prot · GX09127 · 2010-05-27 00:00:00 — Var snäll och ropa från bänkarna. För protokollet kan jag säga att det inte var några röster som höjdes. Det finns inget utskott som har för lite att göra. Alla utskott har för mycket att göra. Vi hinner inte med det vi ska göra . Dessutom har vi själva bestämt att vi ska ha en helt annan uppföljnings- och granskningsagenda och följa upp gamla beslut som vi måste fatta. Till detta lägger vi EU-frågor, som vi inte heller är särskilt duktiga på om vi ska vara ärliga. Det är ett stort arbete som ska till, och det måste vi också hitta tid, ork och intresse för. Och ska vi lägga på alla rapporter. Lycka till, säger jag. Det kommer inte att fungera. Det vet vi . Utskotten har redan börjat signalera att de inte kommer att orka med detta. Man undrar: Vad tänker de på? Ja, fråga inte mig, svarar jag. I andra länder har man ett mottagande utskott som får revisionskompetensen. Man utvecklar den , för den föds man definitivt inte med. Då kan man ha utfrågningar där båda sidor får göra sitt framträdande. kan komma och ge sin bild av ett problem. Man kan kalla regeringsföreträdare som får ge sin bild. Utskottet kan fatta beslut och gå vidare. Det är mycket bra. Man får dessutom publik uppmärksamhet, vilket flera har frågat efter här . Detta är ett utmärkt sätt att få publik uppmärksamhet, där folket får veta hur vi använder folkets skattepengar. Det är ju inte våra egna pengar vi hanterar, utan det är folkets skattepengar. I heter det . Det är en bra beskrivning. Människor ska veta hur vi hanterar deras skattemedel, och det hade varit utmärkt att göra det med ett mottagande utskott som har tid att lägga på detta, erfarenhet i revisionsfrågor och som dessutom kan granska den som granskar och ställa kvalitetsfrågor. Det finns en annan dimension av detta. Hur gör man när en revisionsrapport spänner över många områden? Någon säger att vi kan ha ett sammansatt utskott. Hur gör vi då när det är fyra, fem eller sex utskott som är inblandade? Ska vi hitta tider som passar alla sex, och vem ska ha hand om själva frågan? Hur gör vi sedan med erfarenheter från detta vem tar det ansvaret? Den erfarenheten kommer att försvinna ut. Man sätter samman ett sammansatt utskott för en riksrevisionsrapport. När det sedan kommer en ny rapport, ska man då sätta till ett till utskott? Nej, då hinner man inte, för man ska ta hand om EU-frågor eller det är något annat som ska debatteras. Så kommer det att bli. Vi kommer inte att hinna med. Vi kommer att förlora granskningsmakten. I början nämnde man det tredelade ledarskapet, och säger man att det ska finnas kvar. Där är alla de tre lika mycket värda, fast en är värd lite mer än de andra fast lika mycket. Det är ingen bra ordning. Det var kanske värdefullt i början att man var tre, för det stormade mycket, men hade det varit klokt av KU att sätta ned foten och säga att vi ska ha en myndighetschef. Det är bra för det utåtriktade arbetet, och det är bra för personalen och det inåtriktade arbetet att ha en tydlig chefsröst. Det insynsråd som man ska sätta till förlorar alla befogenheter. Styrelsen är ett väldigt relevant bollplank, för man har makten över budgeten. Det är något helt annat än att vara ett insynsråd med en totalt blank agenda. Jag kan bara gissa hur mötena kommer att gå till och hur attraktiv den placeringen kommer att vara. Jag tror inte att den blir särskilt attraktiv. Varför gör man då inte som i andra länder? Varför vill vi förlora makt? Det kan jag inte svara på. Jag har en känsla av att vissa ärenden tenderar att rinna igenom ganska oantastade. Det här är ingen lätt materia att sätta sig in i. Det finns utredningar som ligger till grund för att riksrevisionsreformen blev som den blev. Det finns delade utredningar i detta. Man måste känna till revisionsfrågor och hur det fungerar. Man måste känna till kvaliteten på rapporterna och hur metodutveckling och så vidare fungerar. Det är inte lätt. Jag tror att det här är ett sådant sällsynt ärende som