prot · GX0990 · 2010-03-18 00:00:00 — Men med tanke på att tillhör minoriteten inom unionen i dessa frågor och hur majoriteten inom unionen agerade i frågan om stöd till mjölksektorn kan vi förvänta oss mycket svåra förhandlingar. I det läget vore ett enigt svenskt agerande av stort värde. Vi har från oppositionens sida i olika sammanhang framfört önskemål och krav att regeringen ska inbjuda oppositionen att följa och medverka i dessa förhandlingar från insidan så att säga. Från sida har vi till och med motionerat om en parlamentarisk utredning som underlag för dessa förhandlingar. I detta betänkande har dock vårt yrkande fått en så kallad förenklad behandling. Det var kanske en liten lapsus från vår sida i beredningen av betänkandet i utskottet, så jag kan inte yrka bifall till detta yrkande. Men jag hoppas att poängen går hem i alla fall och förutsätter att regeringen återkommer till alla partier med förslag till hur god insyn i och möjlighet att påverka dessa förhandlingar ska ske. Jag kan alltså inte yrka bifall till detta motionsförslag som behandlats förenklat, men jag får väl yrka bifall till reservation 2 i betänkandet som handlar om exportbidragen inom unionen. Vi har hört det tidigare, men exportbidragen, det vill säga subventioner till jordbruket för att exportera överskott inom unionen till världsmarknaden, är ett otyg som naturligtvis försvårar för utvecklingsländer att utveckla sitt eget jordbruk. Det är illojal konkurrens, kan man säga. EU och västvärlden kräver att utvecklingsländerna ska öppna sina marknader för att de så kallade marknadskrafterna ska kunna ordna allt till det bästa. Det är bara det att EU passar på att skicka med lite skattepengar när det passar, som alltså dels drabbar skattebetalarna i unionen, dels drar undan benen för jordbrukssektorn i utvecklingsländerna. Visserligen säger regeringen att de i princip är mot exportbidragen, men har svenska representanter vid olika tillfällen röstat för dessa exportbidrag. Här behövs en skärpt svensk hållning. Bifall till reservation nr 2! I några reservationer lyfter upp vikten av att satsa på ekologisk produktion inom jordbruket. I reservation 7 framhåller vi vikten av bra statistik vad gäller ekologiskt jordbruk och anser att regeringen bör ge i uppdrag att ta fram mer utförlig statistik över produktion och konsumtion inom detta viktiga område. Jag avstår dock från att yrka bifall, för tids vinnande. I reservation 8 vill vi att ska utnyttja det nationella handlingsutrymme som den nya ekoförordningen enligt vår åsikt medger för att inte urholka dagens välfungerande frivilliga certifieringssystem, till exempel Krav. I en departementspromemoria föreslås nämligen att viktiga delar av dagens certifieringssystem för ekologisk produktion ska föras över till myndigheterna. Det kan till exempel handla om de avgifter som certifieringsorganisationerna ska ta ut, med risk för att hela den ekologiska produktionen påverkas negativt. I betänkandet hänvisas till att beredning av frågan pågår på , men jag anser att det inte är tillräckligt och yrkar därför bifall till reservation nr 8. Jag står naturligtvis bakom övriga reservationer från sida men avstår från att yrka bifall. Till slut kan jag inte låta bli att ta upp begreppet närodlat och hur regeringen tassar runt detta begrepp. I motion 270 från yrkas att livsmedel i första hand bör produceras i närområdet. I ett flera sidor långt avsnitt i betänkandet besvaras denna motion utan nämnande av dessa ord närodlat eller närområde. Det är ganska symtomatiskt. Men eftersom begreppet klassas som ett handelshinder av kommissionen, ve den medlemsstat som uttalar sig positivt om närodlade livsmedel. Vi har också ett närmast tragikomiskt exempel vad gäller hanteringen av miljösmarta kostråd. Kostråden innehöll nämligen rekommendationer att äta närodlade livsmedel i vissa situationer. Men icke sa , det vill säga vår högt ärade kommission, och sliter våra livsmedelsbyråkrater på verk och myndigheter med att hitta formuleringar som kan passera kommissionen. Men man kanske måste vara mer förstående till kommissionens ansträngningar: Är detta kanske en försmak av den kommande EU 2020-strategin för högre sysselsättning för livsmedelsbyråkrater? 