prot · GY0937 · 2010-12-17 00:00:00 — Det beror bland annat mycket på det ansvar som de arbetsmarknadspolitiska parterna har tagit. Det är ett arbete som vi ser som väldigt positivt. Men allt detta tycks koka ned till det som handlar om anslaget till . ökar vi det. Alliansen föreslår en ökning eftersom vi har tagit ekonomiskt ansvar och kan gå fram med en satsning. Socialdemokraterna föreslår en ökning på 40 miljoner. Det borde det vara i stället för en ökning på 16,4 miljoner, tycker de. Skillnaden blir summa summarum 591 miljoner eller 40 miljoner. Är det detta som är skillnaden mellan den goda arbetsmiljön och den dåliga arbetsmiljön? 97 (S) replik: Nej, men måste väl erkänna att det är ett steg, eller hur? Det är ändå mer pengar. Vi ser ju behovet. Vi ser behovet av att de seriösa företagarna också ska veta att de oseriösa får ett besök och en inspektion just för att kunna utröna hur det egentligen står till och vad det är för affärer de gör. Här måste man samverka med skattemyndigheter och andra. Det är precis vad sade: Vi hittar inte de här. Vi behöver hjälp med att hitta dem. kan raljera och göra en stor affär av att det inte är mycket pengar som skiljer. Nej, men det fanns mycket mer pengar till detta som Tobé var med och tog bort. Varför inte ta steget med oss? Vi är ju båda så övertygade om att det är rätt åtgärd. Vi är båda så övertygade om att en god arbetsmiljö och ordning och reda främjar företagsklimat, konkurrens och kraften för framtiden. Det här med Itell är roligt. tog jag det företagsnamnet i min mun också. kommun skulle göra affärer med det företaget. kan ju säga att det var en politiker, men det var en ansvarig för kommunen som uttalade sig och sade: Ja, vi kan göra affärer om ni har kollektivavtal. Javisst, sade de, det har vi. Det ska vi ordna. När man sedan inte gjorde det klev två herrar från Alliansen fram och skrek i högan sky om att detta förstör företagsklimatet och att det är avtalsfrihet, och säger att de anställda inte ville ha detta. Det är otroligt. Ville inte de anställda veta vad de skulle få i lön? Det är mycket märkligt, och . 98 (M) replik: Jag tänker avstå från att ta upp mer kammartid med detta lokala företag i . Jag fortsätter gärna i många andra arbetsmarknadsdebatter att prata om hur vi får en bra modell på arbetsmarknaden som har inslag av både trygghet och flexibilitet. tycker att jag ska ansluta mig till den rödgröna satsningen på . Vi väljer att lägga fram en budget utifrån vad vi tycker att vi kan finansiera och de satsningar som vi vill göra. Min poäng var snarare att försöka nyansera bilden något. försöker ge en bild av att Alliansen inte tycker att arbetsmiljöfrågorna är viktiga, och detta ska tydliggöras genom denna skillnad som ändå får konstateras vara marginell i det stora sammanhanget. Vi väljer däremot att lyfta fram andra förslag. Vi presenterar bland annat ett förslag på coacher över tröskeln. Vi har noterat att det finns en hel del problem när människor som har varit borta länge från arbetsmarknaden får möjlighet att komma till en arbetsgivare. Många arbetsgivare vill i sin välvilja göra detta, men de är okunniga. De klarar inte av detta. Då tror vi att coach skulle kunna följa med över tröskeln för att hjälpa både den som har kommit in på arbetsplatsen och arbetsgivaren. Det tycker jag är positivt. Det borde vara någonting som i sitt engagemang för arbetsmiljön i sådana fall skulle kunna ansluta sig till. 99 (S) replik: Jag noterar att inte har något större engagemang när det gäller arbetsmiljöfrågorna. Han nämner dem inte ens i sitt anförande. ställer han en fråga till mig som handlar om en coach över gränsen, medan jag för ett resonemang om arbetsmiljön. Jag pratar om möjligheter att förbättra arbetsmiljön, och då börjar han prata om andra saker. Det visar att det är tomt prat, . Jag frågade tidigare, och han sade att en hel del har gjorts. Då pratade han om en arbetsmiljöutbildning som har funnits jättelänge. När jag frågade vad ni vill göra för att förbättra det hela, börjar prata om coacher som ska in över tröskeln. När jag frågar vad kan bidra med för att se till att det är fler i som får en bättre arbetsmiljö, säger han att det inte är någon större skillnad. Han vill inte ansluta sig till våra 40 miljoner plus för att stärka den möjligheten. Jag noterar och konstaterar tyvärr att det finns ett alltför dåligt intresse för de här frågorna som berör alla som förvärvsarbetar i . Det handlar om alla som upplever stressen och pressen, som inte får ihop det och som inte kan ta semester när det är så välbehövligt. De blir sjuka. Allting som har med arbetsmiljö att göra kommer senare att leda till att det blir en sämre produktivitet. Man blir kanske sjuk. Man gör ett sämre resultat. Vårt alternativ bygger på att vi fokuserar på detta för att kunna leverera bra förslag som stärker konkurrensmöjligheterna. Vi börjar framför allt en resa mot det vi kallar för det goda arbetet. Jag hoppas av hela mitt hjärta att vi kan få med på den resan också. 100 (MP): Friår innebär enkelt uttryckt att en person med anställning byter plats med en arbetslös . I kunde, på initiativ, ett antal anställda ta ledigt medan en arbetslös vikarierade för den friårslediga tills den moderatledda regeringen tog bort möjligheten 2007. Den friårslediga fick en ersättning som motsvarade av den ersättning som hon eller han skulle ha fått som arbetslös. Vikarien fick vanlig lön. Friårsreformen var en kombinerad frihetsreform och arbetsmarknadsreform. Intresset var stort, och långt ifrån alla som ansökte om friår fick det. Det finns all anledning att återinföra friåret. Friår är nämligen något så sällsynt som en sann vinna-vinna-lösning. De friårslediga får ökad makt över sina liv och en chans att frigöra sin kreativitet och samla nya krafter som olycksbringande arbetslöshet minskar. Friåret är en unik livskvalitetsreform eftersom ledigheten är kravlös. En friårsledig är fri. Han eller hon har verklig makt över sitt liv . Kanske är det därför friåret väcker så starka känslor. De som fick chansen att ta en paus från arbetslivet, liksom de arbetslösa som fick friårsvikariat, var förstås mycket nöjda, men friåret möter också ett djupt känsloladdat och irrationellt motstånd. Det handlar om grundläggande värderingar, människosyn och vilket samhälle vi vill ha. Vår gröna människosyn uttrycks så här i partiprogram: Människan är en aktiv och skapande varelse som vill och kan ta ansvar. Människors kreativitet och vår ständiga förmåga att finna nya lösningar är en förutsättning för att vi ska nå ett långsiktigt hållbart samhälle. Jag citerar betänkandets motivering mot friår: Utskottet finner det anmärkningsvärt att de gröna anser det vara en god sysselsättningspolitik att betala människor för att vara helt utan sysselsättning, i synnerhet i ett arbetsmarknadsläge med alltför hög arbetslöshet. Jag undrar på vilket sätt det är en bättre politik att betala människor, om än ofta alldeles för lite, för att utföra meningslösa, rent av förnedrande aktiviteter i mer eller mindre konstlade arbetsmarknadsprojekt. Friårsvikariat ger däremot en riktig lön, riktiga arbetsuppgifter och en större chans att få ett nytt jobb därefter. Varför ska vuxna människor till varje pris sysselsättas som om de vore barn som hittar på rackartyg om de inte hålls ständigt upptagna med något, meningsfullt eller ej? Utskottets majoritet konstaterar också att man i IFAU:s utvärdering av det svenska friåret fann att de som varit friårslediga inte arbetade i större omfattning efter friåret, att de i genomsnitt fick 3 procents lägre månadslön, inte minskade sin sjukfrånvaro men däremot gick tidigare i pension. Och detta menar man är ett argument mot friåret. Att avfärda hela friårsreformen utifrån detta finner jag anmärkningsvärt. Argumentationen ger enligt min mening uttryck för en snäv människosyn och en föråldrad och inskränkt syn på arbete och arbetsliv. De som varit friårslediga kanske prioriterar annat i livet än att maximera lön och tid på jobbet, ständigt ökad konsumtion och materiell standard. I så fall är de föredömen för oss alla. Ska vi klara att hejda klimatförändringarna och utarmningen av naturresurser måste vi nämligen finna vägar bort från ett överdrivet lönearbete och den miljöbelastande överkonsumtion det möjliggör. Därtill visar forskningen att människor som har mindre materialistiska värderingar mår bättre än andra. De är helt enkelt i allmänhet mer nöjda och lyckliga. Ser man det så kan IFAU:s utvärdering tolkas så att friåret varit en framgång på andra sätt än strikt ekonomiska. Människan är så mycket mer än en kugge i produktionen och en aldrig tillfredsställd konsument. Människan är så mycket större än ett anställningsnummer och ett kundnummer. utvärderade för övrigt också friårsreformen ur andra perspektiv och drog andra, mer positiva slutsatser än IFAU. Att arbetslösheten är hög är också något som talar för att införa friåret. Då finns det ju större anledning att dela mer rättvist på lönearbete och fri tid till nytta för alla, och det är lättare att finna friårsvikarier. Utskottet påpekar vidare att syftet med de arbetsmarknadspolitiska programmen är att de ska stärka den enskildes möjligheter att få eller behålla ett arbete. Friåret gör just detta för friårsvikarierna. Det är en mycket bra arbetsmarknadsåtgärd, och det är därför konstigt att utskottsmajoriteten väljer att avfärda det. Utskottsmajoriteten påpekar slutligen att ett återinförande av friåret skulle vara ett kraftigt avsteg från arbetslinjen. Javisst, och det vore . Friåret är ett sätt att, åtminstone tillfälligt, befria arbetet från den överspelade funktionen av disciplineringsinstrument. Det grundläggande mänskliga behovet att behövas, att få bidra till det gemensamma bästa efter förmåga och att få utlopp för sin skaparkraft kan tillgodoses på olika sätt, varav lönearbete bara är ett, ofta överskattat. All verksamhet som någon avlönas för att utföra är nämligen inte meningsfull eller nyttig. Lika sant är att oavlönat arbete kan vara mycket viktigt. Lönearbete är bara en del av arbetet, och arbetet är bara en del av livet. I finns en motsvarighet till friåret, alterneringsledighet. Efter en försöksperiod, som inleddes , infördes en visstidslag 2002, och har man valt att permanenta alterneringsledigheten. Syftet med reformen, liknande den svenska, är att bryta långtidsarbetslöshet, höja arbetskraftens kompetens, förlänga tiden i arbete, undvika marginalisering och underlätta rehabilitering och sådant som att vårda barn eller andra anhöriga. I har fackföreningar, arbetsgivarorganisationer, samtliga partier och allmänhet gått från att vara kritiska till reformen till att se dess fördelar. En höjd blick och en sansad debatt vore välgörande även i . Låt mig citera idéprogram: I tider av snabba förändringar passar den positiva synen på människans möjligheter bättre in än misstrons och missunnsamhetens ideologier. Och i Socialdemokraternas partiprogram står: Liksom frihet förutsätter jämlikhet sociala strukturer och ekonomiska villkor, som ger alla lika rätt och lika förutsättningar till utveckling och delaktighet. Att ta ledigt från arbetet utan krav är nu förbehållet ett litet lyckligt lottat fåtal med förstående arbetsgivare och mycket god privatekonomi. Ett friårssystem skulle kunna öppna en möjlighet för alla att utveckla sig om vi unnar varandra det och inte misstror varandra. Mycket kreativitet kan släppas loss när människor får frihet och förtroende. beskrev socialliberalen i sitt huvudverk Nationalekonomins principer hur samhället skulle kunna se ut när kampen för överlevnad inte längre upptar all energi. När de industriella framstegen minskar behovet av arbete i samhället såg framför sig hur det kommer att finnas utrymme för kultur och andliga och sociala framsteg. Även nationalekonomen förutsåg en ny epok i mänsklighetens historia när effektiviteten i produktionen ökat så att vi inte längre behöver slita så hårt. När människor fått sina materiella behov uppfyllda tänkte sig även Keynes att vi kunde inrätta oss själva och samhället därefter. Vi är där . Friår vore inte det enda men ett sätt att ta till vara möjligheterna till social och kulturell utveckling, ett steg på vägen framåt. Vi gröna menar att friåret gagnar både samhälle och individer. Vi i har allt att vinna på att följa det finska exemplet. 101 (M): har genomgått en av de värsta kriserna . som många andra länder tvingas dras med budgetunderskott och neddragningar kommer starkt ur krisen. En ansvarsfull politik från regeringens sida är en bidragande orsak till detta. Återhämtningen börjar visa sig. Vi börjar nyanställa, och tillväxten och sysselsättningen börjar öka. Men trots den ökade sysselsättningen och tillväxten går det inte att luta sig tillbaka. Stora utmaningar finns på arbetsmarknaden, inte minst när det gäller unga. Arbetslösheten bland unga är ingen ny företeelse. Oavsett konjunkturläge har många unga fått betala ett högt pris genom att stå utanför. Att få bukt med ungdomsarbetslösheten är därför en av våra mest angelägna frågor. Orsakerna till en hög ungdomsarbetslöshet är många, och det finns inte endast en lösning på problemet. En svag utbildningsbakgrund är gemensam för dem som har svårast att komma in på arbetsmarknaden, att få tag på ett arbete. Det beror på att man inte har fullständiga betyg från vare sig grundskola eller gymnasieskola. Skolan är helt avgörande för att få en bra start i livet. Därför välkomnas satsningarna på att motivera och underlätta för arbetslösa ungdomar att återuppta och avsluta sina studier genom högre studiebidrag för arbetslösa ungdomar som saknar just grundskole- eller gymnasieutbildning. träder många reformer i kraft på utbildningsområdet, och utbildningspolitiken har stor betydelse för arbetsmarknadsutvecklingen. Vi har den nya gymnasiereformen och lärlingsplatser i yrkesförberedande utbildningar. Det betänkande vi nu behandlar innehåller åtgärder särskilt riktade till ungdomar för att få bukt med ungdomsarbetslösheten. Vi har förstärkt resurserna när det gäller arbetsmarknadspraktik och coachning. Budgetförslaget innehåller även utökade möjligheter för unga att få stöd inom jobbgarantin. Nystartsjobben riktar sig till unga mellan som varit arbetslösa . Vi ser också möjligheter till lärlingsprovanställningar för personer . Alliansens halverade arbetsgivaravgift för den som anställer en ungdom ligger fast. Nya , enda arbetarparti, blundar inte för de stora utmaningarna med att få in unga på arbetsmarknaden. Vårt mål är fortsatt att alla som vill och kan arbeta ska ha möjlighet till det utifrån sin egen arbetsförmåga. Sysselsättningen har ökat med 100 000 . 30 000 fler unga är i sysselsättning om man jämför med . Givetvis räcker inte detta. Vi måste arbeta för att fler ska komma i arbete. I stället för passivitet prioriterar vi aktiva insatser med detta förslag. 102 (KD): Jag tänkte ägna mitt anförande åt något som jag personligen tycker är bland de viktigaste arbetsmarknadsinsatser som kan göras för människor som står långt från den reguljära arbetsmarknaden, nämligen det sociala företagandet. Det sociala företagandet missförstås ibland av personer som inte riktigt är insatta i det. De tror att det handlar om socialt entreprenörskap, att företag har ett socialt engagemang. Men det är närmast att förväxla med corporate social responsibility, alltså CSR-arbete, som kan bedrivas på olika sätt. gav regeringen i uppdrag att genomföra en stor informationssatsning om socialt företagande. Helt kort innebär socialt företagande att företagen konkurrerar på marknaden på samma sätt som alla andra företag men med en mycket viktig skillnad, nämligen att de kombinerar marknadens behov av varor och tjänster med individens behov av arbete och särskilda behov av rehabilitering. De erbjuder fler typer av arbetstillfällen än vad den reguljära arbetsmarknaden kan erbjuda. Syftet med uppdraget till var att öka den allmänna kunskapen hos myndigheter och i samhället i stort. Tillsammans med Arbetsförmedlingen, , , företrädare för kommunerna och företagsrådgivarna , som finns på 25 platser i landet, togs krafttag för att öka kunskapen om det sociala företagandet, men jag kan konstatera att den, trots denna insats, är låg. Därför är jag väldigt glad över den text som finns i utskottets betänkande på s. 61 och 62, där man mycket bra beskriver satsning på detta. Men vad är det egentligen, och varför behövs de sociala företagen? Att jag är så förtjust i den här formen av företagande har att göra med att de organiseras för att människor ska arbeta tillsammans för att åstadkomma någonting. De organiseras så att var och en kan arbeta av sin förmåga och bidra till företagets utveckling. bidrar också till att skapa arbete för grupper som har särskilt svårt att återvända till vad vi kallar den reguljära arbetsmarknaden. Då vidgar man helt enkelt arbetsmarknaden genom att kombinera offentligt stöd och arbete. Beroende på enskilda förutsättningar kan människor gå från bidrag till egen försörjning. Det tror jag att vi alla önskar. De sociala företagen utvecklar ständigt nya affärsidéer inom olika områden och branscher, inte minst inom arbetslivsinriktad rehabilitering. Socialt företagande har också mer och mer börjat omfatta ungdomar som har gått på gymnasiesärskola. Det är ungdomar som har aktiva föräldrar som inte accepterar att deras barn och ungdomar ska gå till någon daglig pysselverksamhet. De vill att deras ungdomar ska gå till ett arbete, och ungdomarna vill det själva. De har