väldigt få egentligen har satt sig in i och läst själva betänkandet, och det är dess värre ännu färre som har tänkt sig in i konsekvenserna. Liksom får jag två mina händer. Jag och min son brukar jämföra vad vi ska göra under våra veckor innan jag åker i väg. Han hade en musikuppvisning i går som jag naturligtvis missade. Jag skulle vara här . Jag sade att jag nog blir ganska ensam i den här debatten. Jaha mamma, sade han, är det du mot alla? Jag sade att det nog blir nästan så några pålitliga kamrater kommer nog också att gå upp. Då tänkte han , och sedan frågade han: Mamma, har du rätt eller fel då? Jag tror faktiskt att jag har helt rätt, sade jag, men jag blir ganska ensam. Då tänkte han igen, sedan sade han: Mamma, då ska du stå fast vid det. Tala om vad du tycker, för det är rätt även om alla andra tycker tvärtom! Jag gör precis som min son säger i det här fallet. Jag ska rekommendera att läsa betänkandet och att återförvisa ärendet till KU, men jag yrkar inte på det, utan jag yrkar bifall till min motion. I detta anförande instämde (). 5 (): Jag inser att en del inte vill att jag ska förlänga debatten, men jag tänker ändå ägna åt detta mycket viktiga betänkande. Det är inte så ofta vi i kammaren diskuterar revisionsfrågor på detta sätt. Visserligen diskuterar vi ofta resultatet av olika granskningsrapporter, men vi diskuterar väldigt sällan hur möjligheter att utöva kontrollmakt gentemot regeringen kan stärkas. Precis som har sagts tidigare är det nu bildades, och beslöt riksdagsstyrelsen att det var dags för en översyn av reformen. Om det var för tidigt eller inte kan vi naturligtvis diskutera; det finns inte en sanning i detta. Jag är dock glad att det precis som tidigare nämnde är sju partier som faktiskt är eniga både i utredningen, riksdagsstyrelsen och KU. Till skillnad från vad flera andra före mig har sagt tror jag nämligen att denna reform kommer att göra att vi får en ännu mer effektiv och träffsäker revision. Jag tänker ägna en minut åt att ge en historisk tillbakablick. Statlig revision är ingenting nytt, utan det har funnits i . revisorer inrättades dock 1810, och uppgiften var att på ständernas vägnar granska riksräkenskaperna. Man ville helt enkelt balansera kungens makt och ge finansmakt en reell innebörd. Drygt bildades , och det kan man säga var det första statliga revisionsorganet i modern mening. Det handlade mycket om kamerala funktioner, men redan då hade man som uppgift att pröva om myndigheternas anslag var ändamålsenliga. tillkom Statens sakrevision, som skulle kontrollera att den statliga verksamheten var ändamålsenlig och sparsam. Dessa två myndigheter slogs 1961 ihop till , som fick i uppgift att både bedriva sakrevision och räkenskapsrevision. Vi har i en lång tradition som vi ska vara stolta över. Vi har länge tyckt att en årlig finansiell revision har varit viktig, men vi har också som riksdag varit måna om att veta ifall saker har gjorts på bästa och om man har gjort det på ett för skattebetalarna medborgarna kostnadseffektivt sätt. Bildandet av den nuvarande myndigheten föregicks som ni vet av tre utredningar här i . Till slut landade man 2003 i bildandet av . Det fanns en principiell ståndpunkt som var väldigt noga med , och det var att den nationella revisionen skulle ligga här, under . Att splittra resurser på två myndigheter var inte optimalt, och dessutom kunde man absolut ifrågasätta oberoendet när en myndighet underställd regeringen också granskade regeringen och andra myndigheter. Med denna nya ordning har vi i både riksdag och regering fått bättre kunskapsunderlag för det politiska beslutsfattandet. Det var alltså många som var glada när kom på plats . Jag vill bara nämna ett par saker i denna utredning. Vi har från både och hört lite om de förändringar som sker. Jag är dock övertygad om att det faktum att vi får ett entydigt beslut för hanteringsordning kommer att leda till ökad tydlighet och transparens, vilket är otroligt centralt ur ett medborgarperspektiv. Som vi