prot · GX0980 · 2010-03-02 00:00:00 — Det är ju uppenbart att det någonstans är fel när människor hamnar i det här läget. har vi två lagar som egentligen strider mot varandra, könstillhörighetslagen och den könsneutrala . Den könsneutrala är modern vi antog den och den andra lagen är gammal. De har gått om varandra, så ingenting stämmer egentligen. Jag undrar om ministern i väntan på den nya könstillhörighetslagen, som nog inte kommer under den här mandatperioden, kan tänka sig att lagstifta om att man inte ska behöva vara ogift för att få ny juridisk identitet. 55 (): Låt mig hänga på det sista som LiseLotte sade om det orimliga i några saker i den nuvarande lagstiftningen som gör det hela så mycket svårare. Just kravet att man måste vara ogift är orimligt för många människor som har gått igenom en ganska svår period tillsammans i sitt äktenskap och kommit fram till att könsbyte nog är det enda sättet för att de ska kunna leva tillsammans på ett bra sätt . Detta fortsätter år ut och år in. Det är en så påtaglig sak. Jag känner åtminstone tre fyra par som har skilt sig just av detta skäl. Jag tycker att det är dumt, och dessutom normativt från samhällets sida. Vi borde i stället säga: Vi slår vakt om att två människor som älskar varandra ska kunna leva tillsammans. Det tycker jag är en avgörande punkt, inte minst för er kristdemokrater. Den andra frågan kvarstår fortfarande. Även om det har varit mycket debatt om den nuvarande lagstiftningen när det gäller att man ska kastreras är detta ett faktum i den gamla lagstiftningen, som får fortsätta. Jag tror inte att jag har hört någon som inte har kritiserat utredningens förslag på grund av just detta. Kastreringen är väl något som så gott som alla i princip har kritiserat. Därför är detta så ofattbart. Jag tror att vi alla är överens om att på dessa två punkter är lagstiftningen felaktig . Varför kan vi då inte lite snabbt fixa det som vi ser har blivit felaktigt? Det finns andra saker i lagstiftningen som är lite komplicerade, men jag är övertygad om att man kan lösa detta. Jag tycker att det är konstigt att vi inte kan få se någonting och att ministern inte kan presentera något. När kan vi få se ett lagförslag på området? Min tolkning är att det inte finns någon vilja i regeringen som det ser ut . 56 Socialminister (): Jag tackar för inläggen. LiseLotte börjar med frågan om att det finns en skillnad mellan hennes roll som riksdagsledamot och min roll som regeringsföreträdare. Det håller jag med om. I riksdagsledamotens roll ingår som sagt att vara pådrivande och frågande: Varför händer det inget? Varför går det så långsamt? I min roll ingår det att ta hänsyn till att detta är en ganska krånglig process. Jag ska genomföra det här, och då blir saker och ting knepigare än för den som bara behöver vara blåslampa. Blåslampor är viktiga, men vi måste sköta det här på ett klokt och förnuftigt sätt. Här har genom de inlägg som har gjorts beskrivits ett par av de knepigheter som finns där utredaren kanske inte har hjälpt oss hela vägen fram. Det gör, som ni är väl medvetna om, att vi för att kunna göra en lagstiftning måste ha ett nytt arbete för att ha ett underlag för nya förslag. I de samtal som jag har fört med personer som är berörda av gällande lagstiftning och av en lagstiftning som den kommer att se ut har det funnits en stor ångest och förtvivlan över en del av förslagen. Jag skulle kunna agera snabbt, och det snabbaste sättet är att ta utredningens förslag rätt upp och ned och lägga fram dem för . Men då tror jag inte att vi skulle få en bra lagstiftning. Framför allt skulle berörda personer då uppleva att det finns minst sagt betydande problem med en sådan lagstiftning. Därför måste vi gå igenom detta och göra en helhet som kan fungera. Jag är på ganska goda grunder ovillig att lämna ifrån mig någon tänkt tidsplan. Jag vill göra jobbet och vara så nära att jag ser att detta går att genomföra innan jag lägger fram någon tidsplan. Jag hoppas att ni respekterar det. Det finns inte någon ovilja från min sida att åstadkomma bästa möjliga lagstiftning för de här personerna. Jag inser så gott man nu kan det som utanförstående att detta är ett jättebekymmer för enskilda människor, och inte bara för just dem utan också för människor omkring dem, som anhöriga och andra. Därför gäller det att vi hittar en lagstiftning om vilken om inte alla så åtminstone tillräckligt många säger: Det här är precis vad vi behövde. Det här är den lagstiftning som vi tror kan hålla och som fungerar för de personer som är de närmast berörda. 