prot · GY0939 · 2010-12-21 00:00:00 — Jag ökar gärna resurserna för att barn och äldre ska få det bättre. 130 (M) replik: Jag brukar förbehålla mig rätten att själv formulera vad jag tycker. försökte tillskriva mig åsikter jag inte har. Jag delar uppfattningen att personalen är det centrala. Återigen är det vi debatterar statens utjämning i ekonomin till kommunerna. Det stora och viktiga ansvaret i dessa frågor har kommunalpolitikerna. Runt om i land sitter det både socialdemokrater, vänsterpartister, moderater och centerpartister som kommunstyrelsens ordförande. Generaliseringen av hur det ser ut i kommunerna och att det beror på att vi har en alliansregering går inte ihop. De stora viktiga besluten tas ute i kommunerna, och där verkar man ta liknande beslut oavsett om det är socialdemokratisk eller moderat ledning. Jobbpolitiken kom upp. Vår jobbpolitik är en viktig långsiktig strukturell åtgärd. Det är bara via ökning av skatteintäkterna som kommunerna kommer att ha råd att finansiera sin verksamhet och leverera en bra tjänst. Det är därför viktigt att den statliga politiken inom arbetsmarknadsområdet stimulerar till arbete, får fler att vilja arbeta och får oss att vilja arbeta längre. Det är då kakan blir större. Kom ihåg att kommuner och landsting finansierar sin verksamhet via kommunalskatten. Därför är det synnerligen viktigt att Alliansens jobbskattepolitik fortsätter gälla. 131 (S) replik: Efter att ha lyssnat på anförande konstaterar jag att han verkar nöjd med hur det ser ut i kommuner och landsting. Han verkar inte ha några stora bekymmer med att utvecklingen i skolan sjunker eller att man inte klarar av demensvården på ett tillfredsställande sätt. Åtminstone är det inget han ger uttryck för. I stället läggs fokus på att med statistiskt tricksande försöka påvisa att antalet anställda inte har blivit färre trots att regeringen själv i sina prognoser gör beräkningen 15 000 färre bara 2010. Det är en utveckling som spås fortsätta även om man gör borträkningar för privatiseringar och en del annat som togs upp i anförandet. Jag skulle önska att man lade samma engagemang och glöd på att titta på vad som är politikens roll. Jag delar inte den uppfattning som ger uttryck för att det vi ska debattera bara är de statsbidrag som skjuts till från staten. Att tycka så är att göra sig blind för det faktum att den politik som utformas i denna kammare också påverkar kommunerna. En misslyckad arbetsmarknadspolitik som driver upp räntorna drabbar kommunerna. För min hemkommun, kommun, skulle en 1-procentig ränteökning innebära en kostnadsökning på . Då ska man veta att en skattekrona i min hemkommun är 16 miljoner. Det är alltså en betydande kostnadsökning som ett resultat av den politik som den borgerliga regeringen för. Att flytta över kostnader för sjukförsäkring och a-kassa till socialbidrag påverkar kommunernas förutsättningar att använda pengarna till något bättre, till skola, vård och omsorg. 132 (M) replik: Jag ska röja en hemlighet. Jag är även kommunalpolitiker. om läget i den svenska skolan innehåller tuff kritik i många stycken. Det är en trend som inte är positiv. Men den uppgiften är viktig att vi tar till oss i rollen som kommunalpolitiker. Lösningen är inte att vi sitter i och börjar med små riktade bidrag och försöker toppstyra det härifrån. Av kan man konstatera att det är viktigt att de som är nära verksamheten har inflytande. Man talar om hur viktigt det är att rektorerna som har det pedagogiska ansvaret och är närvarande i verksamheten har delegerat rätten att styra. Tendensen blir lätt att man som riksdagsledamot styr i detalj och att det blir micromanagement. Jag är därför glad att utskottet i betänkandet tar upp ansvarsfrågan. Man hänvisar till om statliga bidrag till kommunerna. Där står det så här: En av huvudsatserna är att staten bör undvika att lägga restriktioner på det kommunala beslutsfattandet. Det är ett klassiskt misstag. har vi haft olika program. Allra värst blir det när man ger dem namn efter beslutsfattaren. Det är hämmande för den kommunala verksamheten. Vi måste våga lita på våra kommunalpolitiker och inte hålla på med micromanagement. 