har haft det två vägar har krånglat till situationen. , som är en myndighet under , kommer att lämna sina effektivitetsgranskningar direkt till . svarar för att de sedan överlämnas till regeringen för yttrande. Eftersom regeringen har på sig att tala om för vilka åtgärder man tänker vidta eller har vidtagit tror jag att detta kommer att sätta ett ökat tryck på regeringen och också öka aktiviteten här i . Det fanns en stor enighet om att styrelsen skulle ersättas med ett parlamentariskt råd. Jag ingick också i den utredning som både och nämnde tidigare, och vi var eniga i beslutet även om vi sedan hade en stor diskussion om vart granskningarna ska komma och vem som ska behandla dem i . Jag delar inte meningen att vi nu kommer att se att effektivitetsgranskningarna helt kommer att försvinna här i . Vi hade i denna utredning många, långa diskussioner om huruvida vi ska ha ett revisionsutskott eller inte. Jag vill säga att denna fråga är otroligt genomarbetad. Vi har studerat andra länder. Detta är inget vi kom på över en kafferast och tänkte: Det här var en bra idé. liknar inte andra parlament. Vi har en fackutskottsprincip där utskotten ansvarar för budget, och utskotten ansvarar för lagstiftning. Därför tycker vi också att det är rimligt att utskottet tar denna uppgift på allvar, tar till sig dessa granskningar och bearbetar dem. Vi tror att styrelsen på många sätt har varit ett filter mellan riksdag och riksrevision och att detta blir en närmare koppling. Det är enligt mitt sätt att se på det inte så att styrelsen är den som granskar granskarna. Nej, de som granskar granskarna måste vara helt andra aktörer. Vi har till exempel ett vetenskapligt råd. Vi har också sett att använder utländska akademiker för att se om det är en bra kvalitet i rapporterna. Det är inte riksdagsledamöter som ska vara de främsta granskarna av kvalitet, men det är absolut viktigt att vi också ställer rätt frågor. Jag har dock mer tilltro till riksdagsledamöterna i utskotten än vad vi hörde tidigare. Jag tror att det i alla utskott finns många kloka riksdagsledamöter som kommer att ställa mycket relevanta frågor. Jag hoppas och tror att vi kommer att få en mer aktiv riksdag och mer aktiva utskott. har det ändå varit så att utskotten på något sätt har tänkt att Riksrevisionsstyrelsen sköter detta och att man inte behöver bry sig så mycket om granskningarna. De har kommit som ärenden, och man har diskuterat dem lite lätt. får vi dock en snabbare ordning. Rapporterna kommer fortare hit, regeringen måste reagera snabbare och utskotten kommer att bli mer aktiva. Det är min fulla övertygelse. Med detta sagt finns det dock fler sätt att göra det på. Det finns inte bara ett rätt sätt här, tror jag. Min talartid går, och då pratar jag ändå fort. Jag ska nu försöka säga något slutligt om effektivitetsgranskningarna, som jag tycker är otroligt viktiga. Det är inte så att vi i utredningen från början bara läste igenom rapport och tänkte att han hade rätt, gjorde vår egen tolkning av detta och sade att vi vill se en viss annan fokusering på dessa effektivitetsgranskare. Vi ska komma ihåg att bildande inte föregicks av en diskussion här i om hur effektivitetsgranskningarna skulle se ut. Jag tror att då trodde att dessa rapporter i mångt och mycket skulle fortsätta att ha ungefär samma inriktning som . Så blev inte fallet. Fallet blev i stället att vi gjorde våra egna. Vi hade två personer som arbetade heltid i denna utredning, så vi gjorde också en egen granskning av hur rapporterna såg ut. Det var väldigt tydligt så att rapporterna hade ett fokus på regelefterlevnad, och det ska de även fortsättningsvis ha. Det är viktigt att arbetar med denna form av effektivitetsgranskning, som kallas compliance. Till viss del gör dock även JO det, för de har också regelefterlevnad, men vi vill se en bredare ansats i dessa rapporter. Vi som riksdag tycker att det är viktigt med dessa tre e:n economy, effectiveness och efficiency. Varför tycker vi det? Låt mig säga att