prot · GX09130 · 2010-06-02 00:00:00 — Men precis som har sagts tidigare i den här debatten måste det med en kriminalvård som i den här lagstiftningen ska förena humanitet med säkerhet och effektivitet finnas ett innehåll på anstalterna. Mycket av innehållet och arbetslinjen försvann under det tolvåriga socialdemokratiska regeringsinnehavet. Föregående år deltog 5 220 interner i programverksamhet, den verksamhet som syftar till att bryta med ett destruktivt och kriminellt leverne. Den syftar till att bryta med missbruksproblem och annat. Det är rekord. Det är bra. Ingenting är så pass bra att det inte kan bli bättre, men vi noterar nu bättre siffror och bättre resultat just när det gäller programverksamheten. Det är viktigt att internerna får en utbildning så att de har en möjlighet att klara livet utanför anstalt. Föregående år gavs 1 775 betyg till 1 060 interner. Det är rekord. Det har inte skett tidigare. Det är ett steg i rätt riktning. Jag kan nästan travestera ett gammalt uttryck: Stolt men inte nöjd. Men så är det. Det finns fortfarande saker som kan bli bättre, men det har aldrig gjorts så bra som det görs . Arbetslinjen var nedmonterad . Det jobbas nu hårt med att försöka återställa den. Det kan bli betydligt bättre än vad det är. Det finns ett behov av en yrkesutbildning som har börjat att utvecklas. Den kan naturligtvis också bli bättre. Utslussningsåtgärderna, de som syftar att få en intern tillbaka till livet utanför, bestod av 1 911 åtgärder. Det är fler, men det är absolut inte tillräckligt. Vi ser också med de nya åtgärderna att halvvägshusen inte har fått så stort genomslag. Den största anledningen till det hela är att det är en frivillig form. Det är alldeles för få som söker sig dit. Det är viktigt att vi kan motivera dem till det. Men det handlar inte om att tvinga människor dit utan om att se till att internerna är intresserade av det. Det finns anledning, fru talman, att rikta kritik mot Kriminalvården i andra avseenden också, men den ska naturligtvis ha goda ord för det som har varit positivt. Något som vi har diskuterat är sättet att sköta ekonomin. Låt oss då konstatera att det är ingen som har svultit ned, som mycket felaktigt påstods här när det gäller Kriminalvårdens ekonomi. Tvärtom har Kriminalvården fått 54 procents ökade anslag . Det är ingen annan myndighet som har fått så pass mycket. I den mån det har uppstått några hål handlar det väl mer om att göra fler hål i livremmen så att man kan nyttja resurserna på ett effektivt sätt. Det är snarare effektiviteten och hanteringen av ekonomin som har granskats av ett flertal, bland annat men även fler instanser. Det har riktats kritik, inte minst vad det gäller lokalplaneringen. Jag ska inte gå in på det som pågår just nu som inte är en sak för utan för våra rättsvårdande myndigheter. Vi får hoppas att de misstankar som finns inte är korrekta. De skulle annars tyvärr kunna förklara en del. Det har funnits kritik med all rätt, inte minst från , när det gäller förmågan att få människor att upphöra med brott. Det är inte bra. Det kan bli betydligt bättre. En del är det som just lyfts upp från och som en del av oppositionen nu har nämnt, nämligen att man inte i den utsträckning som faktiskt är tänkt utformar och gör individuella verkställighetsplaner. Där har det brustit ordentligt, så pass ordentligt att regeringen i och med den här propositionen har tagit fasta på det. Det blir nu ett lagstadgat krav. Det ska genomföras. Det får inte bara vara en målsättning, som inte genomförs. Vad som också är viktigt i den här diskussionen och som vi alla är medvetna om är att det inte bara handlar om Kriminalvården. Det handlar om att fler myndigheter, kommuner och också landsting samverkar på detta område. kan också peka på de brister som i och för sig vi alla känner till. Låt oss också konstatera följande: För att det ska finnas en förutsättning för att denna samverkan ska ske måste Kriminalvården först ta sitt huvudansvar och göra verkställighetsplaneringen. Finns