prot · GX09125 · 2010-05-25 00:00:00 — För att förbättra överensstämmelsen mellan utbildningarnas innehåll och arbetsmarknadens efterfrågan kommer avnämarna att ges mer inflytande. Dessutom ökar tiden till fördjupning i yrkesämnena. Inom arbetsmarknadspolitiken har det övergripande målet sedan regeringen tillträdde 2006 varit att få fler i arbete och färre utanför arbetsmarknaden. Arbetslösa kan efter Arbetsförmedlingens individuella bedömning anvisas till en lämplig kortare utbildningsinsats. Arbetsförmedlingen har möjlighet att upphandla de utbildningar som behövs, och i budgetpropositionen tillförde regeringen resurser för fler arbetsmarknadsutbildningsplatser. Från kan ungdomar som inte har slutfört en grundskole- eller gymnasieutbildning även anvisas till en studiemotiverande utbildning inom folkhögskolan. Vad gäller det mer långsiktiga arbetet har regeringen givit Arbetsmarknads-, Närings- och Utbildningsdepartementens centrala myndigheter i uppdrag att gemensamt belysa utvecklingen och kommande behov vad gäller kompetensförsörjning för att långsiktigt säkra vår konkurrenskraft och välfärd. Regeringen har även uppmärksammat kompetensförsörjningsfrågans regionala dimension genom uppdrag till kommunala samverkansorgan och länsstyrelser att etablera plattformar för samverkan kring kompetensförsörjningsfrågor på regional nivå. Kompetensförsörjning är även ett av de prioriterade områdena inom det europeiska samarbetet där den återfinns som en av huvudfrågorna i den nu pågående diskussionen om EU:s jobb- och utvecklingsstrategi, 2020. Jag ser inte någon anledning att vidta ytterligare åtgärder med anledning av fråga. Regeringen följer mycket noga utvecklingen vad gäller matchningen mellan utbud och efterfrågan på arbetsmarknaden både och i det långa perspektivet. 92 (): Jag vill börja med att tacka arbetsmarknadsministern för svaret. Jag hoppas att arbetsmarknadsminister är vid god debattvigör efter dagens alla debatter. Klart är att dagens borgerliga arbetsmarknadspolitik och konsekvenserna av den är ett ämne som berör många, inte bara oss här i kammaren utan mest och främst de många arbetslösa. Den senaste siffran, som kom , på arbetslösheten är helt otroliga . Bakom den skyhöga siffran finns människor av kött och blod, arbetslösa unga och arbetslösa äldre människor som lever, bor och har sin vardag runt omkring i vårt avlånga land. Just vårt avlånga land med stora variationer i avstånd och tillgång till utbildningsmöjligheter är värt en egen debatt, men det var inte den ingång jag hade på interpellationen. Min ingång i den här debatten handlar om på vilket sätt arbetsgivare och alla dessa arbetslösa och arbetssökande kan mötas och tycke uppstå och på vilket sätt arbetsmarknadsministern tänkte sig att hans politik skulle stödja både arbetsgivare och arbetssökande i försöket att hitta varandra. Problemet är, som jag hänvisar till i min interpellation, att har skrivit en rapport som visar att vart femte rekryteringsförsök från arbetsgivarnas sida har misslyckats. Det är inte bara som säger så. Organisationen Företagarna brukar lyfta fram precis samma problembild, det vill säga att det är ganska knepigt och ibland till och med mycket svårt att hitta den kompetens som krävs för de jobb som man söker folk till. Min fråga handlar om vad arbetsmarknadsminister tänker göra åt problemet med att arbetslösa uppenbarligen inte rustas med utbildning för att bli anställningsbara. Både jag och arbetsmarknadsministern möter säkert människor med många olika livshistorier och därmed skiftande utmaningar och möjligheter att få ett nytt jobb om det skulle behövas. Alla människor är inte stöpta i samma form. Därför blir den borgerliga fixeringen i arbetsmarknadspolitiken, som innebär näst intill bara matchning och coachning, helt obegriplig för en arbetslös som behöver en ny chans i form av en utbildning innan den personen blir anställningsbar. Låt mig berätta kort om en livshistoria och en krossad dröm om ett jobb. Jag träffade som är arbetslös och