antar att vi är många som hoppas, även , att Oslokonventionen kan få samma effekt på den här vapentypen. Men då krävs det ett helhjärtat engagemang ifrån länder som , och jag hoppas att det är det vi kommer att se framöver. Med det vill jag tacka utrikesministern för debatten och önska god fortsättning och lycka till i det här viktiga arbetet. 16 Utrikesminister (): Jag får också önska god fortsättning med både det ena och det andra. Slutligen vill jag bara säga att jag håller helt med det är klart att man kan göra två saker . Vi driver på FN-spåret, och sedan fortsätter vi arbetet med förberedelserna för ratificeringen. Det finns aspekter på detta som inte, med egen formulering, är gjorda i en handvändning. Då ska vi göra det med sådan svensk grundlighet att vi vet vad vi gör också när det gäller de andra delarna av detta, och vi ska hålla kontinuerligt informerad om arbetet. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2009/10:154 om förhandlingar om ett återförenat 17 Utrikesminister (): har frågat mig om min bedömning av förhandlingarna för att återförena och vilka åtgärder som jag avser att vidta för att bidra till en lösning av Cypernfrågan. fäster betydande förhoppningar till de officiella förhandlingar som inleddes mellan de turk- och grekcypriotiska parterna för att lösa Cypernfrågan under FN:s översyn. Vi uttrycker vårt stöd för ledarnas gemensamma målsättning om att upprätta en bizonal, bikommunal federation med politiskt likaberättigande, i enlighet med relevanta resolutioner från . Detta partnerskap ska ha en federal regering och en enhetlig internationell identitet samt en turkcypriotisk respektive en grekcypriotisk konstituerande stat, vilka ska vara av lika status. Vi delar FN:s bedömning att det finns skäl att se utsikterna för en lösning med försiktig optimism. Den politiska konstellationen på ön för en återförening är mycket gynnsam, med två lösningsvänliga ledare med nära personliga band som visat stort politiskt mod genom att själva axla ansvaret för förhandlingarna, understödda av FN. Under de dryga femtiotalet avhållna förhandlingsmötena har parterna närmat sig varandra på flera viktiga frågeområden, bland annat vad gäller den framtida federationens styrelseskick. Jag uppmanar parterna att visa starkt ledarskap och göra sitt yttersta för att föra förhandlingarna mot ett slutskede , där det turkcypriotiska valet framstår som en viktig restriktion för processen. Sedan förhandlingsstarten har verkat för att Cypernfrågan ges en framträdande plats på den internationella dagordningen och intensifierat den politiska dialogen med parterna. Vi har fört samtal med båda ledarna i , och både jag och statsrådet har besökt ön. har också bland annat stött ett större seminarium om säkerhetsaspekterna av en lösning. och spelar en viktig understödjande roll i lösningssträvandena på . Det är min uppfattning att framsteg i de turkiska EU-medlemskapsförhandlingarna har en positiv påverkan på förhandlingsprocessen på ön. Jag avser att vidmakthålla mitt starka engagemang för en snar lösning på Cypernfrågan. 18 (): Jag vill börja med att tacka utrikesministern för svaret. Det är bra att ministern säger sig ha ett starkt engagemang för lösningen av Cypernfrågan. Jag håller med ministern om att FN har engagerat sig på ett bra sätt för att försöka lösa Cypernfrågan. Men vad gör EU? Enligt anser varken grekcypriotiska eller turkcypriotiska bedömare att svenska EU-ordförandeskapet har varit tillräckligt aktivt. Utrikesministerns engagemang tycks inte riktigt ha uppfattats av de berörda parterna. För det första blev självständigt 1960. För det andra blev norra delen av 1974 ockuperad av . blev medlem i EU. Många bedömare anser, precis som utrikesministern säger, att det nu är ett unikt bra läge att komma framåt i Cypernförhandlingarna. Ledarna för de fyra närmast berörda parterna har alla visat förhandlingsvilja, vilken har visats. De fyra som jag talar om är, fru talman, nya premiärminister , premiärminister , president och som är ledare för norra . Det finns en rad olösta frågor från kriget , då ön delades och ockuperade av ön i strid med internationell rätt och . Närmare 200 000 grekcyprioter fördrevs från sin mark och sina hem. 160 000 turkiska bosättare har i stället under skydd av turkisk militär koloniserat norra delen av ön. Frågan om ägande av mark och hus för dem som fördrivits måste lösas om ska kunna återförenas och bli en federativ stat. Trots att är medlem i EU och trots att har påbörjat förhandlingarna om medlemskap fortsätter ockupationen av norra , skriver journalisten i . Det är att EU kräver ett slut på ockupationen och ett återupprättande av konstitutionen. De närmare 200 000 grekcyprioter som fördrevs från sina hem ska kunna återvända och få sina egendomar tillbaka. Statsminister sade i sitt tal till : Vi tror på demokratin. Vi tror på rättsstatsprincipen. Vi kan inte tillåta någon att med hot eller tvång agera mot någon stats territoriella integritet eller politiska självständighet. Den internationella rättsstatsprincipen gäller alla stater, liten som stor. Utrikesminister , som ofta påpekar att delningen av och huvudstaden är oacceptabel, skrev på sin blogg med anledning av ettårsdagen av kriget i bland annat att rätten för den som fördrivits från sitt hem att återvända är fundamental. Jag förmodar att dessa principer naturligtvis också gäller för den lilla staten . Min fråga till utrikesministern är: Hur har det svenska ordförandeskapet tryckt på de viktiga frågorna för att komma vidare till en lösning? Återvändande är en av de stora frågor som har diskuterats och måste lösas. 19 Utrikesminister (): Jag tror inte att det råder någon tvekan om vårt engagemang för att försöka göra vad vi kan för att åstadkomma den förhandlingslösning på som skulle ha ägt rum eller som egentligen skulle ha godkänts . Däremot är det väl korrekt att EU-ordförandeskapet inte gjorde så särskilt mycket. För att vara korrekt gjorde EU-ordförandeskapet ingenting alls, därför att EU-ordförandeskapet inte har och inte kan ha en roll i detta sammanhang. Som EU-ordförande kan man inte göra någonting, för EU:s roll är i princip icke accepterad av den enkla anledningen att den ena parten, det vill säga republiken , är medlem i EU medan den andra parten i förhandlingen inte är det. Vi har kunnat agera i nationell kapacitet i de nationella kontakter som vi har haft med parterna på ön, president och , med premiärminister och med premiärminister sedan regeringsskiftet i , och det har vi gjort med en betydande intensitet. Vi har också stött, både politiskt och i andra sammanhang, FN-representanten i hans arbete. Jag har dessutom haft flera samtal med FN:s generalsekreterare om de förstärkta insatser som vi anser att han och FN bör göra för att försöka stimulera processen. Vi har också bidragit till att försöka illustrera vissa känsliga frågor och hur man skulle kunna lösa dem. Säkerhetsfrågan, som går tillbaka till ett avtal 1960 i samband med självständighet, är en av de mer besvärliga frågeställningarna. Vi anordnar ett informellt seminarium för att belysa olika möjligheter till lösningar. Vi har också det har vi trots allt gjort i egenskap av EU-ordförande gett stöd till kommissionen att bidra till att FN-medlaren stab sekunderar vissa experter i de juridiska frågeställningar som uppkommer i samband med att , formellt sett hela men i realiteten bara den grekcypriotiska republiken, är medlem av Europeiska unionen. Vi har alltså gjort vad vi har kunnat, även om EU-rollen, som sagt, med nödvändighet är begränsad. Jag hoppas att en lösning ska vara möjlig. Enligt min mening är en lösning möjlig, och det är unikt goda förutsättningar. Både president och den turkcypriotriska ledaren vill ha en lösning. ska man inte bortse från att när man lyssnar på debatten i de bägge delarna av möts man ofta av en nationalistisk motvilja mot en lösning, icke minst i medierna. Det är det som gör att det krävs ett betydande