123 (): Jag fortsätter med min sviktande röst. Det är lätt att prata om jordbrukspolitik och hur man vill ha det, men det blir mer komplicerat när man gräver ned sig i åt vilket håll utvecklingen går. De diskussioner som vi för här är ibland långt ifrån verkligheten. Utvecklingen inom jordbruket går i stora drag bort från det lite mindre till det allt större. Det blir färre och färre bönder med djur mer koncentrerade på vissa platser och en alltmer intensiv produktion. Monokulturer finns även i , och GMO-grödorna knackar på dörren. säljer vi jordbruk som rent, hyfsat giftfritt med god djuromsorg och gärna bäst i världen. Vi vill att det är konsumenterna som ska styra efterfrågan och så lite landsbygdromantik i reklamen. Just detta att konsumenterna ska styra vad producenterna producerar innehåller en begränsning. Hur många av konsumenterna vet hur kossan har haft det under mjölkningen, vad hon äter och hur mycket av maten till våra djur som kommer via import? Det handlar om soja som påverkar regnskogen, kalkoner som knappast kan gå eftersom benen är för sköra, grisar som lever inne hela livet och så vidare. måste politiken ta ett större ansvar. Detta är lite svårt för alliansregeringen det vet jag men det är därför vi har politik och system. När vi säger att marknaden ska styra och ger ansvaret till konsumenterna måste vi också ge dem verktygen. Ett sådant är obligatorisk ursprungsmärkning. Jordbruk och hur landsbygden ser ut är starkt förknippade med varandra. Men eftersom vi har allt färre bönder med allt större enheter påverkar det självklart omgivningen. Denna utveckling har pågått kraftigt, och i och med EU-medlemskapet har den ökat. Det var därför som jag inledde med att säga att det är lätt att prata om jordbrukspolitik, men vi är en del av den europeiska jordbrukspolitiken, och vårt handlingsutrymme är kraftigt begränsat. är vår möjlighet att påverka andra länder något större, men den möjligheten kräver viljestyrka. Om vi accepterar vissa system som allenarådande rättar vi bara in oss i ledet. Det behövs mer genomgripande fördjupning om man ska kunna se möjligheterna i den svenska produktionen och ta ansvar för hållbarhet, miljö- och klimatpåverkan och jordbruksföretaget och företagaren. Var sitter den omtalade konkurrenskraften? Är det verkligen saker som att ta bort skatten på handelsgödsel? Det är tveksamt. Det kommer i stället att få en effekt som slår tillbaka på livsmedelsproducenterna i maggropen. Det blir ökat kadmiumtryck i mat och jordar och ökad risk för övergödning. Det är också i högsta grad en klimatfråga. Det är ett dåligt förslag, och det är inte alls uthålligt. Då kan man inte säga att man brukar utan att förbruka, att man förvaltar och inte förbrukar. Det stämmer liksom inte. Kan det vara så att många av våra bönder kläms mellan EU-regler och pressas mellan försäljningsled och insatsled? Jag tänker högt. Mitt fokus på jordbruksfrågor handlar ändå om hur vi går framåt med en hållbar utveckling som även innehåller ett visst mått av etik. Mångfald inom jordbruket är mycket intressant. Det handlar om en mångfald av företagande: kombiföretag och företag som drivs av människor som flyttat hit någon annanstans ifrån. Det handlar om en mångfald av grödor och inte minst en mångfald av sorter. Vägen till ett hållbart jordbruk kräver mångfald. Det kräver att man utvecklar det ekologiska jordbruket eftersom dess kriterier är just hållbara. För att på allvar utveckla det ekologiska jordbruket och dess produkter behövs politiskt stöd, inte misstänksamhet. Det behövs långsiktiga satsningar på odlingsförsök där man kan få göra de tester som behövs med fleråriga växtodlingsföljder i hela odlingssystem. Det är bra att man i betänkandet lyfter fram den ekologiska