57 (): Utifrån våra olika roller kan vi ändå säga att vi båda har ett ansvar. Jag har mitt ansvar, och ministern har sitt ansvar. Jag tycker att det i det ansvaret ska ligga att man ska våga ta i de här svåra frågorna. De är komplexa och kanske inte så lätta att förstå för alla. Det fordras att man ska läsa in ganska mycket och träffa människor för att verkligen på djupet förstå hur viktig frågan är för det femtiotal personer den berör. Vi är överens om att den utredning som har legat inte var riktigt bra. Men jag undrar: Vad har hänt? Har den bara legat stilla ? Eller har ministern satt i gång med det arbete som han nu menar måste göras? Det kan jag hålla med om, trots att jag i och för sig tycker att det borde ha startat . Finns det några tankar eller planer eller något hopp eller hur jag nu ska uttrycka saken om att vi kommer att få se någonting ? Hur långt borta i tiden är det, och vad händer på ? 58 Socialminister (): har det nämnts här att detta är en lagstiftning som är gammal och omodern. Den blir allt äldre för som går; det ligger i sakens natur. Men jag vill bara påminna om att det har gått när jag hade ett mycket begränsat inflytande över regeringens arbete. Jag kan överblicka den tid som jag själv har ansvarat för just de här frågorna. Efter det att utredningen kom in pågick som vanligt ett remissarbete som avslutades . Jag medger utan vidare att det har tagit . Därefter fördes samtal med många berörda och experter av olika slag som ville ge sin synpunkt på det här. Det framgick ganska tydligt att det fanns betydande problem med det framlagda förslaget. Vi är fortfarande i det skedet att vi behöver skilja ut vad vi behöver ett bättre underlag om. Jag tror att det är värt att ta ytterligare en samtalsrunda med berörda personer i det här sammanhanget. Den här frågan finns inte och det tror jag att ledamöterna har sett i regeringens propositionsförteckning. Det innebär att vi inte kommer att lägga fram några förslag . Därmed kommer det inte heller att kunna bli något riksdagsbeslut på den här sidan valet, utan det blir en fråga för den kommande regeringen som får ta över stafettpinnen och föra den här frågan i mål. Den är angelägen. Jag är angelägen om att vi ska få en lagstiftning som är uppdaterad, ligger i tiden och fungerar för de människor som är närmast berörda. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2009/10:240 om kritik mot jobb- och utvecklingsgarantin 59 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att snabbt komma till rätta med de brister i jobb- och utvecklingsgarantin som redovisar. Utgångspunkten är att deltagarna i jobb- och utvecklingsgarantin ska erbjudas individuellt utformade insatser. Även om utmaningen för Arbetsförmedlingen blir större när antalet deltagare ökar är utgångspunkten den samma. I budgetpropositionen tillfördes Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag , bland annat just för detta ändamål. Arbetsförmedlingen har påbörjat ett sådant arbete och jag har fullt förtroende för att Arbetsförmedlingen genomför detta på bästa sätt. När jobb- och utvecklingsgarantin infördes prioriterades ett bra stöd för personer som varit arbetslösa . Tanken var att erbjuda insatser till alla långtidsarbetslösa, vilket i någon mening försvårar en utvärdering eftersom utvärderingar kräver adekvata kontrollgrupper och därtill ofta tar att genomföra. Regeringen följer dock kontinuerligt