det ingen sådan planering finns det heller ingen förutsättning för samverkan. Det är oerhört viktigt att vi kan lagstadga detta krav och se till att det genomförs. Jag vill nämna ännu en sak. Det finns ytterligare en anledning till att vi har en hög andel återfall: Vi har i en onormalt hög andel mycket korta fängelsestraff. följer nu detta. På den korta tiden, som ofta är handlar det tyvärr också om att fara in och ut ur anstalten hinner man inte påbörja behandlingen. Man hinner inte påbörja utbildningen och hinner inte göra något konkret. Därför är den påföljdsutredning som sitter väldigt viktig framöver som en del i lösningen av den problematik som har att göra med utslussning. Den här lagstiftningen innehåller dock ytterligare ett antal klarlägganden. Det handlar bland annat om permissioner. Det behövs nämligen en enhetlig reglering. Det måste finnas någon form av rättssäkerhet. Vi är väldigt måna om att tala om att det krävs en kvalifikationstid för att man ska kunna börja få permissioner. Man ska ha suttit av en fjärdedel av sin tid och åtminstone . Det ska naturligtvis göras en riskbedömning fortsättningsvis av huruvida det finns en risk att personen under permissionen begår brott, inte minst allvarliga misshandelsbrott, kanske övergrepp mot en kvinna man har misshandlat. Den riskbedömningen måste göras. Det är också viktigt att kunna införa möjligheten som kommer att ha elektronisk kontroll under permissionen, alltså fotboja. Men det här tar inte bort möjligheten att i särskilt ömmande fall ändå kunna få permission. Visst är det naturligtvis bra att man ska kunna närvara på sitt barns skolavslutning utifrån barnets perspektiv. Men det är viktigt att vi kommer ihåg att det ska vara utifrån barnets perspektiv och att det heller inte får vara en säkerhetsrisk för vare sig barnet eller barnets mamma. Vilken anstalt man ska placeras på regleras här. Här ska fortsättningsvis tas hänsyn till sysselsättning, omvårdnad och framför allt tydligare lagstiftning vad gäller frigivningsplaneringen. De särskilda villkor för långtidsdömda som nämndes finns kvar. Det finns en anledning. Den som är dömd till ett långt fängelsestraff har begått ett allvarligare brott än den som är dömd till ett kort fängelsestraff och är normalt sett också farligare. Däremot är det och det är väldigt tydligt i förslagen i propositionen likafullt så att man måste göra en individuell bedömning. Det kan också innebära att någon slipper de särskilda villkoren. Det är klart och tydligt. Det ska vara lättare att kunna placera människor på säkerhetsavdelning. är det så att man måste ha en dom fängelse. Men det kan vara så att en del klienter som är intagna på anstalterna bedömer sig själva som säkerhetsrisker, vilket jag träffat på. Det blir slagsmål på avdelningen. Man vill in på en säkerhetsavdelning. Där måste man ha den flexibiliteten. Det finns också i de fall vi nu har med en ökad organiserad brottslighet en större risk för fritagningsförsök. Därför måste man titta på riskbilden hos den intagne. Man kan tycka att det är lite konstigt att vi nu måste lagreglera om att en obehörig ska kunna avvisas från en anstalt utan att man behöver ringa polisen och vänta tills polisen har kommit. Men det har man faktiskt behövt. Det reglerar vi , likaväl som att man ska kunna kontrollera ett fordon, så att man inte tar in saker. Häkteslagen förändras och ska nu likna fängelselagen, så att det hänger ihop. En del av det som har kritiserats, en av de få konkreta saker som oppositionen har någonting emot, är den så kallade glasrutan. Vi vet att vi har ett stort problem inte minst med narkotika på de olika anstalterna. Vi vet också att det känns väldigt kränkande för många besökande att behöva genomföra en kroppsbesiktning. En kroppsbesiktning är väldigt genomgående och innebär att man tittar i kroppens olika håligheter. Möjligheten till glasruta för att kunna hålla någon enskild finns inte . gör vi detta möjligt. Men det är viktigt att man för