just nu finns i fas 2. Hon hade just fått en praktikplats och då även chans till ett jobb hos den arbetsgivaren om hon bara kunde få ta del av den kompetenshöjande utbildning som krävdes för just det jobbet. Det var faktiskt så att hon närmade sig fas 3 med stormsteg, så nu gällde det ju. Jobbet krävde en arbetsmarknadsutbildning om hon fick den skulle jobbet vara hennes. Men vad inträffar då? Jo, hon får inte någon arbetsmarknadsutbildning därför att hon mitt i utbildningsperioden skulle hamna i fas 3, och det innebär stopp i maskineriet hos Arbetsförmedlingen. Hur kan detta vara möjligt? Är det ett bra sätt att rusta människor för nya jobb och nya möjligheter på arbetsmarknaden, arbetsmarknadsminister ? 93 (): Det var intressant att ta del av ministerns svar. Det var också intressant att höra att ministern menar att frågan om näringslivets kompetensförsörjning är ett ansvar som delas av flera statsråd. Då känner man faktiskt ett ansvar, trots att det inte syns i den praktiska politiken. Ministern lyfter i sitt svar fram det långsiktiga perspektivet och lägger ganska stor vikt vid det. Men han verkar inte förstå att läget är akut. I har vi nu högsta ungdomsarbetslöshet, . Var tredje ungdom i länet är arbetslös, och var fjärde ungdom i är arbetslös. Vi vet att det är unga människor som börjar vuxenlivet i arbetslöshet. Vi vet också att den kommer att bita sig fast för många av dem om de inte snart får en åtgärd. Dessa ungdomar får också börja sin tid som arbetslös i karantän . Jag vet inte varför om det är för att de ska mogna till sig för det är ingen annan arbetslös grupp som måste vänta innan man får någon åtgärd. Inte ens är man garanterad en aktiv åtgärd. Vi vet att många också försvinner ur systemet. I konstaterar man nu att endast en av tre arbetslösa ungdomar har kontakt med Arbetsförmedlingen. Chanserna att som arbetslös få en utbildning har nog aldrig varit mindre. Men en coach kanske man kan få, på sin höjd. Läget är akut, och vi vet att dessa unga människor riskerar att bli fast i arbetslöshet. vet vi att företagen har svårt att rekrytera och svårt att hitta rätt kompetens. Många konstaterar att det är någonting som är väldigt fel i arbetsmarknadspolitiken. Det är intressant att lyssna på hur ministern halvhjärtat beskriver halvhjärtade återställare, till exempel yrkesvux och ökade högskoleplatser, som satsningar då man före de återställarna i vårpropositionen skar ned på högskoleplatserna och på arbetsmarknadsutbildningarna. Principen för regeringen är att först riva ned, att plocka bort för att sedan prata om satsningar och hoppas att människor där ute har glömt vad man gjorde från början. Vi vet att nästan hälften av platserna på den yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildningen har försvunnit. Det är olyckligt, då vi vet att också arbetsmarknadsutbildningarna var ett väldigt bra redskap för Arbetsförmedlingen men också för näringslivet tidigare som man kunde använda. Arbetsförmedlingen har resurser men har ändå inte möjlighet att erbjuda ordentliga utbildningar som skulle kunna leda till att man kan söka ett arbete och har rätt kompetens. Precis som arbetsmarknadsministern säger i sitt svar kan Arbetsförmedlingen endast erbjuda kortare utbildningar. Det är ett stort problem, för det är oftast inte kortare utbildningar man behöver. Men återigen handlar det om en tidsgräns, inte den praktiska verkligheten. var det möjligt för länsarbetsnämnderna att tillsammans med det lokala näringslivet starta utbildningar som kunde leda till att arbetslösa fick rätt kompetens utifrån företagens rekryteringsbehov, men den möjligheten har inte Arbetsförmedlingen. För mig och även många företagare som jag möter, och för den delen också arbetsförmedlare, är det en stor gåta varför regeringen inte ser värdet i att Arbetsförmedlingen har ett tätare samarbete med det lokala näringslivet, varför regeringen inte ser värdet i att staten tar ett större ansvar för att utbilda inom områden som näringslivet har ett rekryteringsbehov i. Jag skulle gärna vilja att ministern utvecklar just det: Varför vill inte regeringen ta ett ordentligt ansvar för just detta? 