upp garantin och har till exempel gett Arbetsförmedlingen i uppdrag att redovisa en fördjupad analys av jobb- och utvecklingsgarantin. , , har dessutom initierat en uppföljning av insatserna inom garantin. De kompletterande aktörernas bidrag till garantin bör ses i ett längre perspektiv. Jag är övertygad om att kompletterande aktörer kan bidra med ett nytänkande som gynnar de arbetssökande. I sammanhanget vill jag lyfta fram att Arbetsförmedlingen kontinuerligt jobbar med att utveckla och förbättra upphandlingen i relation till de behov de sökande har. Slutligen vill jag återigen poängtera att regeringen kontinuerligt och noga följer utvecklingen i jobb- och utvecklingsgarantin. granskning är ett välkommet bidrag till denna uppföljning. 60 (): Jag vill börja med att tacka arbetsmarknadsministern för svaret. Det börjar bli dags att utvärdera den borgerliga arbetsmarknadspolitiken under den här mandatperioden. Vilka prioriteringar har gjorts? Hur har dessa insatser mött verkligheten? är det 100 000 fler arbetslösa. 70 000 fler befinner sig i utanförskap. I den offentliga sektorn har 25 000 välfärdsarbetare blivit av med jobbet bara under det här året. Visst slog finanskrisen till. Det gjorde att den borgerliga regeringens uppgift blev mycket svårare, men man kan inte bara gömma sig bakom den. Det är inte finanskrisens fel att den borgerliga regeringen genomgående har sänkt kvaliteten i de stödinsatser som erbjuds arbetslösa. Det har möjligtvis handlat om att få ihop pengar till de breda skattesänkningarna. Vi ser det genomgående. Vi ser det i Lyftet. Och vi ser det inte minst i jobb- och utvecklingsgarantin, och det är det som påtalar. Det är inte heller finanskrisens fel att regeringen inte tar sitt ansvar och vidtar de åtgärder som påtalar i sin skarpa kritik av hur jobb- och utvecklingsgarantin implementerats. Vad ser vi? Jo, vi ser att det är för mycket av förvaring som leder till passivitet och för lite av utbildning som skulle kunna leda till jobb. Dessutom finns det inget individuellt bemötande, vilket regeringen säger att man vill uppnå med den här garantin. Detta påtalades i ett läge när garantin inte var så stor som den är . har arbetslösheten ökat, och fler har kommit in i garantin. Då är det inte märkligt att Arbetsförmedlingen får mer resurser, 600 miljoner, som arbetsmarknadsministern säger. Det märkliga är att hälften av de platser vi hade i yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning har avskaffats sedan det förra valet och att regeringen, nu när vi har två garantier med mer än 100 000 människor, accepterar att Arbetsförmedlingen bara har en av fem i aktivt stöd. Jag vill återigen fråga vilka åtgärder ministern har vidtagit med anledning av rekommendationer. 61 Arbetsmarknadsminister (): Låt mig först säga att det alltid är bra med utvärderingar. Förutom har regeringen, som jag nämnde i mitt första inlägg, gett Arbetsförmedlingen i uppdrag att redovisa en fördjupad analys . IFAU har också initierat en egen uppföljning som jag ser fram emot att läsa. är det svårt att utvärdera en reform där det i princip saknas kontrollgrupper eftersom näst intill alla som har varit arbetslösa i omfattas. Man ska komma ihåg att inte är en effektutvärdering, utan den bygger på intervjuer och en genomgång av litteratur och annat. Den är naturligtvis ett väldigt bra tillskott, och vi får anledning att reflektera över den framöver. Det man kan notera i rapporten är att av de intervjuade handläggarna anser att jobb- och utvecklingsgarantin i hög eller viss grad har stärkt deltagarnas ställning på arbetsmarknaden. Det är naturligtvis någonting att glädja sig åt. Dessutom kan man konstatera, som Arbetsförmedlingen gjorde i ett pressmeddelande , att de som har fått hjälp via externa coacher eller kompletterande aktörer till övervägande del är mycket nöjda med stödet, och har fått arbete efter avslutad jobbcoachning. Sedan måste jag ge rätt i en del. har antalet personer i utbildning eller aktiva arbetsmarknadspolitiska insatser ökat med 180 500. Vi kommer att gå ifrån ett läge där 125 000 personer har omfattats av en aktiv arbetsmarknadspolitik till i stort sett det dubbla, ungefär en kvarts miljon svenskar. Det motsvarar av arbetskraften, det vill säga mer än i något annat industrialiserat land. Med en så kraftig utbyggnad av den aktiva politiken är jag, och jag tror ganska många med mig, ändå rätt orolig för kvaliteten i en del av de insatser som kommer till. Det erkänner jag gärna. Det är huvudfokus för mig under det här året att se till att vi så långt det någonsin går fyller insatserna med så aktivt och bra innehåll som möjligt. är det så att när man fördubblar insatserna finns risken att man inte motsvarar förväntningarna hos mig eller hos de enskilda personer, vilket är ännu viktigare, som omfattas och får det här stödet och den här hjälpen. säger att det bara är en av fem som får aktivt stöd. Jobb- och utvecklingsgarantin är konstruerad så att man i fas ett ska få en första genomgång av vilket behov man har. Sedan har Arbetsförmedlingen i uppdrag att göra en plan tillsammans med den arbetssökande för vilken typ av insatser som snabbast kommer att kunna leda till ett arbete. Syftet med reformen är just att göra den här enskilda bedömningen. Vi har försökt se till att de utbildningsinsatser som sker inom ramen för arbetsmarknadspolitiken framför allt är de korta insatserna. De lite längre insatserna ligger numera i huvudsak inom utbildningssystemet. Därför tycker jag att man in det här sammanhanget måste titta både på arbetsmarknadspolitiken och på utbildningspolitiken för att få den samlade bilden. Skälet till det är egentligen tvåfalt. Det ena är att vi vet att utbildningsinsatser inom ramen för arbetsmarknadspolitiken generellt sett är minst dubbelt så dyra som de är inom utbildningspolitikens område. Dessutom menar vi att utbildningsväsendet är bättre rustat för de längre utbildningarna än man är inom arbetsmarknadspolitikens område. Det är ett sätt att försöka lägga ansvaret där ansvaret hör hemma och på det sättet ge en bättre kvalitet till de enskilda personer som genomgår den här typen av utbildningar eller insatser. Slutsatsen är att det är bra med utvärderingar. Vi läser detta, tar till oss kritiken och ser fram emot att vidareutveckla kvaliteten i våra insatser. 62 (): Jag fick aldrig något svar på vilka åtgärder som har vidtagits till följd av de rekommendationer som gav regeringen i samband med att man ska göra något nu när antalet personer i garantin växer och de problem som var stora redan när antalet var litet nu väntas bli mycket större. Jag har inte fått svar angående de fyra rekommendationer som regeringen fick. har både utvärderat styrningen av Arbetsförmedlingen och förverkligandet av jobb- och utvecklingsgarantin men också utvärderat Arbetsförmedlingens verkställande av den. Både myndigheten och regeringen har fått rekommendationer. Jag hade hoppats på att Littorin kunde svara på vilka åtgärder i relation till de här fyra viktiga rekommendationerna som han har vidtagit. Jag tror att det faktiskt är viktigt att ge ett svar på den frågan. I övrigt vill jag, när det gäller det som Littorin säger att här har den borgerliga regeringen gjort ett vägval, påstå att det är ett ideologiskt vägval. Man har valt att dra ned på kvaliteten i resurserna för att öka mängden. Det känns igen från våra sämsta tider när vi regerade, faktiskt. Det blev för mycket mängd och för lite kvalitet. Det ledde till mer inlåsning och mindre utbildning. Vi har gjort vår hemläxa där, och förutom att vi sätter jobbpolitiken främst vill vi se en mycket starkare arbetslinje och en mycket mer aktiv arbetsmarknadspolitik där vi höjer kvaliteten i de insatser som människor kan få och ger mer av utbildningsinsatser för vi vet att utbildning ger möjligheter till jobb och jobbar individuellt och professionellt med människor så att de kan få det stöd som de behöver utifrån sina individuella behov som kan vara väldigt olika nu när jobbkrisen slår så brett som den gör. Åter till frågan: har lämnat fyra rekommendationer till regeringen, inte till Arbetsförmedlingen. Vilka åtgärder har Littorin vidtagit för att komma till rätta med de här problemen så att jobbgarantin inte låser in människor i passiva insatser? 63 Arbetsmarknadsminister (): Låt mig redogöra för de fyra rekommendationerna. Det första som uppmanade regeringen att göra var att förtydliga hur mycket tid som deltagare ska ägna åt jobbsökande i tredje fasen av jobb- och utvecklingsgarantin. Det är någonting som vi tittar närmare på inom och hoppas kunna återkomma till . Vi bereder detta, och vi pratar naturligtvis löpande med Arbetsförmedlingen om detta. Den andra rekommendationen var att klargöra vilken roll de kompletterande aktörerna har inom garantin. Det kan man naturligtvis tänka sig att man också återkommer till, och därför är det välkommet att vi även får Arbetsförmedlingens utvärdering av de kompletterande aktörerna och garantierna för att på så sätt klargöra hur det skulle kunna göras. Jag är inte alls främmande för det. Det sker i så fall genom löpande beredning tillsammans med Arbetsförmedlingen, och resultatet av det kommer förmodligen tillbaka i en regleringsbrevsändring. Den tredje rekommendationen var att ställa tydligare krav på Arbetsförmedlingen om uppföljningen av garantin. Den bedömningen delar vi med . Vi styr och gör en kontinuerlig uppföljning, i stora delar informellt, bland annat genom olika typer av samtal och diskussioner med Arbetsförmedlingen. Det har naturligtvis inte tagit hänsyn till i sin rapport, men jag är inte alls främmande för att ge tydligare uppdrag till Arbetsförmedlingen för att analysera garantin. kommer vi ju, som sagt, att få en rapport , men finns det skäl att återkomma är jag inte alls främmande för det. Den fjärde rekommendationen var att lämna riktlinjer till Arbetsförmedlingen om deltagarvolymer per handläggare. Det har inte varit aktuellt att göra det eftersom jag bedömer att det är svårt för oss att göra bedömningen vilken nivå som är helt optimal. överlåts bedömningen till Arbetsförmedlingen. När vi får en ordentlig effektutvärdering från Arbetsförmedlingen kan det finnas skäl att också se över det. Jag är inte alls främmande för det, men vi måste först ha ett bättre underlag från Arbetsförmedlingen. 64 (): Jag är glad att Littorin ger svar på frågorna. Förvisso hade jag hoppats höra andra svar mitt i den här massarbetslöshetssituationen som vi har med 100 000 fler arbetslösa och ett utanförskap som har ökat med 70 000. I den viktiga välfärdssektorn är det dessutom 25 000 fler som blivit av med jobbet bara det här året. Då säger att han vill titta närmare på det. Han talar om löpande beredning och att han kan överväga förändringar i regleringsbrevet. Han säger att han inte är främmande för förändringar men att det inte har varit aktuellt. Jag tycker inte att det känns tryggt i den situation som befinner sig i. Jag menar, och vi socialdemokrater menar, att den här regeringen har gjort ett aktivt, ideologiskt ställningstagande. Detta drar ned kvaliteten i insatserna. Man har kanske ökat mängden nu i jobbkrisen, men den insats och det stöd som varje enskild arbetslös kan få har mycket sämre kvalitet . Det har lett till att den kanske viktigaste insatsen som den här regeringen nu har att erbjuda arbetslösa leder till passivitet och en mindre mängd aktiva insatser. Det är inte jag utan Arbetsförmedlingen som säger att bara en av fem av dem som befinner sig i de två garantierna har ett aktivt stöd. Och det är inte jag utan som har lovat att det högst ska vara 20 arbetslösa per handläggare. Han har stått här och sagt att det är hans ambition; han har sagt det tidigare också. Jag tycker att det är allvarligt med tanke på den situation som vi befinner oss i. Långtidsarbetslösheten ökar. Antalet personer i garantin växer. Det är för lite av utbildning och för mycket av inlåsning. Jag