diskussionen på ett sådant sätt att man klargör att detta inte kommer att vara huvudregeln. Det rör sig om mycket särskilda fall. Det innebär också att många besökare kan slippa vad de kan uppfatta som en kränkning. Glasrutan kan vara bättre. Efter kritiken från som kommit när det gäller restriktioner hos häktade blir det nu en förbättring, oavsett vad som sagts. Det kommer att finnas möjlighet att överklaga de beslut som tingsrätterna fattat. Det har inte varit möjligt tidigare. På det sättet genomför vi nu en förbättring. Jag skulle vilja yrka bifall, men jag vill först försöka fundera och analysera lite kort vad oppositionen egentligen vill. När jag läser igenom reservationerna kan jag konstatera att vi egentligen är överens om det mesta. Det är kaskader av ord, men inte så mycket innehåll. Egentligen säger man att man vill göra det som redan har påbörjats, men kanske göra det fortare och tidigare och så vidare, ungefär som man brukar säga. Det finns några saker som skiljer oss. Det är glasrutan och två saker till där det riktigt skiljer sig. Det första gäller , som vill spara pengar på kriminalvården, även om de anklagar regeringen för att ha gett för lite pengar. Det kan man tycka är lite konstigt. är också det parti som vill införa halvtidsfrigivning, som innebär att man släpper ut internerna efter halva tiden. Oppositionen har ingen rättspolitisk arbetsgrupp, och det är lätt att förstå varför. Det skulle inte bli särskilt mycket konkret. Det är svårt att gripa in i frågorna. Men det finns en fråga som förenar oppositionen. Vi har nämligen fattat beslut om en lag som trädde i kraft och som innebär att det vad gäller till exempel sexualbrottsdömda fångar ska finnas en möjlighet för kriminalvården att ta bort sådant som motverkar behandlingen, exempelvis pornografi. Det kan naturligtvis också handla om drogförhärligande litteratur för den som har missbruksproblem. Det här tycks förena oppositionen. Man är så angelägen om att de sexualbrottsdömda ska få tillbaka sina porrtidningar att man i sin reservation, utan att nämna just det, skriver att det är viktigt för den intagne att kunna ta emot böcker, tidskrifter, tidningar eller annat som kan ge honom eller henne sysselsättning . Detta tycks förena oppositionen. Vi tycker inte om det. 53 (): debatterar vi en av de mest omfattande lagändringarna , en helt ny fängelse- och häkteslagstiftning. Det har varit en lång process. En del av kommitténs förslag har genomförts tidigare, men tar vi ett helhetsgrepp och byter ut den gamla fängelselagen och häkteslagstiftningen mot en ny, som är både språkligt och systematiskt modernare än den gamla. har på ett förtjänstfullt sätt gått igenom den här lagstiftningsprodukten. Alla sju partier är överens om det allra mesta. Jag tänkte uppehålla mig speciellt vid tre viktiga delar i den nya lagen. Det första är att vi nu får en fängelselagstiftning som är individualiserad. Verkställigheten i anstalten ska anpassas efter de behov och förutsättningar som varje individ har. Det lagregleras också att varje intagen ska ha en individuellt utformad verkställighetsplan. Alltför länge har de intagna behandlats som en grupp med samma behov och samma förutsättningar, trots att det enda gemensamma de egentligen har är att de är dömda till fängelsestraff för ett brott som de begått. Det behövs ingen större utredning för att förstå att personer som är intagna i kriminalvården har olika bakgrunder, behov och förutsättningar. Därmed krävs det också olika sorters kriminalvård för att möta varje enskild person, så att han eller hon kan komma ut som en mer laglydig medborgare när straffet är avtjänat. Det andra som jag vill lyfta fram är det som även var inne på, nämligen att det nu föreslås ett mer enhetligt permissionsinstitut. Man gör en uppdelning av permissionerna. Den ena delen handlar om permissioner för att underlätta den dömdes anpassning till samhället. Alla ska tillbaka ut i samhället. Då är det oerhört viktigt att vi har gjort allt för att anpassa den intagne så att denne ska kunna komma ut till ett liv i samhället som inte längre består av brott. Den andra delen av permissionsinstitutet handlar om de ömmande skälen. Det är viktigt, inte minst för rättssäkerheten och förutsägbarheten, att reglerna kring permission blir tydligare. Det tredje som jag vill poängtera är den så kallade glasrutan som samtliga debattörer har varit inne på. Det handlar om ett besöksrum där den intagne och besökaren skiljs åt av en glasruta och inte kan ha någon fysisk kontakt utan bara kan se varandra och prata med varandra genom en glasruta. Detta är på inget sätt något nytt förslag. föreslog att man skulle ha en glasruta. upprepade förslaget , och 2005 kom med detta förslag. Det är inte något som är speciellt unikt för . och vårt grannland har redan anstalter med så kallad glasruta. Bakgrunden är att det kommer in alltför mycket saker på våra anstalter som inte bör vara där. Då är det framför allt narkotika som vi talar om. Kriminalvården gör självklart visitationer och säkerhetskontroller. Men vi vet att narkotikan ändå kommer in. Alliansregeringens satsningar på narkotikahundar har förbättrat situationen. Vi vet att det finns mindre narkotika på anstalterna , men fortfarande finns det problem, och dessa problem måste vi göra någonting åt. Oppositionen skriver i sin reservation att regeringen vill begränsa intagnas möjlighet att behålla kontakten med familj, släkt och vänner under verkställigheten genom att införa glasrutan. var också inne på detta tidigare. Jag undrar om ni egentligen har läst propositionen. I propositionen på s. 84 kan man läsa att kontroll av glasrutebesök ska få ske enbart när det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Det innebär att glasrutebesök inte får användas för kontroll av besök som inte krävt bevakning av säkerhetsskäl. Man kan också läsa följande om glasrutebesök: En sådan kontrollform torde även innebära att fler intagna kan beviljas besök. Det betyder alltså att de som av säkerhetsskäl tidigare inte har fått ta emot besök eller som kanske inte har fått ta emot besök av just de personer som de vill ta emot nu får en större chans att träffa och samtala med dessa personer även om det sker genom en glasruta. Glasrutan kan även komma att användas i stället för så kallade personalövervakade besök. Personalövervakade besök innebär att någon i kriminalvårdspersonalen närvarar i det rum där den intagne och besökaren träffas. I normalfallet ska den intagne och besökaren inte ha någon fysisk kontakt. Man kan göra undantag för detta till exempel när det är ett minderårigt barn som ska träffa en förälder. Då måste det så klart finnas en fysisk kontakt. Men oftast får det inte ens under personalövervakade besök förekomma någon fysisk kontakt mellan besökaren och den intagne. Nackdelen med personalövervakade besök är att det sitter någon och lyssnar på vad man säger. Vid ett glasrutebesök kan man åtminstone tala i lugn och ro utan att någon sitter och lyssnar. Jag tror att det kan upplevas som mindre integritetskränkande att ha samtal vid en glasruta än att sitta i samma rum då någon lyssnar och man ändå inte får ha någon fysisk kontakt. Ytterligare en positiv effekt med glasrutan kan vara att den besökare som kommer inte behöver känna någon press från den intagne att ta med någonting in. Vi vet att det förekommer att de som ska göra ett besök känner sig pressade att begå brott och ta med saker som de inte får ta med in i anstalten. Jag vill bestämt hävda att de rödgröna vänsterpartierna har rejält fel i sin reservation 14 om glasrutan. Jag vill avsluta med att läsa upp författningskommentaren till den nya fängelselagen, 7 kap. 2 § på s. 144 i propositionen. Det ankommer på Kriminalvården att i varje enskilt fall göra en individuell bedömning av om det av säkerhetsskäl är nödvändigt att kontrollera ett besök och vilken kontrollform som, i förekommande fall, ska användas. Den minst ingripande formen av kontroll ska väljas. Vi ska alltså inte på något sätt förhindra de intagna att ha kontakter med och träffa släkt och vänner. Tvärtom tror vi att denna glasruta, när sådan kommer på plats, kommer att underlätta besök och kan göra att fler får ta emot besök, vilket borde vara något positivt för de intagna. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. 54 () replik: använde mycket av sin talartid på detta med glasrutan. Som jag nämnde i mitt anförande ser vi detta helt klart som att man begränsar de möjligheter som finns . Det är inte någonting som bara vi påstår. Det finns också remissinstanser som menar att detta är alltför långtgående och att risken är uppenbar att det försämrar klimatet inom kriminalvården. Ni skriver att ert motiv till förslaget är att ni vill omöjliggöra överlämnade av otillåtna föremål. Det är huvudmotivet. Både vi och remissinstanserna menar att man måste kunna komma till rätta med detta bland annat genom visitation. Då måste jag ställa en fråga till : Anser du att den oro som en del remissinstanser känner är helt obefogad? Jag skulle också vilja passa på att fråga om styrelses förslag, att regeringen bör ta initiativ till översyn av befintlig lagstiftning för kommuner och landsting om krav på samverkan med Kriminalvården, är klart befogat. Ni påstår att ni ser allvarligt på detta. Ni skriver att de brister som tar upp är allvarliga. Ni säger också att ni utgår från att regeringen ska göra vad som krävs för att komma till rätta med detta. Då blir självklart följdfrågan: Varför har ni inte yrkat bifall med anledning av styrelses framställning? 55 () replik: Eftersom vi är överens om det mesta i förslaget till denna nya lagstiftning som Alliansen lägger fram blir det naturligtvis så att vi koncentrerar oss på det som vi inte är eniga om. Men jag vill än en gång betona att vi i mycket stor utsträckning är överens om hur kriminalvården ska se ut. Jag skulle vilja hävda att gränsen för kriminalvårdspolitiken inte går mellan Alliansen och det rödgröna blocket, utan den går mellan Alliansen och Socialdemokraterna på den ena sidan och och på den andra sidan till exempel med tanke på ganska långtgående förslag som också finns i reservationerna i betänkandet. När det gäller visitationer kan man inte säga annat än att det görs försök med allt möjligt. Det är inte så att besökare får komma in på anstalterna och göra besök utan att det sker rejäla kontroller. Först ska den besökande genom en säkerhetskontroll i form av metallbåge. Det finns i stor utsträckning narkotikahundar, dock inte alltid och överallt. Det görs även kroppsvisitationer. Men vi vet att de som smugglar narkotika tyvärr använder mycket effektiva metoder som är svåra att komma åt. Hade de visitationer som redan finns varit hundraprocentiga hade det inte funnits så mycket narkotika på anstalterna, även om vi vet att den kommer in också på andra sätt. Gör man en väldigt noggrann visitation, alltså en kroppsvisitation, av en besökare kan det också vara kränkande och närgånget. Vi tror att glasrutan kan göra att det blir fler besök och att det blir mindre integritetskränkande. 56 () replik: kom in på det som kommer upp i nästan alla debatter, nämligen den så kallade oenigheten och så vidare mellan oss rödgröna. Det är självklart tröttsamt att höra det. Det är också ganska överdrivet. Som vi alltid sagt är vi tre partier. Vi är noga med att visa väljarna att vi är tre partier. Dessutom samarbetar vi. Där har vi inget att bevisa, för visade vi att vi kan samarbeta och lägga fram gemensamma förslag. Om ni är så eniga som ni påstår och om ni alltid tycker exakt likadant är det däremot ett märkligt besked till väljarna. Vilket parti ska man rösta på? Om ni borgerliga tycker exakt likadant finns det ju inte något behov av fyra partier, men det är ert problem. Här har det talats om glasrutan. , du har egentligen inte gett något svar om de remissinstanser som känner en oro. Är oron obefogad? Ser du inga problem alls med det som tas upp i remissvaren och som även vi tar upp? Vidare gäller det och hur man ser på detta. Om ni nu tycker som ni säger ni håller med om nästan allt som säger och ni tycker att regeringen ska göra vad som krävs varför kan ni då inte visa lite kurage och yrka bifall till vårt förslag och därmed sätta lite mer press på regeringen så att de i den här frågan handlar på ett riktigt sätt? 57 () replik: Det är konstigt att vi alltid kommer in på hur man inom blocken samarbetar. Eller kanske är det inte så konstigt. Självklart är det intressant för väljarna att veta vilken politik som ska bedrivas. Vi borgerliga är fyra partier. Vi tycker lite olika men visar att vi kan kompromissa. hänvisar till de då Socialdemokraterna ensamma regerade, med stöd från och . Från vet vi att den dåvarande justitieministern ofta ringde till mig som centerpartist, till som folkpartist eller till . Han behövde stöd eftersom det inte gick att komma överens med och . Därför vill vi att det ska vara så tydligt som möjligt så att väljarna vet vad de röstar på . Sedan har vi detta med remissinstanserna och oron. Jo, visst kan man titta på vad remissinstanserna har tyckt. De tre remissinstanser som det står om i propositionen och som inte riktigt varit nöjda med regeringens förslag är , och förtroenderådens riksförbund de intagnas fackförbund, samarbetsorganisation, eller vad det kallas. De är motståndare till förslaget. Å andra sidan kan man säga att , och den dåvarande är positiva till förslaget. På något sätt kan jag tycka att de senare är lite tyngre remissinstanser än de remissinstanser som varit motståndare. Jag ska också helt kort säga några ord om framställning. Här har vi ett evigt dilemma. gör en granskning av någonting från tillbaka. När framställan kommer har det egentligen gått rätt sedan granskningen. Arbetet är redan påbörjat. Varför ska vi i ett läge där vi redan påbörjat arbetet skicka ett tillkännagivande till regeringen om att börja göra det som redan påbörjats? Det tycker vi är en bakvänd ordning. 58 (): Jag hoppas att blodsockret inte tryter för mycket här bland ledamöter. Vi diskuterar nu tredje etappen på reformeringen av lagstiftningen om den svenska kriminalvården, av reglerna om hur det ska se ut och om hur verksamhet ska bedrivas i våra häkten. Det är en väldigt viktig verksamhet. När sociala insatser, villkorliga domar, bötesdomar, skyddstillsyn och sådant inte räcker till döms människor i till slut till fängelse ofta inte av en slump. Man kan ha begått väldigt allvarliga brott. Man kan ha haft ihjäl någon, mördat någon på olika sätt. Man kan ha våldtagit eller stympat någon eller ha gjort en mängd olika saker. Man kan ha rånat banker eller förstört livet för en mängd människor. I blir man då inlåst men inte av en slump. I stället är det fråga om ett medvetet tänkande. Människor som begår grova brott ska låsas in. Där inne ska man få hjälp och stöd. Jag återkommer senare till detta. Också har vi efter en omfattande och lång utredning om kriminalvården reformerat lagstiftningen. Då har vi fokuserat på utslussningsåtgärderna. Ännu mer har vi fokuserat på den individuella prövningen av villkorlig frigivning. I den andra etappen fokuserade vi på livet på en anstalt på vilka tillhörigheter man ska få ha, som delvis nämnts i debatten så här långt. Man ska också granska reglerna om hur folk inne på anstalten får avskiljas för isolering och så vidare. kommer den sista delen. Dels är det fråga om en omfattande modernisering språkligt det handlar då om text, struktur och systematik dels stärks den individuella verksamhetsplanen. Detta är viktigt. lyfts det upp till lagnivå att individer som är intagna ska ses som just individer. De ska få hjälp och stöd efter egna förutsättningar. Vi ser till att kriminalvården får skärpta krav på sig att samverka med det övriga samhället, för ska ju den intagne komma ut. Tanken är att kriminalvården ska ses som en vändpunkt, inte som en ändpunkt för att använda Kriminalvårdens egen slogan. Här är det centralt att samverka med dem som finns utanför anstalterna.