133 (S) replik: Tolkningen får bli att och inte tycker att en borgerlig regering i har ansvar för utvecklingen på exempelvis skolområdet. Vi ser sjunkande resultat, sämre läsförståelse, sämre matematiska kunskaper och så vidare. Det är något som kommunalpolitiker ska ta till sig. Man kan fundera över varför över huvud taget har dragit i gång ett stort projekt om den framtida gymnasieskolan. Det hade väl varit bättre att lämna över det till Kommuner och Landsting eller någon annan som kanske hade varit mer kompetent. Det är beklämmande att man försöker smita undan sitt ansvar. Jag begär inte att ni ska lämna några Björklundpengar eller . De behöver inte vara öronmärkta eller riktade. Men jag förväntar mig att ni tar ansvar för resultatet av den förda politiken. Jag förväntar mig också att man, om man tycker att det är ett problem, är beredd att se över möjligheten att tillföra generella statsbidrag som kommunerna kan använda på det sätt som de finner bäst. Några kommuner de allra flesta har stora problem med skolan. Några kommuner har kanske större problem när det gäller demensvården. Några har sina största ekonomiska problem på något annat område. Jag tror att det är klokt att ge kommunerna möjlighet att styra ganska fritt över de pengar som finns. Summan av det man har att hantera kan vi påverka här i riksdag. Jag tycker att det är i det närmaste ansvarslöst att försöka skylla ifrån sig på det sätt som just gjorde. 134 (M) replik: Det är ju jul, så man får väl lyssna efter det som förenar. Att detaljstyra mindre och ge mer generella bidrag slog an en sträng. Där kan nog jag och tycka lika. Det är lätt att tala om de mjuka värdena, men sedan kommer man till penningen när excelarket summeras ihop och man ser siffrorna. är det finansutskottet som debatterar. Då blir det till slut siffrorna som avgör. Kommunalsektorn har en intäktsmassa på ungefär 500 miljarder . Det som skiljer i budgetalternativen och som föranleder brösttoner är av det. Jag har svårt att tro att den procent som skiljer i budgetalternativen skulle räcka till allt som finns på önskelistan. Vi får aldrig veta svaret på det. Vi kommer att rösta här senare och det blir bara ett alternativ som vinner så det blir aldrig någon jämförelse. Eftersom detta är mitt sista anförande önskar jag majoriteten och oppositionen god jul. 135 (FP): Tiden lider, eller snarare lackar. Likväl vill jag börja mitt anförande med att notera att det än en gång är sju partier som vill debattera här i kammaren. Det åttonde partiet som har deltagit har flytt ur kammaren så snart det framfört sina åsikter. Det är märkligt att det parti som har efterlyst debatter med andra partier aldrig stannar kvar i en ekonomisk debatt så att det blir möjligt att debattera med dem. Jag vill på mångas vägnar jag är övertygad om att det är av dem i denna kammare tacka alla de tiotusentals utlandsfödda vårdarbetarna i vårt land. Det är sjuksköterskor, läkare och vårdbiträden som gör en jättestor insats på många platser i vårt land för att välfärden för oss som är födda i ska vara god. Det gäller platser som jag själv har besökt, som akutmottagningen i , ett äldreboende i och en långvårdsklinik i . Min egen svärfar tas om hand på ett utmärkt sätt av en dam som heter . Tack från alla svenskar som får vård av utlandsfödda. gav en läsanvisning. Han tyckte att man skulle läsa SKL:s ekonomiska rapport. Det är bra. Där kan man bland annat lära sig om Baumols dilemma. Jag ska inte gå in närmare på det, men det är en intressant fråga. Inför denna debatt läste jag igenom de fyra senaste årens motsvarande debatter. Jag vill ge ett läsråd till Socialdemokraterna, : Läs inte de debatterna. Där får ni se att samma fruktansvärda elände kommer att drabba den kommunala sektorn och landstingssektorn . Det kommer att bli ett förskräckligt elände. Det blir uppsägningar och underskott. Enligt den debatt som ägde rum skulle det bara bli elände under det här året. Det blev inte så. Man kan också se hur mycket pengar det handlar om. Sedan var det . handlar det om . Det finns ingenting som är så bra för den svenska välfärden och för kommuner och landsting som att ha ett starkt skatteunderlag. Det är trots allt det allra viktigaste. Det tog också upp. Det skapar möjligheten för en bra välfärd. Jag kollade hur många uppsägningar som skedde . Det var många eftersom det var kris i landet. Det hade rätt i. Av dem var i den privata sektorn och i den kommunala sektorn. Det är allvarligt i den kommunala sektorn; det håller jag med om. Om vi inte ser till att få företagsamhet i vårt land med bra exportindustri och så vidare kommer det att bli mycket värre i den kommunala sektorn. kommer det, som sade, att vara ett bra överskott i den kommunala sektorn. sade 21 miljarder, jag tror att det är 19 miljarder hur som helst är det mycket pengar enligt SKL:s beräkningar. Av de pengarna kommer ungefär 14 ½ miljard i den kommunala sektorn och resten i landstingssektorn. Ett så stort överskott har vi aldrig någonsin haft i den kommunala sektorn. Vad beror det på? Det beror i huvudsak på kloka kommunalpolitiker som har sett till att vi har en bra offentlig ekonomi i kommunerna. Eftersom jag inte är kommunalpolitiker längre vill jag tacka alla våra kommunalpolitiker för att de har sett till att sköta detta. Kunde vi göra ännu mer? På ett sådant område som den kommunala sektorn med skola, barnomsorg och så vidare kan man alltid önska sig lite mer. Man måste ha klart för sig att man också måste betala. Även ser det hyfsat ut. Det kommer att bli ännu bättre om vi lyckas på det viktigaste området inom den kommunala sektorn, nämligen att öka sysselsättningen i hela landet. Då klarar vi välfärden bättre. 136 (C): Inledningsvis instämmer jag i de två allianskollegernas tidigare anföranden. Detta skulle handla om utgiftsområde 25, Allmänna bidrag till kommuner. Det har snarare blivit en valrörelsepräglad allmänpolitisk debatt. Jag ska försöka hålla mig till det betänkande som är föremål för diskussion och slutligen också votering. Den gångna mandatperioden innebar svåra prövningar och stora utmaningar för svensk ekonomi och svenskt samhällsliv. Kommunsektorn, med över en miljon anställda och av avgörande betydelse för vår dagliga välfärd, var naturligtvis inget undantag. Med 1990-talskrisen i färskt minne, då 150 000 jobb försvann i kommuner och landsting, blev det därför en av alliansregeringens främsta prioriteringar att värna kvaliteten i vård, skola och omsorg och att förhindra uppsägningar. Under förra mandatperioden tillfördes kommunsektorn en historiskt stor satsning. Enbart rör det sig om 17 miljarder extra. kan vi tydligt se resultaten av regeringens politik. Kommunsektorn visar stora överskott , precis som var fallet , och SKL bedömer att det blir ett överskott även 2011, trots att kostnadsbilden då är mindre gynnsam. Minskningen i den totala kommunfinansierade sysselsättningen stannade på omkring 5 000 personer att jämföra med 150 000 under 90-talskrisen. har antalet arbetade timmar ökat och ohälsotalet sjunkit, en mycket positiv utveckling som innebär att vi nu får mer kommunfinansierad välfärd för våra skattepengar, trots att vi har genomlevt den värsta krisen . Detta står i skarp kontrast till situationen i många av våra europeiska grannländer, såsom och , där stora besparingar sker i den offentliga sektorn som de anställdas löner sänks. Ökad sysselsättning genom fler och livskraftiga företag är grunden för den kommunala ekonomin. När allt fler jobbar och driver företag ökar skatteintäkterna som behövs för att bedriva välfärd runt om i vårt land. av kommunsektorns intäkter kommer just från skatteintäkter. Sedan vändningen i konjunkturen har sysselsättningen i återhämtat mer än halva fallet ökningen är 100 000 personer som arbetslösheten minskat från sedan toppnoteringen . Alliansregeringens fokus på arbets- och företagarlinjen och kampen mot utanförskapet har således påverkat kommunsektorns resultat positivt. Och tillförs kommuner och landsting extra resurser på , varav 5 miljarder i permanent nivåhöjning. Detta kommer sammantaget att fortsatt gynna kommunsektorns ekonomi. Regeringen kan, och ska, bidra till den kommunala verksamheten och välfärden, men det finns mycket som kommuner och landsting själva kan göra. För att våra gemensamma resurser ska användas så effektivt som möjligt är det till exempel viktigt att lära av de mest effektiva utövarna, så kallad benchmarking. De goda exemplen bör inte hämtas enbart från , utan från var som helst i världen där den lokalt och regionalt finansierade verksamheten bedrivs framgångsrikt, resultatinriktat och med medborgarnas och skattebetalarnas intressen i fokus. Ett annat sätt att öka effektiviteten och kvaliteten i kommunsektorn är att stimulera ett ökat företagande inom vård, skola och omsorg. Regeringens valfrihetsreformer har öppnat upp kommunsektorn för välfärdsföretagare, lett till att kvinnor fått fler arbetsgivare att välja bland och därmed möjlighet till högre lön, och underlättat livspusslet för många. ökade antalet anställda i privata vårdföretag med över 30 000 personer, och arbetar ca 120 000 personer i 14 000 privata välfärdsföretag. Oppositionen motsätter sig många av dessa reformer, såsom den fria etableringsrätten. Med deras politik skulle människors valfrihet inskränkas, och vi skulle få färre entreprenörer som kan stärka och utveckla välfärden. I och Alliansen bygger vi i stället vidare på valfrihetsreformerna, till exempel genom att förstärka LOV och införa ett starta-eget-bidrag inom äldreomsorgen. Ett tredje sätt att uppnå en mer effektiv och resultatinriktad verksamhet, som också ligger oss centerpartister varmt om hjärtat, är att kommunsektorn inleder ett regelförenklingsarbete, motsvarande det som pågår för att minska regelkrånglet för företagen. Vi tror att det behövs i syfte att främja valfrihet och konkurrens, stärka jobbtillväxten och sätta medborgarnas intressen i främsta rummet. Med färre, enklare och mindre detaljstyrande regler samt en smidigare tillämpning kan landets kommuner spara betydande administrativa kostnader som i stället kan användas till just kärnverksamheten. Vidare är mindre statlig reglering gentemot kommunsektorn viktigt för att minska onödiga regler för företag och medborgare. Även den regionalisering av som har påbörjats och som länge har eftersträvat är angelägen för att skapa utveckling och tillväxt i hela landet. Därför kommer vi med kraft att fortsätta arbeta för att starka regioner bildas runt om i . Det kommunala självstyret är en central del i ideologi att demokrati ska byggas underifrån. Därför vill vi att det ska värnas och stärkas. Den så kallade finansieringsprincipen, det vill säga att staten ansvarar ekonomiskt för sina beslut och att kommuner, landsting och regioner själva ska finansiera de uppgifter som de har makt att besluta över, ska upprätthållas. För att ytterligare värna det kommunala självstyret anser vi även att staten så långt som möjligt ska undvika specialdestinerade statsbidrag, detta i kontrast till oppositionens statsbidrag, där en stor del är riktade och styrande på något sätt. Till skillnad från oppositionen tror vi på de förtroendevaldas förmåga att prioritera och fatta bra beslut utifrån lokala och regionala förutsättningar. Alla medborgare har också samma rätt till skola, vård och omsorg. anser att ett väl fungerande utjämningssystem ska stärka det kommunala självstyret, skapa villkor för en likvärdig och god grundservice i hela landet, ge incitament för både ekonomisk tillväxt och ökad skattekraft samt skapa förutsättningar för utjämning av skillnader i skattekraft. arbetar en parlamentarisk utredning, som alliansregeringen har tillsatt, med att utvärdera dagens system. Jag ser fram emot en spännande debatt kring detta , där tycker att utgångspunkten för ett framtida utjämningssystem ska vara att alla kommuninvånare ges möjlighet till en likvärdig, effektiv och god grundservice. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i finansutskottets betänkande. 137 (KD): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i finansutskottets betänkande. Allteftersom dagarna går ser vi hur färre och färre ställer sig bakom De rödgrönas budgetalternativ som fördes fram före valet och är inne i slutfasen för behandling i kammaren. Först ut på arenan att rejält såga sitt eget budgetförslag var Socialdemokraternas och därefter . har vi även fått läsa några väl valda ord av Vänsterns partiledare . Sammantaget kan konstateras att De rödgröna så snabbt så möjligt vill lämna över sitt budgetalternativ till arkivarien och därefter infångas av en välbehövlig julledighet. Jag har själv i och för sig inget emot den senare delen i detta påstående. Det som vi debatterar under utgiftsområde 25, Allmänna bidrag till kommuner, är vi tämligen överens om hur vi ska hantera. Utfallet av debatten kan bara bli ett eftersom oppositionens förslag i övrigt fallit genom tidigare beslut i kammaren. Kommunernas ekonomi har, trots finanskrisen, stått sig väl. Överskottet i kommunsektorn 2010 ser ut att hamna på plus 19 miljarder enligt Kommuner och Landstings egna beräkningar. Deras prognos , givet dagens beslut, är ett plus på 7 miljarder. beslutar vi att tillföra kommunerna 88 miljarder i generella statsbidrag inklusive LSS-kostnader och kostnader för organisationer inom det kommunalekonomiska området. Utöver dessa generella statsbidrag tillförs kommuner och landsting även riktade statsbidrag som uppgår till 53 miljarder . Det är inte en oansenlig summa pengar det heller. Företrädare för kommunsektorn vill att så mycket som möjligt av statsbidragen levereras i den generella påsen för att därigenom lokalt kunna påverka användandet i så hög grad som möjligt. Regeringen å sin sida vill styra och ställa över en del av statsbidragen och lägger därför in olika villkor för att kommunsektorn ska komma i åtnjutande av dessa medel. Så har det sett ut oavsett regering, och så kommer det nog alltid att se ut i varierande grad . Här tror jag att vi ändå tillsammans behöver fundera mer över balansen mellan styrda och generella statsbidrag. Varje kommun, varje landsting och varje region har sina problem, sina förutsättningar och möjligheter, men de gör också lite olika prioriteringar. I hur hög grad ska det lokala perspektivet få råda? Det kan man fundera över. Ska det få finnas skillnader i hur respektive kommun använder sina resurser inom de ramar som lagts fast? Ska avgifterna få variera beroende på vilket landsting jag bor i, eller ska alla egenavgifter vara lika? Är det orättvist att avgifterna är olika exempelvis vid ett akutbesök i eller i ? Eller är det så att den lokala demokratins egna prioriteringar ska råda och det därmed ska anses vara ganska rättvist? Dessa frågor diskuteras ständigt runt om i vårt land. Jag ser fram emot en framtida fördjupad diskussion om vilken principiell hållning allt ska landa i. Det här hänger även intimt ihop med hur vi reglerar användandet av statsbidrag i olika former. Förslaget i De rödgrönas budgetalternativ har egentligen två huvudspår: att öka anslaget med drygt 6 miljarder mer än regeringen och att värdesäkra statsbidragen . Summan kan alltid diskuteras men ska som vanligt vägas mot allt annat som en budget innehåller. Ska inriktningen vara på fler i arbete eller på fler i beroende av bidrag? Ytterst är det detta som mest påverkar kommunsektorns ekonomi. Detta med värdesäkring har alltid varit ett förslag som kommunsektorn drivit. Självklart vill vi väl alla i förväg ha en god koll på vilka intäkter som gäller, naturligtvis även i kommun- och landstingssektorn. Värdesäkringen av statsbidragen skulle i det perspektivet vara en fördel i den enskilda kommunen och i långsiktiga budgetprocess. Socialdemokraterna såväl i som i regeringsställning har dock, mig veterligt, ansett detta vara en hållbar linje. Statens roll som ekonomiskt gummiband i både hög- och lågkonjunktur innebär i praktiken svårigheter att indexera statsbidragen. Vilket index ska man i så fall använda, och hur skulle effekten av en indexering ha sett ut för kommunsektorn beroende på vilken koppling som gjorts när finanskrisen med full kraft slog till? Jag tror att och är klokare än så och att de i regeringsställning aldrig skulle föreslå något sådant. Oavsett det är kommunerna betydligt mer beroende av den egna skattebasens utveckling som i sin tur är kopplad till antalet arbetade timmar ju fler arbetade timmar, desto bättre ekonomi i kommunsektorn. En politik för fler i arbete är den bästa draghjälpen för en sund ekonomisk utveckling i kommuner och landsting. Här inhämtas av kommunernas intäkter. Utfallet av antalet arbetade timmar har med andra ord en betydligt större relativ påverkan på budgetplaneringen för kommunsektorn än vad ett indexerat statsbidrag skulle ha. Vi ser nu att sysselsättningen stiger och att skatteintäkterna ökar. är det en bit kvar till så kallat normalläge, men det går fortare än vad alla andra bedömare för bara trodde. Utifrån den allmänna ekonomiska utvecklingen har alliansregeringen därför lagt fram en balanserad budget där man ökat den permanenta delen av statsbidragen och även tillfört ett extra tillfälligt stöd . Men ännu viktigare är kanske att regeringen nu för en politik som påverkar det som mest styr den kommunala ekonomin, nämligen antalet arbetade timmar. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 11 § Statsskuldsräntor m.m. Föredrogs finansutskottets betänkande 2010/11:FiU4 Utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. (prop. 2010/11:1 delvis). 138 (S): Innan vi går på julledighet ska jag säga några få ord om utgiftsområde 26, statsskuldsräntor. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet men vill framföra några synpunkter angående utgiftsområdet. har anfört att anslagsberäkningarna bör göras tydligare när de redovisas för . Regeringen har ändå inte ändrat sin redovisning i årets budgetproposition. Det är naturligtvis värdefullt att regeringen redovisar motiven för den föreslagna anslagsnivån. Liksom får också ta ställning till en historisk information som egentligen talar för en lägre nivå på anslaget än vad regeringen har föreslagit. Jag har förståelse för att underlaget när beslut snabbt måste fattas ibland kan vara något undermåligt. Men ska naturligtvis fatta beslut utifrån ett tydligt beslutsunderlag när vi en gång får hit ärendet. Med dessa ord vill jag önska tredje vice talmannen, åhörarna och ledamöterna en god jul och ett gott nytt år och säga att jag hoppas att regeringen i nästa budgetproposition till lämnar en fullständig härledning av ramen för statsskuldsräntorna. 139 (M): I finansutskottet är vi eniga om att det hade varit bättre om anslaget för riksgäldsprovisionskostnader hade räknats ut utifrån ett aktuellt material i stället för utifrån ett historiskt material. Detta skulle kunna tala för en lägre nivå på anslaget än den som regeringen föreslagit. Ett enigt utskott menar att det framöver skulle vara värdefullt att, som vi hört här av , få en närmare redovisning av motiven. Vi ser fram emot att regeringen lämnar en fullständig härledning av ramen. Med detta ställer sig Alliansen bakom förslaget om beräkning av anslaget inom utgiftsområde 26. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 12 § Avgiften till Europeiska unionen Föredrogs finansutskottets betänkande 2010/11:FiU5 Utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska unionen (prop. 2010/11:1 delvis). 140 (MP): Det krävs en mycket tuff klimatpolitik både på nationell och på internationell nivå för att vi ska klara av att begränsa klimatförändringarna och begränsa ökningen av medeltemperaturen på jorden till högst två grader. presenterade kommissionen sitt meddelande om en översyn av EU:s budget där energi- och klimataspekter föreslås bli införda i forsknings-, sammanhållnings-, jordbruks- och landsbygdspolitiken. Det är ett steg framåt i klimatarbetet.