hoppas på en snabb ändring av det. 65 Arbetsmarknadsminister (): Tack för en bra debatt, ! Jag tror att det alltid är viktigt att följa upp och utvärdera de insatser som görs. I grunden är vi, tror jag åtminstone, överens om en sak, och det är att kvaliteten är viktig. Det är viktigt att följa upp, och när man ökar insatserna så kraftfullt som vi gör måste man ställa sig frågan: Kan man klara av en kvalitet som är på den nivå som vi förväntar oss och som den enskilde personen förväntar sig? Jag är orolig för det. Sedan blir ju inte en sak mer rätt för att man upprepar den. Vi hör stup i kvarten socialdemokrater säga att utanförskapet har ökat med 70 000 personer. Sanningen är att om vi mäter på samma sätt som vi har gjort som vi har suttit i regering och har den siffran 2010 i princip varit oförändrad trots att vi har en så kraftig ökning av arbetslösheten i finanskrisens spår. För att återgå till frågan: De fyra rekommendationer som lämnade i sin rapport tar vi naturligtvis till oss, och vi kommer i normal ordning att överväga hur vi ska gå vidare med dem. Men det viktiga, tycker jag, i den här rapporten är att av handläggarna eftersom detta inte är en effektstudie utan i hög grad bygger på intervjuer ändå säger att jobb- och utvecklingsgarantin i hög eller i viss grad har stärkt deltagarnas ställning på arbetsmarknaden. Det är en bra siffra. Då har vi nått en bra bit på vägen, även om det för att vi ska nå ända fram krävs någonting mer. Det krävs företag som vågar anställa de personer som är arbetslösa. Tack för en bra debatt! Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 10 § Svar på interpellationerna 2009/10:233, 235 och 237 om trafikstörningar 66 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag och regeringen har vidtagit för att avvärja trafikstörningar i infrastrukturen och vilka initiativ som tagits för att förbättra beredskapen när kyla och snöoväder slår till. Hon vill också veta på vilket sätt avregleringen, där sannolikt fler aktörer kommer att konkurrera om utrymmet på spåren, kan leda till effektivare tågtrafik med resenärens behov i centrum även . och har i var sin interpellation frågat mig vilka åtgärder jag vidtagit för att avvärja störningar i samhällets infrastruktur, på vilket sätt jag och den borgerliga regeringen bidragit till att lösa problemen vid väderstörningar samt på vilket sätt jag tagit initiativ till förbättrad information vid störningar i trafiken. Jag har valt att besvara de tre interpellationerna i ett sammanhang. Först vill jag säga att jag förstår den frustration som många pendlare och andra resenärer känner över trafikstörningarna, inte minst de som reser med tåg. Vi har en ovanligt hård vinter. Det är den i södra och kallaste , på vissa platser . Det är just den ihållande kylan i kombination med upprepade snöfall som gör problemen så stora i järnvägssystemet. Visst har ansvar för de störningar som beror på problem med infrastrukturen, framför allt med växlarna. Och när det blir störningar, vare sig det beror på infrastruktur eller fel på trafikföretagens fordon, är det ytterst resenärerna som tvingas att ta konsekvenserna av de störningar som uppstår. När det gäller tåg blir det tydligt att järnvägssystemet är just ett system där alla delarna måste fungera samordnat med de övriga. Därför kan inte staten, genom , ensam åstadkomma ett väl fungerande järnvägssystem. Alla aktörer måste samverka för att åstadkomma förbättringar. När det gäller avregleringen är det min fasta övertygelse att en öppen marknad med fri konkurrens leder till en mer effektiv tågtrafik till nytta för resenärerna. I fri konkurrens blir kundernas behov styrande och resenären sätts därmed i centrum. Att vi får fler aktörer som vill erbjuda tågresor leder inte automatiskt till trängsel på spåren. Förutom att regeringen satsar stora summor på investeringar i utökad kapacitet, inte minst i våra storstadsområden, arbetar vi kontinuerligt med reglerna för att främja en sund konkurrens.