produktionen utifrån att den bidrar till att vi når god vattenkvalitet på grund av avsaknaden av kemiska bekämpningsmedel, att den har positiva effekter på biologisk mångfald, att den är hållbar och resurseffektiv produktion och att den bidrar till att nå flera av miljömålen. Ändå har den här regeringen valt att minska stödet totalt och splittra upp det konto som vi tidigare hade just för ekoproduktion. Regeringen har också tagit fram lagen om ekologisk produktion för att anpassa den svenska lagstiftningen till EU-regler. Det är lite märkligt. Här står vi i oppositionen på näringslivets sida. Vi tycker att det är bra, för här har näringslivet tagit sitt ansvar. Här tycker regeringen att staten ska lägga sig i något som redan fungerar. Man kan tycka olika om det, men effekten blir i alla fall att de som vill certifiera sig lite extra det är fortfarande möjligt att göra det med lite högre krav också får betala mer, och konsumenterna får betala mer. De som gör mer för djur och natur straffas alltså. Det är helt och hållet galet. Nej, gör om! Avslutningsvis vill jag säga att jag ställer mig bakom alla reservationer, men här och yrkar jag bifall endast till reservation 10. 124 (): Först vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga motionsyrkanden. Jordbrukspolitik är ett väldigt viktigt begrepp. I grunden handlar det om näringsverksamhet. Det handlar om de areella näringarna, om landsbygden och om livsmedel. Det som har blivit alliansregeringens motto i detta är att det gäller att bruka utan att förbruka. De tre bärande linjerna i den del av näringspolitiken som är jordbrukspolitik är att det ska vara ett dynamiskt och konkurrenskraftigt näringsliv. Det ska också noteras att de gröna näringarna är både miljö- och resurseffektiva och faktiskt kommer att spela en ännu viktigare roll för energiproduktion. Den utmärks av omtanke, ansvarstagande och en god etik. Inom denna övergripande ram driver regeringen mycket tydligt linjen om en avreglering. Det handlar nämligen om att producenterna och konsumenterna ska komma varandra närmare. All erfarenhet visar att det inte finns något som slår en bra relation mellan producenter och konsumenter. Att gå via politiken är bara en onödig omväg. Det är segt och trögt, och dessutom kostar vi pengar. Kan man ha en direktkontakt är det mycket bättre. Därför har vi arbetat för att minska markandsstöden och ta bort direktstöden. De är så gott som borta, åtminstone inom överskådlig tid, tack vare ett konsekvent agerande från svensk sida. Detta är ett av få genomreglerade områden inom EU, och för den konkurrens som finns handlar det om att vi ska se till att få likvärdiga konkurrensvillkor. Det var mot den bakgrunden som alliansregeringen lyfte bort skatten på handelsgödsel som en kompensation bland annat för att dieselskatten höjdes. Det är viktigt att ha detta med i det fortsatta resonemanget. Sedan är det viktigt att slå fast att inte ska gå före. Vi hade under de tidigare socialdemokratiska regeringarna en tendens att vilja att alltid skulle gå före. Vi skulle gå med tagelskjortan, och våra bönder skulle alltid ha det sämre än andra, bara för att vi ville visa att vi var så duktiga. Vi satte oss ständigt på åskådarplats och deltog inte i de riktiga besluten, för det var ingen som ville lyssna på oss. Det handlar om att hela landet ska få ökade möjligheter till jobb och tillväxt. Då är det viktigt att vi respekterar den mångfunktionalitet som landsbygden präglas av. Där handlar det om tusenkonstnärer. Det handlar också om multiföretagande, där en företagare kan ha väldigt många professioner och drar in en överlevnadslön ömsom på det ena, ömsom på det andra. Just lantbrukare är en väldigt allsidigt utbildad yrkesgrupp i vårt land. Men det är också viktigt att slå fast att man på landsbygden inte bara kan leva på de areella näringarnas förutsättningar. Det är naturligtvis en grund, men det måste kompletteras med annat för att det ska finnas ett socialt liv, för att det ska