94 Arbetsmarknadsminister (): Låt mig ta den sista frågan! Fram till att den förra ledningen ersattes med den nya var arbetsförmedlarna i princip förhindrade att lägga tid på kontakter med det lokala näringslivet. Den instruktionen är borta, och tvärtom premieras näringslivskontakter. Det är naturligtvis helt i sin ordning att det är på det sättet. Det är alldeles självklart att man måste ha kontakt med dem som ska anställa. Annars kan man inte förmedla ett enda jobb. handlade debatterna här i kammaren om kris, varsel och elände. Allting var vårt fel och så vidare. är det en mycket trevligare diskussion, nämligen den om risk för rekryteringsproblem. Den är trevligare i så motto att vi pratar om hur vi ska se till att få folk i de arbeten som förhoppningsvis kommer framöver. Jag tror att det finns många saker som behöver göras. Vi kan först och främst titta på ungdomarna. Det är 1 240 000 ungdomar i . 160 000 av dem är registrerat arbetslösa. Hälften av dem pluggar heltid och söker extra eller mer. Av den andra hälften har hälften jobb . har alltså, när man tittar på det som andel av befolkningen, en låg arbetslöshet bland ungdomar. Den är dessutom kort. Vi har den lägsta långtidsungdomsarbetslösheten i hela den industrialiserade världen. Är jag nöjd med det? Jag vill att varenda kotte av dessa ungdomar kommer i ett arbete så snabbt som möjligt. Däremot måste man lära sig av tidigare misstag. i världen hade vi kommunala ungdomsprogram och ungdomsgarantier som skulle hjälpa ungdomar att komma tillbaka i arbete. Det vi vet från utvärderingar av dem är att de förlängde arbetslöshetsperioderna och ökade arbetslösheten bland ungdomar. Det var en dålig politik. Alltså kan vi inte ha det på det sättet. Därför är det bra med en period i början där man ägnar sig åt att söka de jobb som faktiskt finns. Ska den perioden vara , eller ska den vara kortare? Ja, det är möjligt att den ska vara kortare. Det är naturligtvis en sak som man på olika vis kan se över och tänka på. Sedan säger att vi har skurit ned på arbetsmarknadspolitiska insatser. Det är precis tvärtom. Vi har avsatt budgetmedel för en kvarts miljon svenskar i aktiva arbetsmarknadspolitiska insatser under det här året. Det är en fördubbling från . Det är den största ökningen vi har sett någonsin i . Vi kommer i det läget att ha av arbetskraften i aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det är också den högsta siffran i hela OECD-området. Det som skiljer är just det som jag har sagt i en tidigare interpellationsdebatt , nämligen att de långa utbildningarna ska vara i utbildningssystemet. De korta utbildningarna, som mer direkt riktas mot arbetsmarknaden, kan vi ta hand om inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. Jo, de långa utbildningarna bör ligga i utbildningssystemet av tre goda skäl. Det första är att det där finns rätt kompetens. Där finns rätt pedagogisk kompetens för att utbilda. Det är faktiskt ingen dum idé om man ska få någon nytta av de här utbildningarna. Det andra är att den enskilde personen i utbildningssystemet får betyg och utbildningsbevis. Det får man inte om man får en arbetsmarknadspolitisk utbildning i Arbetsförmedlingens regi. Det tredje är att det är dubbelt så dyrt i Arbetsförmedlingens regi som det är inom ramen för det ordinarie skolsystemet. Det är dock inte så konstigt, för det har med volymer och annat att göra. Det här är naturligtvis en skillnad. Om man har kortare utbildningar inom ramen för arbetsmarknadspolitiken är det fler personer som får tillgång till dem. Förut var arbetsmarknadsutbildningarna ungefär i snitt, vilket innebar att 10 000 personer fick 10 000 platser jag säger detta bara som en statistisk jämförelse. Om utbildningarna nu är innebär det att 40 000 personer får tillgång till samma platser, det vill säga även om antalet platser är oförändrat, eller det är lite över, är det fler personer som får tillgång till dem. Jag vet att det här är svårt att förklara pedagogiskt, men det är faktiskt så det ser ut. Det viktigaste är att vi har satsat mer på utbildning. Vi har över 32 000 utbildningsplatser extra. Det handlar om högskoleplatser, yrkesvux, komvux och så vidare. I mitt nästa inlägg tänker jag ta upp behovet av ett ordentligt lärlingssystem. Det är ytterligare en pusselbit som man behöver komplettera med. 95 (): Det kan hända att arbetsmarknadsminister tycker att det är trevligare att diskutera att man misslyckas med rekryteringen. Men det tyder på en skev fördelning. När du har en arbetslöshet på och misslyckas med rekryteringen är det uppenbart något fel i politiken. Jag har mött många som skulle behöva börja om med en grundläggande gymnasieutbildning eftersom de helt saknar den eller den inte är komplett. Vi ser också bland våra unga att de inte har en fullständig eller komplett gymnasieutbildning. Men eftersom den borgerliga regeringen började sin regeringsperiod med att rensa bort en tredjedel av komvuxplatserna ute i kommunerna är det inte så lätt att få den chansen när man skulle behöva komplettera och läsa upp via en vuxenutbildningsplats. Man kan krasst konstatera att det tack vare den borgerliga regeringen finns nästan 42 000 färre platser på komvux nu när det är lågkonjunktur och jobbkris och massarbetslöshet än när det var högkonjunktur. Var tredje utbildningsplats i komvux är puts väck i den borgerliga regeringens budget. Det kan inte vara helt okänt för arbetsmarknadsministern att det går mycket fortare att rasera än att mödosamt bygga upp det som raserats har. Priset för de borgerliga besluten får betalas av och många med henne som helt krasst fått sina livschanser klart begränsade i och med besluten. Det är en orättvis politik, arbetsmarknadsminister . Och om jag ska vara ärlig är det faktiskt en rätt omodern och gammaldags politik. Trots att arbetsmarknadsministern har rabblat upp en del svar upplever att hennes chanser till ett nytt jobb via en utbildning minskar för som går. Och Svenskt Näringslivs rapport visar på svårigheterna för dem att mötas i en lyckad rekrytering om hon inte får möjlighet till en utbildning. Min och många andras fråga till arbetsmarknadsministern är: Hur, när och var ska de arbetslösa och och företagarna mötas för att vi inte ska behöva uppleva nya rapporter där man visar att det är svårighet att hitta rätt kompetens till de jobb som faktiskt finns? Det hjälper inte riktigt att rada upp en massa åtgärder om de inte finns där ute bland de arbetssökande. upplever fortfarande att hennes chanser är klart begränsade, för hon fick inte chansen till den korta arbetsmarknadsutbildning som skulle ha inneburit att hon hade kunnat få ett jobb på den arbetsplats där hon har en praktikplats. Hon riskerade nämligen att hamna i fas 3, och då var det tvärstopp i hela maskineriet på Arbetsförmedlingen. Det måste ju politiken någonstans ta ansvar för. Hur och var och när får människor nya livschanser och utbildningsmöjligheter i arbetsmarknadsminister ? 96 (): Jag måste säga att jag blir väldigt förvånad när jag hör ministern försvara karantänen för de unga. Det är ingen annan grupp som sitter i karantän och väntar på att det ska hända någonting. Dessutom väljer man att ha kvar karantänen. är en otroligt för just den grupp som faktiskt behöver snabba insatser. De kanske till och med har svårast att få ett jobb, att vara anställningsbara, för de har minst erfarenhet. Det är inte heller så att det så fort de här tre månaderna är över kommer att bli en snabb åtgärd. Det är inte så att allt sätts i rullning och att det kommer att hända saker. Så ser det inte ut. Prata med de arbetslösa ungdomarna! Jag förutsätter att ministern gör det, men det känns inte som att han har lyssnat och tagit in hur det är att vara arbetslös och vara och vänta på att någonting ska hända. Vi vet att de flesta som är arbetslösa deltar i någonting som kallas för garantier som regeringen har hittat på. Det är varken garantier för jobb eller för utbildning, utan snarare tvärtom. Man göms in i någon statistik i passivt tillstånd. De här ungdomarna jag pratar främst om de unga människorna behöver hjälp till en bättre chans, en bättre start. Det handlar om att de faktiskt får ett stöd i stället för att puttas undan. Ministern säger att det aldrig har varit så här stora arbetsmarknadssatsningar. Det stämmer inte. Det är inte sant. Arbetsmarknadsutbildningen har skurits ned. Det var 13 000 platser . De har pytsat på några stycken efter vårpropositionen, men var antalet platser 6 500. Det är inte vi som har hittat på de här siffrorna, utan det är andra siffror. Ministern måste stå till svars för att man inte utbildar dem som behöver utbildning. Ministern måste också ta ansvar för att möta näringslivet och förklara varför man inte är beredd att lyssna på dem. Problemet med att rekrytera har inte uppstått . Det fanns även under den högsta arbetslöshet som har varit i modern tid. Man har många skitår framför sig. Vi kanske nöjer oss med de här skitåren, men unga som inte får hjälp nu har många skitår framför sig. 97 (): Jag kunde inte låta bli att anmäla mig till den här debatten när arbetsmarknadsministern sade att förr handlade debatten om kris och elände, men handlar den om trevligare saker. Bekymret är att debatten såväl i högkonjunktur som i lågkonjunktur handlat om regeringens fundamentala misslyckande i arbetsmarknadspolitiken. Under högkonjunkturen hade man också en sådan här rekryteringsenkät från där man konstaterade att man hade problem med flaskhalsar eftersom arbetsmarknadspolitiken inte kunde leverera arbetskraft. , i lågkonjunktur, är det naturligtvis ännu mer anmärkningsvärt. Men det är i princip samma misstag och samma debatt det handlar om. Jag ska läsa högt ur Svenskt Näringslivs sammanfattning under rubriken arbetsmarknad: Att företagen har svårt att hitta medarbetare med rätt kompetens och att många rekryteringsförsök helt misslyckas även i lågkonjunktur då tillgången på ledig arbetskraft är god visar att den svenska arbetsmarknaden fungerar dåligt. Det är det betyg som arbetsmarknadsministerns politik får av . Vi kan sedan titta på det av arbetsmarknadsministern och regeringen tillsatta Finanspolitiska rådets rapport. Det är det råd som man själv har tillsatt för att man vill ha en spegel att spegla sig i. Man vill väl likt Snövits styvmor att spegeln ska säga att du vackrast i världen är. gör inte det. Det gör precis som spegeln i bröderna saga. Det säger något annat. När det gäller arbetsmarknadsministerns ansvarsområde säger rådets spegel: Jobbsökaraktiviteter och coachning har expanderat för mycket i lågkonjunkturen medan arbetsmarknadsutbildningen har blivit alltför liten. De av regeringen tillsatta experterna säger exakt så. Företagarna, företrädda genom sin organisation , säger så. Vi säger så. och har argumenterat alldeles förträffligt för vad det är som gör oss upprörda och varför vi vill ha svar på detta. Arbetsmarknadsministern är fortfarande svaret skyldig. I grund och botten är det tyvärr inte någon trevlig debatt. Det är en debatt som handlar om arbetsmarknadsministerns fundamentala misslyckande med arbetsmarknadspolitiken. 98 Arbetsmarknadsminister (): Min fråga till är: Varför tycker inte att alla ska ha ett inkomstrelaterat försäkringsskydd vid arbetslöshet? Den frågan har jag fortfarande inte fått något svar på. Arbetsmarknadspolitiken kan bara reparera tidigare misstag arbetsmarknadspolitiken och Arbetsförmedlingen. Det är inte högskolan, det är inte gymnasiet, det är inte komvux. Vi har inom ramen för arbetsmarknadspolitiken att ta hand om det som har misslyckats tidigare. Det tar tid att vända svenskt skolsystem så att det är mer anpassat efter de behov som finns på arbetsmarknaden. Det tar tid att rätta till de misstag som ni har lämnat efter er. Därför är det så viktigt att vi får ett lärlingssystem på plats, inte bara avtalslärlingar utan också gymnasielärlingar, gärna i enlighet med den utredning som kom med för inte så länge sedan och som kommer att omsättas. Vi har under den här krisen haft den mest expansiva finanspolitiken i hela OECD-området av bnp i expansiva åtgärder. har vi det minsta budgetunderskottet i hela EU. Vi har åstadkommit 250 000 platser en fördubbling av de aktiva arbetsmarknadspolitiska insatserna. När det är fullt utbyggt kommer av arbetskraften att ha möjlighet att finnas med i de aktiva arbetsmarknadspolitiska insatserna. Det är ett faktum. pratar om 6 500. Det är utanför garantierna. I garantierna finns det också en lång rad aktiviteter. Det är en välfylld verktygslåda som Arbetsförmedlingen arbetar med dagligdags. Jag vänder mig mot den underliggande beskrivningen att man är helt passiv . Så är det naturligtvis inte alls. De här ungdomarna får coach-hjälp och hjälp av arbetsförmedlare att söka de jobb som finns. Hälften av dem får också jobb . Alternativet var att göra det som Socialdemokraterna gjorde tidigare, nämligen kommunalt ungdomsprogram eller ungdomsgarantin som bevisligen ökade perioden i arbetslöshet och ökade arbetslösheten bland ungdomar. Det är naturligtvis inte en bättre väg att gå. Det är ungefär 6 000 personer i jobbgarantin för unga och i jobb- och utvecklingsgarantin som saknar fullständiga betyg. har 4 000 av dem möjlighet att ta del av den folkhögskolesatsning som görs för att de ska kunna komplettera betygen. Det viktigaste vi har att göra är att se till att de som helt saknar förutsättningar på arbetsmarknaden eftersom de inte har fullständiga betyg har möjlighet att läsa upp dem. Jag har haft 327 interpellationsdebatter. Ingen har handlat om hur nya jobb kommer till, hur de skapas och hur vi kan se till att inte bara debattera ersättningsnivåer eller fråga varför han inte vill att samtliga löntagare på svensk arbetsmarknad ska ha ett fullgott inkomstrelaterat försäkringsskydd. Nya jobb går naturligtvis via företag som anställer, företag som har betalande kunder. Därför är det så viktigt att vi har ordning och reda i statsfinanserna och att vi har tillväxt, att det är fler som arbetar inte färre. Jag har inga problem med mina socialdemokratiska motdebattörer. Vi kan debattera olika nivåer hit och dit. Det gör vi gärna, och det kommer vi säkert att fortsätta att göra efter valet. Problemet är de ni umgås med. och vill att vi ska arbeta mindre. Det är friår, entreprenörsår, kortare arbetsveckor och kortare arbetsdagar. Hur kan vi få mer råd att ta hand om gamla och sjuka om vi jobbar mindre? Det är helt obegripligt. Slutsatsen är att vi fortsätter att förstärka utbildningssektorn för att se till att den har bättre möjligheter att utbilda för de behov som finns framöver. Vi gör det med regional utgångspunkt, och vi gör det tillsammans med näringsliv och parter lokalt. Vi ser till att inom ramen för arbetsmarknadspolitiken försöka rusta de enskilda så att de så snabbt som möjligt tar sig tillbaka till arbete. Det är målsättningen. 99 (): Jag är fullständigt övertygad om att näringsutskottets ledamöter har debatter med som är arbetsmarknadsminister kompanjon i regeringen med ansvar för näringspolitiken. Interpellationsdebatterna här i kammaren handlar ju om att oppositionen granskar och frågar ansvarig regering och dess företrädare om effekterna av den förda dagspolitiken. Av den långa rad interpellationer vi har haft kan vi se att arbetsmarknadspolitik engagerar. Jag ska ta chansen att berätta om vårt rödgröna politiska alternativ. Vi är övertygade om att det finns ett bättre . kan verkligen bättre. ska återigen bli möjligheternas land med en rödgrön politik . Vår främsta prioritet är kampen för fler jobb, inte minst för unga. Arbetsmarknadsminister hade en debatt om kvinnors möjligheter. När vi nu debatterar våra olika regeringsalternativ vill jag säga att arbetsmarknadsminister har en regeringskamrat i som har infört ett vårdnadsbidrag. Då kan jag ställa frågan: På vilket sätt bidrar vårdnadsbidraget till att kvinnor arbetar mer? Räknas inte varje arbetad timma även där?