det inte är insnävning utan en breddning. När det gäller efficiency handlar det inte främst om att sänka kostnaderna, utan det handlar om att se om det går att få ut mer verksamhet från insatta pengar. När vi pratar om economy handlar det om kostnadsbesparingar, och vi har i flera rapporter nu på slutet sett att dessa diskussioner kommer med mycket mer i granskningsrapporterna. Det svåraste begreppet är naturligtvis effectiveness, eftersom det inte handlar om att ta sin utgångspunkt i resursåtgången utan att mycket mer diskutera förhållanden mellan mål, medel och effekter. Det är ingen lätt form av granskning; det är inte ett sätt att granska, men det är ett annat angreppssätt som jag tror att behöver mycket mer av. Vi behöver både compliance regelefterlevnad och det mycket bredare anslaget av de tre e:na. Detta tror jag också kommer att göra att medborgarna uppfattar att de mycket mer kan se om de har fått ut rätt sak ur sina skattepengar och om dessa används på bästa sätt. Vi kan gå tillbaka ända till 1920 då man var tydlig med att prata om huruvida det var ändamålsenligt och sparsamt. Detta vill vi se mer av från . Vi ska vara jättestolta över den tradition vi har både av finansiell, årlig revision och sak- och effektivitetsrevision. Det är en central uppgift för att utöva kontrollmakt. Vi vet att vi som politiker tenderar att prata om framtiden hellre än att titta bakåt. Men vi har det här som uppgift, och det är viktigt att alla tar den uppgiften på allvar. Med en oberoende revision som skickar rapporterna direkt till oss tror jag att vi kommer att få mer aktivitet. Vi måste alla ta ansvar för att det blir mer aktivitet och att vi får ett större fokus på den viktiga uppgift som vi faktiskt har: att granska regeringen och dess myndigheter. 6 () replik: Jag begärde inte replik primärt för att förlänga debatten utan för att få tillfälle att göra en ändring i min tidigare utsaga. Jag yrkar inte bifall till motion K6 utan K7, så får vi det taget till protokollet. Men jag kan förstås inte låta bli att säga något välvilligt om den här utredningen och det arbete som har lett. Det har kommit en del bra saker i utredningen, till exempel att regeringen ska inkomma med svar till inom än vad som är fallet . Det tycker jag är alldeles utmärkt. Med det sagt kvarstår ändå en rad frågetecken. Låt mig därför ställa några frågor till . påstår att utredningen har studerat hur det ser ut i andra länder. Vilka slutsatser drar ni i utredningen av att ni rekommenderar att göra tvärtemot vad man gör i alla andra länder? Det är intressant. Har man inte lärt sig någonting, eller tycker man att och vad gör alltid är bäst och att man i andra länder inte har någonting att bidra med? Den andra frågan jag har rör det här med effektivitetsrevision och insnävningen. Varför tänkte utredningen över huvud taget i termer av att man ska precisera ett mandat? Är det inte så att det allra bästa är att ha ett fritt mandat och överlåta detta mandat och hur man ska fylla upp det till ? Med nödvändighet kommer det här att innebära att granskningsrapportens utseende kommer att variera över tiden, bitvis beroende på vilka som är riksrevisorer. Bara idén att säga att så här ska ni göra skickar ju väldigt konstiga signaler. Varför var man så angelägen att så hårt betona de ekonomiska faktorerna, som ni i utredningen måste ha varit fullständigt medvetna om att ekonomin bara är en sak och aldrig kan ses isolerat från andra ting? 7 () replik: Det sista jag sade var precis att de här tre e:na är mycket bredare. Det handlar också om demokratiaspekter. Det handlar om mål och måluppfyllelse, och det tycker jag är otroligt viktigt. Alla de frågor som ställer tror jag att jag svarade på i mitt anförande. Vi tycker inte att det är en insnävning, och finns det en ram inom vilken ska verka. Den ramen har vi förtydligat, men inom den ramen kan man göra på väldigt många olika sätt. Vi tror att det är viktigt att man som man har gjort , kanske på grund av den här diskussionen