finnas en möjlighet till samhällelig service etcetera. Det får vi inte glömma bort. En bra finanspolitik är också grunden för ett konkurrenskraftigt och starkt lantbruk. Det beror inte minst på de oerhört kapitalkrävande investeringar som präglar jordbruket. Det är stora effektiva maskiner som används . Detta gör att en stram finanspolitik även gagnar detta. Det handlar också om att man ska ha en social trygghet som egenföretagare. Det får inte vara väsensskilda förutsättningar för anställda och egenföretagare, vilket det har varit under socialdemokratisk ledning. Detta har alliansregeringen nu tagit tag i. Man försöker skapa en likhet, som är väsentligt bättre. Det klingade ohört under socialdemokratiskt styre. Det handlar inte minst om förenklingar. Och inom jordbruksområdet kommer vi att kunna redovisa väldigt bra siffror , vilket är glädjande. Det handlar också om att det ska bli lättare att bli företagare. Det ska också vara lätt att förbli det. Inte minst handlar det om sänkta avgifter inom småskalig livsmedelsproduktion. Alliansregeringen har visat att det är möjligt. Där misslyckades den tidigare regeringen. De stora tagen när det gäller det europeiska planet handlar om reformering av den gemensamma jordbrukspolitiken, som är oändligt viktig. Vi har haft två mindre genomgångar, eller en större och en mindre. Det handlar om halvtidsöversynen. Det handlar dessutom om hälsokontrollen. Båda två har lett i rätt riktning, bland annat mot bakgrund av svenskt agerande. I den senaste översynen när det gäller hälsokontrollen har vi ökat den så kallade moduleringen. Det innebär alltså att vi tar pengar från den konkurrensutsatta stöddelen till landsbygdsutveckling. Detta har skapat nya kraftigare instrument för att vi ska kunna leva upp till en levande landsbygd. Jag vill då poängtera en sak som jag tror kommer att ha en väldigt stor betydelse. Det är som det nya matlandet. Vi har fantastiska förutsättningar i detta land att producera väldigt bra råvaror. Vi har friska hav. Vi har bra sjöar. Vi har naturbeten. Vi har bra djurmaterial. Vi har vilt. Vi har bär. Vi har svamp. Detta skapar en underbar förutsättning för att vi, bland annat med detta som grund, ska kunna ligga i topp när det gäller våra kockar i världen. Det tror jag är bra, inte minst för vår egen del men också ur turistisk synpunkt. För övrigt finns det ett väldigt starkt stöd för den gemensamma jordbrukspolitiken, och det ska vi slå vakt om. Det finns nämligen länder som vill återreformera detta till en nationell jordbrukspolitik, och det tror jag vore rent förödande. Vi har också flyttat fram våra positioner inom den europeiska gemenskapen. Jag påstår att vi under vårt ordförandeskap lyckades få undan frågan om att binda upp jordbrukspolitiken efter 2013, som vi ska ha en genomgång av, på ett bra sätt. Jag kan då lite kort möjligen titta in i kristallkulan. Låt oss tänka oss att olyckan skulle vara framme, att vi får en rödgrön majoritet i riksdag nästkommande mandatperiod! Det finns fyra reservationer som är gemensamma. Lite kort kan man säga att det då blir en återgång till plakatpolitik. Man kommer nämligen att säga nej i EU till än det ena, än det andra utan att kunna vara med och spela en roll. Man pekar på att man vill ha en planhushållning när det gäller var djur ska få beta genom att med EU-stöd styra djur till den ena eller andra delen av landet. Det är ren planhushållning. Sedan noterar man att all landsbygdsutveckling borde vara klar. Ja, det är klart. Det kan väl alla tycka. Det märkliga, fru talman, är att detta inte gjordes under alla de övriga när Socialdemokraterna styrde. Det är något märkligt. Sedan slår man vakt om och vänder sig mot att vi ska ha en myndighetskontroll när det gäller just det här med Kravodlat, vilket kanske är lite förvånande. Sedan vill man att det ska finnas mer pengar till forskning och ekoodling. Då kan jag säga att alliansregeringen bara faktiskt har avsatt för just den delen. Jag tror att det är till fyllest för att nå de mål som vi söker. 125 () replik: Jag begärde ordet när jag hörde att så tydligt sade att inte ska gå före. Det lät ungefär som att ska gå efter. ska inte utveckla ny modern teknik. ska inte ligga i framkant när det gäller att utveckla miljömässiga jordbruksmetoder. Detta finner jag anmärkningsvärt. Regeringen hävdar principen att man ska bruka men inte förbruka. Då måste man ta hänsyn till de miljökonsekvenser som jordbruket medför. Som jag sade i mitt anförande bidrar jordbruket till en avsevärd del av övergödningen av . Därför tycker jag att det är mycket anmärkningsvärt att man tar bort en korrigerande avgift, nämligen skatten på handelsgödsel, som kan påverka så att det blir mindre övergödning. Är det verkligen en strategi som den borgerliga regeringen vill lyfta fram, att inte ska gå före utan att ska gå efter när det gäller utvecklingen av en modern jordbrukspolitik? Kan utveckla detta? 126 () replik: Jag är väldigt glad över att ställer den här frågan till mig. Jag har uppenbarligen uttryckt mig otydligt eller på ett slarvigt sätt. Då får jag en möjlighet att utveckla vad jag menar. I en gemensam jordbrukspolitik handlar det om att vi ska ha ett regelverk som ger förutsättningar för den verksamhet som livsmedelsproduktionen de facto har. Under tidigare socialdemokratiska regeringar fanns det en förkärlek för att våra regelverk alltid skulle vara hårdare än omvärldens, vilket gjorde, precis som jag sade, att de svenska livsmedelsproducenterna fick sämre förutsättningar att konkurrera med omvärlden. Det förde med sig att importen ökade, därför att det som kom utifrån var billigare. Och detta hade kanske oftast producerats med sämre miljöhänsyn, sämre djurskyddstillsyn etcetera. Det är det som vi tycker är felaktigt. Till skillnad från tidigare socialdemokratiska regeringar, som satte sig på åskådarbänken inom EU, driver vi frågan i EU därför att det är där den hör hemma. Det handlar nämligen om att få till stånd samma spelregler för all livsmedelsproduktion i . Jag menar att det är där jobbet ska läggas, men det gjordes inte under den socialdemokratiska regeringen. Man satte sig, som jag sade innan, på åskådarbänken. Och så skapade man regelverk hemma i och skulle visa sig som . Det fick precis den följd som jag sade. Det kom in större import med sämre förutsättningar. Det är svaret på den frågan. Sedan kan jag säga att det inte finns någon regering som har lagt så mycket på forskning som alliansregeringen nu gör. I detta ligger, inte minst inom just livsmedelssektorn, oerhört stora pengar för att man ska komma fram till en bättre möjlighet. Vi ligger i framkant när det gäller miljöfrågorna, och det ska vi göra. 127 () replik: Det är bra att som nation satsar mycket på forskning. Det är väl en övergripande strategi för att utveckla svenskt näringsliv som helhet och för att stärka konkurrenskraft. Vi ska inte konkurrera med låga löner utan med hög kompetens och ny teknik. Därför tycker jag att uttrycket att vi inte ska gå före pekar i helt fel riktning. Vi kan jämföra med en annan stor fråga som är uppe i debatten , nämligen klimatfrågan. Där har vi också en sådan diskussion. Ska och EU gå före, eller ska vi ligga och lurpassa i vassen? Jag tycker att vi har ett ansvar för att försöka gå före. Det ger ju den effekten att vi bidrar till minskade växthusgasutsläpp, i det fallet. Och det bidrar till ny teknik som ger sysselsättningstillfällen i . På samma sätt är det när det gäller jordbrukspolitik. Vi ska inte ha en passiv inställning att inte gå före, utan vi ska gå före och utveckla en modern jordbrukspolitik som också är miljöanpassad för en hållbar utveckling. 128 () replik: Skillnaden är den att vi verkligen understöder möjligheten för forskningen så att vi tekniskt kan gå före. Det är vad vi gör. Vi skapar förutsättningarna. Den tidigare socialdemokratiska regeringen skapade ett regelverk för att tvinga in folk. Det är där skillnaden ligger. De svenska leverantörerna skulle då ha mycket sämre förutsättningar än andra, och det är en sämre politik. Jag beklagar att inte kan frigöra sig från den kätting som han har gentemot Socialdemokraterna att hänge sig åt att sitta nere i EU och säga nej i stället för att vara med och utveckla på forskningssidan. Den vägen går näringen före utan att regelverken måste förändras. Det är mycket bättre. Marknaden är mycket snabbare än vad vare sig jag eller har möjlighet att skapa regelverk om i den här . Jag förstår att det känns lite ovant att marknaden nu ges förutsättningar att gå före för egen maskin utan att för den skull gå via regelverk. Det tycker jag är bra. Det har vi också nu visat exempelvis med detta med grisarna som avslöjades . Där har marknaden själv tagit fram ett mycket bättre kontrollverktyg än vad man hade tidigare. Hade vi fått ta fram ny kontrollverksamhet eller ett nytt kontrollregelverk i det här huset hade det tagit . Det är skillnaden i grundsynen på verkligheten. Vi tror på människor och marknaden. och hans gelikar tror på politiken, regelverk, förbud och kontroll. Det är en väg som vi vill betacka oss för. 129 (): Betänkandet Jordbrukspolitik m.m. är klart intressant, och då med betoningen på med mera. Det ryms så mycket inom det. Det viktiga här är att redovisa de olika partiernas ståndpunkter i kammare och även få dryfta dem i eventuella replikskiften. Det finns också ett antal reservationer. Jag vill här i kammaren allra först yrka avslag på dem och bifall till miljö- och jordbruksutskottets förslag i betänkande MJU19. Sedan mandatperioden började har det varit ett antal intressanta händelser för , EU och hela världen när det gäller jordbrukspolitiken. Det som ibland kallats för jordbrukspolitiska marknaden, marknadspriser och annat har helt omkullkastats inom loppet av i stort sett . Det har gjort det väldigt krångligt att parera för politiken. Det är dess värre så i det system som är gemensamt för EU. Om vi går tillbaka till när blev medlemsland i Europeiska unionen kan jag inte annat än att börja med att beklaga att vi hade så dåliga ingångsvärden i medlemskapet. Det var låga kvoter gällande raps, oljeväxter, mjölk och även på andra områden. Det faller tillbaka mycket tungt på Socialdemokraterna. Det hade då ett mycket stort ansvar. Det var lika stort som ansvaret efter att se till att det fanns och skulle finnas livsmedel i vårt gamla land. När vi ser till den uppdatering som gjordes 2003, som förkortat kallades MTR, skedde där en ytterligare försvagning av jordbrukspolitiken, någonting som var väldigt negativt. Jag talar då egentligen i första hand för lantbrukarens situation men också i förlängningen för oss konsumenter. När det gäller beslut i kammaren har vi de 16 miljömålen som vi tar väldigt allvarligt på. De har bäring på den politik som fattas gemensamt i EU där är ett av 27 länder. För att kunna uppfylla miljömålen krävs att vi har en jordbrukspolitik som fungerar och är värd namnet. Jag menar att vi vid ingången i medlemskapet för del när vi gick med i EU och likaså vid den så kallade MTR, , slog undan benen för näringen att kunna utvecklas. Detsamma gäller för de höga särskatterna för svenska lantbrukare. Det är därför inte märkligt att när lågkonjunkturen och finanskrisen slog till så slog det obönhörligen hårt mot lantbruksföretagare. Jag tänker då primärt på produktionsjordbruket. Det är i det närmaste obehagligt när utskottets ordförande raljerar över djurskyddsärenden som om det som skett och till nu vore Alliansens ansvar och fel. Låt mig återkoppla till det jag inledde med. Det stora ansvaret ligger i den strukturrationalisering som skedde och framåt och sedan från och med EU-inträdet och fram till . Låt mig vara tydlig med att lönsamheten för jordbrukare i har varit oerhört trängd . Förutom några undantag som Socialdemokraterna har ägnat sig åt att justera med har det varit mycket svårt för att kunna konkurrera på den marknad som kammaren generellt sett överens om att lantbrukarna ska konkurrera på.