mått av politiskt ledarskap från de bägge ledarna för att nå en lösning. Också stöd från både och är viktigt. har de enats om tre koncentrerade förhandlingsomgångar. Den första, som var , koncentrerade sig framför allt på styrelsefrågorna. Den andra tror jag börjar, om jag inte missminner mig, , och om jag inte missminner mig är det egendomsfrågorna som då står i centrum. nämnde rätten att återvända. Det är den enkla delen av det hela. Det är egendomsfrågorna som är lite komplicerade, av den enkla och fundamentala anledningen att egendom är egendom och det får man inte rubba på. Men det är klart att väldigt mycket har förändrats på marken och vissa fall , då man kan säga att den första delningen kom och FN-trupper först kom till ön. Hur man ska ta i beaktande de här förändrade omständigheterna är en tekniskt sett icke alldeles enkel frågeställning. Men vad gäller principerna, som återger ur mitt uttalande, får det inte råda någon tvekan. 20 (): Jag förstår att det inte är så lätt för utrikesministern att förhandla och alltid komma till rätt resultat. Men utrikesministern var ordförande i ministerrådet och hade en stark vilja att lösa den här frågan, så jag hoppas att det ska finnas många framgångar i det hela. Det finns en fråga som är väldigt viktig när EU förhandlar med om medlemskap i . har lovat EU att öppna sina hamnar och flygplatser för den cypriotiska trafiken. Men tyvärr, som utrikesministern känner till, har det inte skett fram till . Om man lovar men inte håller löftet är det inte lätt att förhandla. Det kan bli svårigheter. engagemang för och konkreta bidrag till en sådan övergripande lösning är väldigt viktigt; det håller jag med utrikesministern om. skrev EU-minister att EU är tvunget att påpeka följande: I enlighet med vad som framhålls inom förhandlingsramen förväntar sig rådet också att aktivt ska stödja de pågående förhandlingarna om en rättvis, övergripande och fungerande lösning på problem inom ramen för FN, i enlighet med relevanta resolutioner från och med respekt för de principer som unionen grundar sig på. Min konkreta och korta fråga till utrikesministern är: Hur var diskussionerna som utrikesministern hade med både grekcyprioter och turkcyprioter angående denna fråga? Har det nåtts några positiva resultat? 21 Utrikesminister (): Jo, det får man väl säga att det har gjort. Min bedömning är att atmosfären i samtalen mellan de två ledarna är relativt god. Dock ska det sägas att de bägge sedan har att hantera sina respektive inrikespolitiska situationer, där det både på den grekcypriotiska sidan och på den turkcypriotiska sidan finns de som faktiskt är emot en överenskommelse. Det kryssande mellan dessa olika opinioner som både president och den turkcypriotiske ledaren har att göra är ibland både komplicerat och för den omvärld som har att notera detta ibland något irriterande. Vi har sett det som vår uppgift att ge dem klart stöd, att uppmuntra dem till de kompromisser som är nödvändiga. Vi har som sagt haft utförliga samtal också med ledarna i både och . är något mer betydelsefullt i detta sammanhang av skäl som vi inte behöver gå in på. Jag har talat utförligt både med premiärminister och framför allt med utrikesminister om detta. Jag hoppas innerligt att detta kommer att gå. Det kommer också att lösa åtskilliga andra frågor. Det nämndes Ankaraprotokollet, som det så vackert heter, där har förbundit sig att öppna upp sina hamnar för fartyg och flygplatser för flyg från republiken . Det har man ett legalt åtagande att göra. I och med att man inte har gjort det har vi fryst åtta kapitel i de pågående medlemskapsförhandlingarna. Det kan då i ärlighetens namn sägas att påpekar att vi från Europeiska unionens sida icke har gjort det som vi beslutade att göra i samband med en folkomröstning 2004, där lösningen avvisades på den grekcypriotiska sidan, det vill säga att öppna upp för direkt handel mellan Europeiska unionen och den norra delen av ön. Detta har blockerats inom ministerrådet, och vi har inte kunnat gå vidare med det. Det finns ingen formell koppling mellan detta, men från turkisk sida gör man en politisk koppling mellan detta. En överenskommelse skulle självfallet lösa alla dessa problem och skulle enligt min mening ge betydande möjligheter till bättre ekonomisk utveckling för bägge delar av . Vi är beredda att på olika sätt bidra till den lösning som kan komma till stånd. Det kan komma att bli kostnader i ett inledande skede. Det ska man inte alls bortse från. Då tycker jag att vi ska vara beredda att hjälpa till. I det medelfristiga eller längre perspektivet är det ingen tvekan om att en lösning skulle innebära mycket betydande, också ekonomiska, fördelar för alla medborgare på . 22 (): Jag tackar utrikesministern för konkreta svar. Jag har ett par avslutande frågor till utrikesministern. ställdes en fråga i om israelisk bosättningspolitik. Då svarade utrikesministern: Det entydiga budskapet till den israeliska regeringen är att upphöra med bosättningsaktiviteter på ockuperad mark. står utanför EU, men samma regler gäller för och andra länder även det lilla . Som jag nämnde, fru talman, är av mark ockuperad av . Grekcyprioterna som utgjorde av befolkningen på den norra delen av ön fördrevs från sina hem. De lever nu som flyktingar i sitt eget land, och deras egendom utnyttjas illegalt. Dessutom har 43 000 soldater i norra . Turkcyprioter och grekcyprioter som är fria människor och medlemmar i kan lättare genomföra förhandlingar med varandra. För detta ska inte krävas soldater. Vad har statsrådet för inställning till att den ockuperande makten lämnar så att grekcyprioter och turkcyprioter fritt och själva kan förhandla om sina återföreningsfrågor? Går det att övertyga om att följa de principer och värdegrunder som statsminister , utrikesminister , EU och det internationella samfundet säger sig stå för? önskar jag utrikesministern god fortsättning. 23 Utrikesminister (): Jag önskar också god fortsättning. är som bekant ett rätt komplicerat ställe om jag uttrycker saken med stor försiktighet. När fick självständighet 1960 efter betydande förhandlingar och problem skedde det bland annat med ett så kallat garantiavtal. Det gav och även som före detta kolonialmakt vissa rättigheter. Dessa rör också de brittiska militärbaser som finns på cypriotiskt territorium. inträffade de etniska motsättningar som ledde till att FN-trupper sändes till . Svenska FN-trupper var verksamma i bland annat Famagustaområdet och gjorde betydande insatser. FN-trupper finns fortfarande kvar efter alla dessa år, dock inte med svensk medverkan. inträffade de tragiska händelser som påbörjades av den grekiska överstejuntan, militärjuntan, i . Man gjorde en kupp i som ledde till att överstarna i fick backa, och det blev demokrati i . I den meningen var det bra, men det ledde till att gjorde två invasioner med stöd av garantiavtalet . Det är på denna bas man upprätthåller truppnärvaron. Säkerhetsfrågorna och avtalet kommer att bli några av de svåraste frågorna i slutskedet av förhandlingarna. På den punkten har försökt bidra med idéer om hur man ska kunna lösa upp det. Jag nämnde det informella seminarium vi hade angående olika möjligheter att se på garantiavtalet i olika skeden också i ljuset av det faktum att vi hoppas gå mot en utveckling där såväl i sin helhet som blir medlemmar i unionen. Den typ av avtal som garantiavtalet , som kan förklaras mot bakgrund av den tidens värld, är knappast relevant, önskvärt eller lämpligt mellan stater som är medlemmar i unionen. Frågan är hur utvecklingen ska vara fram till detta. Det tillhör de komplicerade slutskedesförhandlingarna. ska man först ta styrelsefrågorna, sedan ägaradressfrågorna och därefter säkerhetsfrågorna. Jag kan försäkra att vi kommer att försöka ge det stöd till förhandlingsprocessen som vi har möjlighet till. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2009/10:120 om kommunernas möjlighet till kameraövervakning 24 (m):