har vidgat granskningen till att inte bara gälla regelefterlevnad. När det gäller fackutskott och att göra som alla andra länder vill jag säga att jag inte tror att det finns ett rätt och ett fel. Man kan göra olika värderingar av detta, men till skillnad från andra länder har vi en fackutskottsprincip där man faktiskt både har budget och lagstiftning. Då tycker vi att det är rimligt att man också tar till sig de här granskningarna. Jag kan inte säga från min erfarenhet från alla utskottskolleger och från min korta tid i styrelsen att inte utskotten skulle klara den här uppgiften. Det tycker jag är att skriva dem på näsan och förminska dem. Jag tror att det här kan bli mycket bra. 8 () replik: och jag har ju haft den här diskussionen , och det är bara att konstatera att vi inte tycker samma sak. Jag tycker att det är helt rimligt att man kan ha olika uppfattning om saker, men jag vill uppmana alla er som sitter här och lyssnar och kan bli en smula förvirrade: Läs rapport, och bilda er en egen uppfattning om vad den enda forskaren som har fått möjlighet att framföra synpunkter på arbete säger och hur han tolkar arbete. Nöj er inte bara med vad era kompisar i , utredningar eller riksdagsstyrelsen säger. Bilda er en egen uppfattning så kanske ni får möjlighet att komma tillbaka till den här diskussionen . Jag kommer inte att vara med. 9 () replik: Det var ett gott råd som gav till ledamöterna i kammaren. Det är nämligen en mycket bra rapport som och andra har skrivit. Dessutom finns det andra forskare, till exempel statsvetare bland annat från , som vi har tagit in i utredningen och som också har fördjupat sig i detta. Man kan också läsa utredningen där vi har gjort en egen granskning och följt upp rapporterna. Utifrån detta kan man uppenbarligen dra olika slutsatser. Jag tror och hoppas att de förslag som kommer att fatta beslut om, och som partierna är eniga om, även om ett par ledamöter har en annan mening, kommer att innebära förbättringar och ge oss ett skarpare och mer effektivt verktyg för oss att arbeta med för att kontrollera regeringen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §.) 5 § Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihetsrättsliga frågor Föredrogs betänkande 2009/10:KU18 Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihetsrättsliga frågor (prop. 2009/10:81 delvis). 10 (): Det här är ett enigt betänkande. Där finns också en motion, inte på själva på propositionen, utan från den allmänna motionstiden. Förslaget från utskottet är att lagförslaget antas som vilande till nästa mandatperiod. Jag vill säga några korta ord om detta betänkande. Det är viktigt och oerhört angeläget att vår lagstiftning, såväl den ordinarie lagstiftningen som det som rör våra grundlagar, anpassas och moderniseras efter det samhälle vi lever i och samhällets utveckling. Just i det här betänkandet handlar det om att ändra tryck- och yttrandefrihetslagarna när det gäller digital bio, det vill säga sändningar som också görs från databaser, så att detta likställs med de sändningar som görs från till exempel ordinarie biofilm på den traditionella biografen. Det här är viktigt, för vi får ofta höra här i att lagstiftningsprocessen tar , att den inte är modern och inte anpassad efter dagens samhälle, fru talman. Därför vill jag betona detta just när det gäller grundlagen. En annan fråga som är angelägen här handlar om tryck- och yttrandefrihetsförordningen när det gäller att förbjuda myndigheter och andra allmänna organ att göra efterforskningar. Det är viktigt. Vi har en mängd lagar som reglerar detta meddelarskyddet, tjänstebestämmelser i med mera men genom den här lagstiftningen blir det också infört i våra grundlagar att det är förbjudet att göra efterforskningar. Dessutom jämställs offentliganställda i lagstiftningen, detta oavsett om det handlar om statligt anställda, landstingskommunalt anställda, kommunalt anställda eller personer anställda i kommunala bolag. Det här är en viktig lagstiftning som anpassar våra grundlagar efter vad som gäller i dagens moderna samhälle. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §.) 6 § En reformerad grundlag Föredrogs betänkande 2009/10:KU19 En reformerad grundlag (prop. 2009/10:80, prop. 2009/10:81 och framst. 2009/10:RS4 delvis). 11 (): Det är på sätt och vis hedrande att få inleda dagens debatt om en ny regeringsform. Det är en historisk händelse, den största författningspolitiska händelsen . Regeringsformen ersätts av regeringsform. Den nya regeringsformen är resultatet av ett fyraårigt utredningsarbete och av intensiva överläggningar och förhandlingar mellan riksdagspartierna. Vi socialdemokrater företräddes i utredningen av mig själv, , och . Jag nämner det här speciellt för att tyvärr gick bort för sedan. Jag vill bara berätta för att spelade en central roll för att en uppgörelse över huvud taget skulle komma till stånd. Det är tragiskt att han inte kan vara med oss längre nu när vi så att säga går i mål i detta arbete. Vi är nog alla stolta över att vi till slut kunde komma överens om ett helt nytt paket som samtliga sju riksdagspartier kunde ställa sig bakom. Det är så vi ska behandla grundlagsfrågor i . Det ska vara långsiktiga och breda överenskommelser som för stabilitet i frågor som rör demokratins grundvalar. Detta är inte ett område som lämpar sig för kupper eller revolutioner där smala majoriteter driver igenom sina käpphästar en period för att sedan köras över av en kanske lika smal majoritet nästa period om majoritetsförhållandena då har ändrats. är inget i detta avseende tvärtom. I eftersträvar vi breda och långsiktiga uppgörelser om författningsfrågorna, och det är en mycket stor styrka för vårt land. Därför hoppas jag att det som vi såg , då den borgerliga majoriteten valde att köra över en enig opposition i en fråga med klara grundlagsaspekter jag talar om kreditupplysningslagen var en engångsföreteelse. Jag hoppas att det som hände var undantaget och att det som händer är regel. Den regeringsform som vi nu lämnar höll . Jag hoppas att den regeringsform som vi nu antar ska hålla minst , det vill säga framåt. Men det kommer i slutändan an på de politiska partierna. Vi socialdemokrater kommer i alla fall att vårda och hedra denna uppgörelse, och vi utgår från att alla partier gör detsamma. Ett handslag är ett handslag. Det är en lång rad ändringar som föreslås. ska vi nu kanske understryka att denna reformering inte ändrar på de bärande delarna i det svenska statsskicket: parlamentarism, partival med personvalsinslag, kommunalt självstyre, folksuveränitetsprincip, respekt för mänskliga fri- och rättigheter. Detta är snarare en utveckling av just dessa bärande delar. Författningsreformen innebär inget systemskifte på någon av dessa viktiga punkter. Tvärtom bygger vi vidare på den svenska författningsmodellen. Men visst är det många ändringar som vi gör, och det är omöjligt för mig att redogöra för alla. Jag ska ta upp några. Vi markerar domstolarnas oberoende ställning genom att ge dem ett eget kapitel. reformerar vi reglerna kring domarutnämningar. Vi utvecklar det kommunala självstyret också det i ett eget kapitel och inför en proportionalitetsprincip. Vi skriver in ett skydd för forskningens frihet. Vi slår fast i regeringsformen att det samiska folkets kultur ska främjas. Vi gör det lättare att anordna kommunala folkomröstningar genom folkinitiativ. Vi möjliggör kommunala extraval. Vi slår fast att är medlem i EU och att vi verkar för internationellt samarbete inom ramen för och FN. Vi utvidgar diskrimineringsskyddet till att också omfatta sexuell läggning, och vi markerar barnens rättigheter i regeringsformen. Det är många ändringar. Jag ska uppehålla mig en smula vid tre andra frågor som har dominerat debatten. Den första gäller det kommunala självstyret. Där inför vi, som jag sade, en proportionalitetsprincip som säger att en inskränkning av den kommunala självstyrelsen inte bör gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet.