prot · GX09130 · 2010-06-02 00:00:00 — Sex modellkommuner har tagits fram som visar upp bästa möjliga förebyggande arbete. Det har också bäring på narkotikafrågan, för det är alltid bättre att stämma i bäcken än i ån. Den stora psykiatrisatsningen på vill jag också nämna, för den har barnfokus. Det har stor betydelse för att förebygga missbruk eftersom vi vet att många som blir beroende av narkotika har olika neuropsykiatriska störningar. Sammanfattningsvis: Jag är övertygad om att föräldrar som bryr sig är det bästa botemedlet mot missbruk av olika slag, och jag tror inte att jag är ensam om det. Men det kan ändå gå snett, och då behövs snabba och relevanta insatser från det övriga samhällets sida som anpassas efter varje barns individuella behov. Då kan vi förhoppningsvis hejda brottslighet och narkotikamissbruk bland våra barn och unga. Ingen ska behöva säga som flera här har antytt och som jag hört när jag talat med interner på våra fängelser: Ingen såg mig förrän jag begick det brott som ledde till att jag nu sitter här. Det tycker jag är det sämsta betyg som vi som ansvariga kan få. Därför yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. Eftersom det här är min sista debatt i vill jag rikta ett tack till alla som jag haft kontakt med och samarbetat med i . Vi har så fantastiskt många duktiga medarbetare här i . Utan dem skulle vi ledamöter inte klara oss . Därför vill jag passa på att tacka alla dem som jag har fått hjälp av på olika sätt och som verkligen har stött mig i min roll som ledamot. Självklart vill jag även tacka mina kolleger i utskottet för gott samarbete. I detta anförande instämde (). 45 () replik: Jag instämmer i mycket av det sade, inte minst det om polisens arbete och hur polisen arbetar i nära samverkan med socialtjänst och vårdnadshavare. Det vill jag djupt instämma i därför att jag vet att det är så. Jag vet att om polisen påträffar unga människor eller barn i en miljö som inte är bra för dem ser polisen till att köra hem dem och har ett samtal. Man kan också göra en anmälan hos socialtjänst. Det är just därför som vi inte tycker att man behöver ge polisen verktyget att tvångsvis drogtesta barn. Det görs i en bra och nära relation med både barn och föräldrar. Jag har tidigare talat om att det kan vara en lång process, så jag tänker inte gå in på det längre. Jag vill gärna ta upp det säger om alla satsningar ni gjort som ska vara till nytta och gagn för våra barn och ungdomar. Jag delar inte hennes uppfattning. Jag ser hur skolklasserna har blivit större. Jag ser att det finns färre lärare. Jag ser hur mobbningen har ökat, och det är inte bara jag som ser detta, utan även säger det. Medan vi fick ned antalet elever i klassen och ökade antalet lärare har det nu blivit fullständigt omvänt. Men det är klar att har landsting och kommuner inte fått de pengar som de så väl behöver raseras välfärden, och det drabbar våra barn och ungdomar. När det gäller alkohol, narkotika, tobak och information på skolorna visar undersökningar att 2009 var det av ungdomar två i gymnasiet som säger att de inte har fått någon information. har det varit . Det har alltså fördubblats 2009. Barn och ungdomar får inte information. 46 () replik: Det lät lite annorlunda när beskrev polisens insatser hur man skulle släpa i väg och tvångsvis testa. Jag tror som sagt att man kommer att fortsätta med att försöka få kontakt med någon vuxen som har ansvar. Men det är undantagsfallen som vi vill komma åt, de kanske allra mest utsatta. Det hindrar inte att vi gör det som ni har tagit upp , att vi arbetar med motivation, att vi till och med tvångsomhändertar barn för att placera dem i en annan miljö. Det kan vara många åtgärder som behöver sättas in. Det är de absoluta undantagsfallen som vi vill komma åt när vi säger: När ingenting annat hjälper, när man inte lyckas få någon kontakt ska man efter åklagarens beslut det är viktigt att betona testa. Det här är inte någonting som en enskild polisman kan besluta sig för att göra hur som helst. Det ska ske med en person av samma kön. När man tar urinprovet ska det vara under överinseende av en person av samma kön. Det är väldigt tydliga regleringar i lagen som gör att det ska vara så lite integritetskränkande som det bara går. Det är en värre integritetskränkning att inte göra någonting alls. 47 () replik: Jag tycker att vi har debatterat frågan om tvångsvisa drogtester nog . Vi har helt skilda uppfattningar om detta. Vi anser att det verktyget inte behövs för polisen . Vi anser att det går att lösa på annat sätt, även om det är så att ett barn far mycket illa, som säger. Vi är fullt medvetna om detta. Vi tror också att man i dagens samhälle klarar av även de svåra valen. Jag vill gå tillbaka lite grann till det förebyggande arbetet, utifrån det som sade om , som ni valde att lägga ned. Min bild av är en helt annan. Det är oerhört viktigt. Skolan är den plats där våra barn och ungdomar tillbringar den största delen av sin tid, och därför är arbetet både med värdegrund och med alkohol, narkotika och tobak jättevärdefullt. Det ska finnas ett förebyggande arbete på skolorna som gäller narkotika och alkohol men också en handlingsplan som är känd för barn, ungdomar och föräldrar i fråga om vad som händer om skolan misstänker att ett barn missbrukar. Därför är det också oerhört viktigt att barn och ungdomar själva finns med i det här arbetet. var just ett sådant arbete. Där fanns alltså barn och ungdomar själva med som informatörer och rapportörer till sina kompisar om narkotikans skadeverkningar. Jag beklagar att den moderatledda regeringen valde att lägga ned narkotikasamordnaren, för man har tappat kraft och mycket mark. Vi vill i stället både stärka skolhälsovården och stärka detta med attityder. Vi vill att exempelvis en ung människa som missbrukar ska garanteras bra vård med en väntetid . Det finns i vår budget. Vi vill möta unga i kris. Vi vill öppna upp den nationella hjälplinjen till att också bli Skriv till hjälplinjen, som unga kan använda eftersom ungdomar använder datorn mycket. 48 () replik: Jag skulle kunna ägna mina åt att räkna upp allt som regeringen gör på alla områden, som nu försöker göra. Men jag tycker att vi nu ska hålla oss till saken. Det handlar om: Var det bra eller dåligt att lägga ned ? Jag anser att det var bra, därför att man har gjort en helt annan struktur. Det var många spektakulära utspel, som jag nämnde ett exempel på, som gjorde att det här syntes. har alltså gjort en väldigt positiv utvärdering av det långsiktiga arbete som har införts. Det är väldigt strukturerat, och där sitter experter med i alla de olika delarna av drogförebyggande verksamhet. Jag vet många som jobbar med detta inom departementen som säger: Måtte nu detta få vara kvar om olyckan skulle vara framme och vi får byta regering! De kanske inte uttrycker sig riktigt så, utan det var jag som lade till det. Det här är alltså ett långsiktigt arbete som har inletts, inte en partipolitiskt knuten organisation, som var. Sedan håller jag naturligtvis helt med om det som sägs om arbetet i skolorna eftersom jag själv är gammal lärare. Jag vet hur viktigt det är med värdegrundsarbete och att eleverna blir indragna. Men det kommer lite grann vid sidan om det som vi nu diskuterar. Vi kan sluta med att konstatera, som sade, att vi har olika inriktning när det gäller förslaget om tvångsvisa drogtester. Det ska bli väldigt intressant, även om jag inte finns kvar här i , att följa hur det går med det, om utvärderingarna kommer att visa att det har hjälpt vissa barn och unga. Jag är övertygad om att det kommer att bli så. 49 (): Vice ordföranden i justitieutskottet tackade i anförandet för ett gott samarbete. Hon räknade med att det skulle bli hennes sista anförande i våra debatter, men det är möjligt att bli återvald till riksdag även om man inte kandiderar i detta val. Jag vet också att från Socialdemokraterna kommer att sluta. Hon har i en annan debatt, som jag inte begärde replik i, tackat utskottet för gott samarbete. Jag skulle vilja tacka er båda för fina insatser. Jag har haft väldigt roligt och haft en mycket bra debatt med båda kanske mer av debatt med och mer av diskussion med , av förklarliga skäl. är det fler som slutar, men jag åhörde själv när var uppe och sade det. Jag tog ingen replik då men reparerar detta . Jag vill tacka alla andra i utskottet och hoppas att ni får en bra sommar. Jag vill också tacka fru talmannen och alla andra talmän för att ni har hjälpt till med att hålla ordning på oss i talarstolen. Tack så mycket, , och alla andra som slutar i utskottet, för fantastiska insatser! (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 11 § En ny fängelse- och häkteslagstiftning Föredrogs justitieutskottets betänkande 2009/10:JuU21 En ny fängelse- och häkteslagstiftning (prop. 2009/10:135 och framst. 2009/10:RRS21). 50 (): Kriminalvården utgör en av rättskedjans viktigaste funktioner. Här ligger ansvaret för att straff avtjänas på ett säkert sätt och för att återanpassa människor som har begått brott så att nya brott inte sker . Därför är insatser för vård och behandling väldigt viktiga. Kriminalvården har utvecklats radikalt på säkerhetssidan med utbyggnad av säkerhetsplatser på de tyngsta anstalterna och förhöjd säkerhet över lag. Allt detta måste göras och är en förutsättning för varandra, eftersom en god vård inom kriminalvården självklart förutsätter att internerna är på plats och deltar i program, behandling och aktiviteter. Målet för kriminalvården är att minska brottsligheten och öka tryggheten i samhället. Detta sker bäst genom ett meningsfullt innehåll med vård och behandlingsinsatser som syftar till att minska återfall i brott och med respekt för mänskliga rättigheter. En väl fungerande tillsyn är central för den slutna verksamhet som kriminalvården utgör. Den tillsyn som JO utgör är inte kontinuerlig och heller inte fullständig. Den övervägande delen av verksamheternas tillsyn ansvarar den egna myndigheten för. Vi anser att en modern kriminalvård ska ha en oberoende tillsyn utifrån. Vi vill därför att regeringen utreder hur en sådan här oberoende insats utanför kriminalvården ska sköta tillsynen över kriminalvården. röstade igenom propositionen om en modernare kriminalvårdslag. Den började gälla . Med den nya kriminalvårdslagen ville vi åstadkomma en förbättrad och mer strukturerad övergång från livet i anstalt till livet i frihet. En grundtanke var att individualisera kriminalvården. Utslussningen skulle anpassas till vad varje intagen behöver för att förbättra förutsättningarna för att han eller hon ska klara sig i samhället efter frigivningen utan återfall i brott. Ett av utslussningsalternativen var vistelse i halvvägshus. Halvvägshus innebär att den intagne är placerad i ett av Kriminalvårdens kontrollerade hem som är anpassat för att ge intagna särskilt stöd och särskild tillsyn. Den borgerliga regeringen har tyvärr visat ett ljummet intresse för verksamheten med så kallade halvvägshus. Den borgerliga regeringens passivitet avseende förbättrad utslussning är svår att förstå. Både samhället och den enskilde individen tjänar på att den intagne på ett så bra sätt som möjligt kan komma in i samhället igen. Dessutom är halvvägshus ett ekonomiskt billigare alternativ än anstalt. Vi menar att regeringen måste anstränga sig för att förbättra utslussningen och öka antalet klienter i halvvägshus till minst 200. Vi anser att det är uppenbart att samarbetet mellan kriminalvården och måste bli bättre. En human kriminalpolitik bör garantera att det finns fler särskilda besöksrum för barn, att särskilt utbildad personal ska finnas med när ett barn besöker häktet eller anstalten och att födelsedagar och skolavslutningar ska kunna vara grund för att bevilja permission. Dessutom är det rimligt att barnen, på sina villkor, får en lagstadgad rätt att kunna ringa sin frihetsberövade förälder. En rimlig utgångspunkt bör, då det är lämpligt för barnet, vara att det ska finnas möjlighet till daglig kontakt med föräldern i anstalten. Att intagna i kriminalvården måste få behålla kontakt med familj, släkt och vänner under verkställigheten är självklart. En viktig del i detta är möjligheten att ta emot besök. Regeringen vill nu begränsa dessa kontakter genom att införa möjligheten att hänvisa besöken till rum där intagna och besökare hålls fysiskt åtskilda, till exempel genom en glasruta. Detta gäller både häkten och fängelser. Vi och flera remissinstanser anser att detta är alltför långtgående och riskerar att försämra klimatet inom kriminalvården genom att det påverkar de intagna mycket negativt. Motivet till förslaget, som man har, är att man vill omöjliggöra överlämnandet av otillåtna föremål. Detta problem måste man dock kunna arbeta med bland annat genom visitationer. Förslaget står inte alls i proportion till de konsekvenser som det innebär, och det bör inte genomföras. Tillgång till personlig egendom är en betydelsefull beståndsdel i en human kriminalvård. Det är viktigt för den intagne att kunna ta emot böcker, tidningar, tidskrifter eller annat som kan ge honom eller henne sysselsättning . Rätten att ta del av information är dessutom en stark rättighet som är grundlagsfäst. Enligt vår uppfattning står den lagstiftning som trädde i kraft inte i överensstämmelse med regeringsformen. Beredningen av ärendet var otillräcklig, och viktiga instanser, som Lagrådet, nonchalerades helt. Regeringen bör därför återkomma till med ett förslag som tillgodoser det här. Inom kriminalvården erbjuds det på vissa håll yrkesutbildningar som finansieras av Arbetsförmedlingen. Dessa utbildningar leder i många fall till yrken där det är brist på arbetskraft. Fler intagna inom kriminalvården bör erbjudas kvalificerad yrkesutbildning. På vissa anstalter erbjuds det utbildning, men kvaliteten och utbudet varierar för mycket. Vi anser att det bör finnas möjlighet att studera på högskolenivå vid landets kriminalvårdsanstalter. Och angående utbildning kräver ett så krävande yrke som kriminalvårdarens en vidare utbildning än vad som kan erbjudas genom Kriminalvårdens egen försorg. En särskild utbildning skulle uppvärdera vårdaryrket. En möjlighet skulle kunna vara att skapa en särskild inriktning i regi under rubriken: Socialt arbete med inriktning på kriminalvård. Vi anser att det bör utredas hur en särskild högskoleutbildning för kriminalvården kan utformas. har fått kritik av för förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling för förhållandena på och lagstiftningen kring de svenska häktena. Ett område där kritiken har varit mycket stark gäller de restriktioner som åklagare utfärdar i samband med häktningen. I föreslogs att åklagare i samband med häktningsförhandlingen ska begära tingsrättens tillstånd och motivera varje enskild restriktion som han eller hon vill ålägga den häktade. Dessa förslag välkomnades av många remissinstanser som såg dem som nödvändiga för att leva upp till de krav som ställts på . Regeringen väljer trots detta att inte genomföra förslagen och anför att utredningsförslaget inte medför någon stor eller principiell ändring. Detta uttalande får man väl säga är ganska häpnadsväckande, eftersom utredningens förslag faktiskt innebär ett helt annat perspektiv i fråga om vem som ska ta initiativ till en omprövning. Vi anser att förslag om prövning av restriktioner i häkten bör genomföras. Vi anser att den kritik som framförs av är graverande. Som anför har regeringen inte gjort tillräckligt för att underlätta samverkan för kriminalvårdens klienter. Det är inte acceptabelt att samverkan i hög grad är personberoende och sårbar, som fallet faktiskt är . Vi anser därför i likhet med att regeringen bör ta initiativ till en översyn av befintlig lagstiftning för kommuner och landsting om krav på samverkan med kriminalvården. Vi ser också allvarligt på den kritik som framför när det gäller verkställighetsplaneringen. Trots att frågeställningen uppmärksammats finns det brister när det gäller såväl kvalitet och dokumentation som planering. Vi delar styrelsens uppfattning att regeringen måste säkerställa att verksamhetsplaneringen genomförs i enlighet med de krav som lagen ställer. Det är viktigt att kommunerna har en god beredskap för att kunna erbjuda det stöd och den vård som behövs efter frigivandet. För att underlätta kommunernas möjlighet till detta menar vi att det bör utredas hur alla de resurser som finns inom missbruksvården, , Arbetsförmedlingen etcetera kan samordnas på ett bättre sätt för att ge varje enskild individ ett relevant stöd i samband med frigivningen. Det skulle kunna ske genom en så kallad utslussningspeng. Stödet ska vara individuellt, och insatserna ska vara riktade mot till exempel fortsatt missbruksvård, arbetsplatspraktik, utbildning och boende. Insatserna ska också vara dokumenterade i en handlingsplan som skrivits under av den enskilde, av kriminalvården och av kommunen. Jag står självklart bakom samtliga våra reservationer men nöjer mig här med att yrka bifall till reservationerna 1 och 9. 51 (): Jag vill börja med att instämma i vad sade jag glömde bara att trycka på knappen. Vi har då behandlat propositionen 2009/10:135 En ny fängelse- och häkteslagstiftning. Här har på ett föredömligt sätt tagit upp det mesta, så jag ska försöka hålla mig kort. Medan regeringen fokuserat nästan uteslutande på fler poliser och hårdare straff har resten av rättskedjan utsatts för ett hårt tryck. Regeringen har under hela mandatperioden stått passiv inför larmrapporter om den ekonomiska krisen inom kriminalvården. I det senaste budgetunderlaget kan man läsa om hur nödvändig ut- och ombyggnad har bromsats och att i stort sett allt utvecklingsarbete som inte rör säkerheten har avstannat. Man har fått dra åt svångremmen rejält. Trycket på kriminalvården har varit stort när antalet intagna ökat, till stor del som en följd av regeringens egen politik. Beläggningen på anstalter och häkten ligger på en alltför hög nivå för att man ska kunna utföra ett tillräckligt bra arbete med det som är och bör vara huvuduppgiften, att förhindra att de intagna begår nya brott . Grunden till regeringens förslag är betänkande Framtidens kriminalvård, . Baserat på utredningen genomförde vi, De rödgröna, under förra mandatperioden reformer för en förbättrad utslussning för att på ett bättre sätt förbereda de intagna för livet efter strafftiden. Vi införde möjligheter till utökad frigång, vistelse i halvvägshus samt vårdvistelse som innebar större möjligheter att få hjälp med till exempel missbruksproblem. Regeringen slutför nu behandlingen av utredningens förslag. Regeringens förslag grundas även på utredningen häkteslag. Även om regeringen i sitt förslag har några bra förslag för att förbättra rehabilitering och samverkan med myndigheter utanför Kriminalvården är det tydligt att man har lagt störst vikt vid ökad säkerhet. Det är självklart en viktig fråga. Vi är till exempel positiva till regeringens förslag om fordonskontroller och större möjlighet att avvisa obehöriga personer. Men säkerhetstänkandet får inte gå så långt att arbetet med vård, rehabilitering och återanpassning motverkas. Klimatet på häkten och anstalter påverkas negativt, vilket i sin tur utgör en säkerhetsrisk för både intagna och anställda. Man kan säga att detta var övergripande. Vi har också inom utskottet, i uppföljningsgruppen, tittat speciellt på kvinnorna, och gör bedömningen att säkerhetshöjande insatser alltid måste ställas i relation till de inskränkningar som de medför för de intagna kvinnorna, i grupp och på individnivå. Man drabbas alltså hårdare av säkerhetsnormer som tas generellt, och det blir kvinnorna lidande av. Detta har fått till följd att omotiverade restriktioner och inskränkningar tillämpas på anstalterna. Proportionalitetsprincipen måste framöver få genomslag på så sätt att kvinnor intagna på anstalt inte beläggs med restriktioner eller inskränkningar som motiveras av händelser av ordningsstörning eller säkerhetsrisker som uppstått på anstalter för män. Det är en viktig fråga. När jag tittar i betänkandet vad det gäller bakgrund, pågående arbete och utskottets ställningstagande ser jag att man tycker att det är viktigt. Vi vet allihop att det här är ett stort problem. Men jag vill veta exakt, konkret vad det är som har hänt. Uppgifter som vi får är att det inte har hänt så mycket. Kvinnor som i mycket större omfattning sköter sig bättre inom anstaltsvården ska inte behöva bli lidande. Jag vill ställa frågan konkret: Hur långt har man kommit? Vad är det för konkreta åtgärder som man har gjort när det gäller det här? Vi har också tagit upp i vår reservation särskilda villkor för långtidsdömda. Utredningen som ligger till grund för regeringens förslag till ny lagstiftning föreslog att man ska ta bort de särskilda villkoren för långtidsdömda. Regeringen vill dock behålla dem. Det handlar om att de som är dömda till fängelse har särskilda villkor när det gäller anstaltsplacering, permission och utslussning. Man kan även införa detta för dem som är dömda till fängelse om det finns särskilda skäl. Regeringen motiverar detta med att särskilt samhällsskydd behövs när personer gjort sig skyldiga till grova brott. Precis som utredningen föreslog anser vi att särskilda säkerhetsvillkor ska ställas upp efter individuell bedömning och att det inte behövs särskilda regler grundade på strafftider. I en rapport från Kriminalvården, Långtidsdömdas verkställighet , slås fast att många långtidsdömda på grund av dessa regler blir kvar på anstalter med hög säkerhet trots att det inte längre finns behov av det. Onödigt hög säkerhet är också kostnadsdrivande och motverkar återanpassning. Därför bör de särskilda villkoren för långtidsdömda tas bort. Jag vill återkomma till det som revisorerna har tittat på. Det gäller verkställighetsplaner och det som tar upp. Det är betydelsen av att få en högskolebaserad utbildning för kriminalvårdare. Det är de som står klienten närmast. I revisorernas rapport ställs det höga krav på verkställighetsplaner, men det svar som revisorerna har fått är att man inte kan utföra dem på ett bra sätt därför att man inte har kunskapen. Det är allvarligt för en kategori människor som mer än allt behöver stöd och hjälp för att komma igen och få chansen att leva sitt liv utanför kriminaliteten. 52 (): Vi får nu en ny fängelselag och en ny häkteslag. Det är en modernisering av en gammal lagstiftning som härrör . Den här lagstiftningen är ganska efterlängtad. Den kommer att förenkla verksamheten. Den löser en del problem som finns i och med att den gamla lagstiftningen just har på nacken. Det är viktigt att titta på och föra en diskussion om vad som är bra och vad som är dåligt med kriminalvården. Vi ser ett antal förbättringar. Jag ska nämna några områden där vi har lyckats. När den här mandatperioden började var i princip hela Kriminalvårdens personal outbildad. Det var en ohållbar del. har det skett mycket. har 878 medarbetare fått en central introduktion. Alla nya anställda får en introduktion och en utbildning. 866 har fått en kriminalvårdsspecifik kurs, och 561 har fått en efterfrågad högskolekurs. Utöver det har 315 personer gått igenom Kriminalvårdens myndighetsgemensamma fortbildningskurs . 120 medarbetare som har arbetat utan att ha fått någon grundutbildning fick 2009 sin anpassade grundutbildning. är hela Kriminalvårdens personal utbildad. Det är en stor framgång under den här mandatperioden som har löst ett stort problem. Det finns andra saker som har förbättrats. Jag minns min egen partiledare nämna ett par ord just i slutet av förra mandatperioden när det var ett problem med rymningar. Ni minns kanske att han sade: Tänk att det ska vara så svårt att komma in och så lätt att komma ut! Vi vill inte tillbaka till den situationen. 2009 hade vi två rymningar, endast två, från slutna anstalter och endast 40 från öppna anstalter. Antalet rymningar från permissioner har minskat rejält. Det här är positivt. Det är bra.