följt en gymnasieutbildning med inriktning mot kanske hotell och restaurang eller bygg eller vad det nu kan vara och vill ha ett arbete. I de sociala företagen finns också möjlighet att tillgodose de behoven. Det är en grupp som vi absolut inte får glömma bort. Det är också dessa personer som skulle kunna gå i det vi tidigare kallade förtidspension. De har en stor potential, och det finns möjlighet att skapa riktiga företag med riktiga arbeten. Framför allt ger de sociala företagen hopp till människor som inte har trott sig om att klara något på väldigt . Det ger hopp till dem som ingen annan har velat jobba med. Jag vill gärna delge er några av mina favoritexempel på varför socialt företagande är så bra. Det kom in ett gäng före detta kriminella till företagsrådgivarna i . Fullt tatuerade och så vidare kom de in och sade: Vi skulle vilja starta företag! De fick rådgivning och träffades i flera omgångar för att fundera över vad de skulle kunna starta för slags företag, vad affärsidén var och vilken bransch de skulle starta sitt företag i. kom de fram till att vad man i det här gänget var bäst på var att sitta inne. Det var deras bästa erfarenhet, och vad kunde man göra av det? Jo, man kom på att det svåra är att komma ut från ett fängelse och bli uppskattad som en person med potential att klara ett riktigt arbete. Därifrån kom idén om det som också kallas halvvägshus, alltså att man har ett mellanting mellan eget boende och tillsyn men framför allt både boende, sysselsättning och gemenskap med andra. Vägen ut-kooperativen i är en fantastisk verksamhet som har en stor omsättning med många affärsverksamheter som ger människor arbete och också blir mer och mer lönsamt. Ett annat exempel är kvinnan i som arbetade inom vården. Hon var ensam med två barn som hade olika bokstavskombinationer. tog det bara stopp, och hon blev sjukskriven . Till slut sade man på : Vi vet inte vad vi ska göra med dig. Du får gå till det sociala arbetskooperativet , och om inte det skulle fungera vet vi inte vad vi ska hitta på. Hon gick dit. Hon visste inte så mycket om det. Att få komma dit på sina egna premisser, där orken styrde insatsen per dag, efter att det hade varit otroligt svårt att komma ut över huvud taget, betydde mycket. Att någon vid arbetsdagens slut, oavsett dagens längd, sade Vi ses väl , hoppas jag! började betyda mer och mer för henne. jobbar hon numera vad vi räknar som heltid och är dessutom arbetsledare för andra personer som kommer in i det sociala företaget. Resultaten för de 150170 sociala företag som finns i landet är över lag goda, och det stärker min uppfattning att man bör fortsätta informera om och arbeta med detta. Men det finns problem, och problemen ligger oftast på nivå. Det krävs nämligen en ekonomisk insats av kommunerna i form av betalning av hyra eller handledare. Kapitalförsörjningen för den här typen av företag behöver därför förbättras om affärsutvecklingen ska kunna gå framåt. Jag har även motionerat om behovet av ett särskilt regleringsbrev för det sociala företagandet, vilket finns i , bland annat för att inte oseriösa aktörer ska ta på sig uppdrag att jobba med socialt företagande. Det är människor som måste få tid att komma tillbaka och komma i fas med sig själva och sin arbetsförmåga. 103 (S): Mitt anförande i den här debatten om arbetsmarknadsutskottets betänkande AU2 tänkte jag hålla i tre delar. Jag tänkte börja med att berätta lite om bakgrunden till en del i betänkandet, och det är då framför allt arbetslöshetsförsäkringen som jag ska koncentrera mig på. Jag tänker börja med bakgrund och sedan gå igenom vår syn på hur arbetslöshetsförsäkringen borde se ut. Jag kommer slutligen att ha några kommentarer till arbetsmarknadsutskottets moderate ordförande anförande och också kommentera en lätt bisarr debattartikel som samme utskottsordförande har låtit publicera. Låt mig börja med bakgrunden till läget i arbetslöshetsförsäkringen. Under förra mandatperioden ägnade den här regeringen och den dåvarande majoriteten i den här kammaren väldigt stor energi åt just arbetsmarknadsfrågorna, och kanske framför allt åt arbetslöshetsförsäkringen. Man menade att om man kraftfullt försämrade en tidigare välfungerande arbetslöshetsförsäkring skulle det vara en av de bärande delarna i den moderatledda regeringens jobbskapande politik. Det var motivet till att man raserade arbetslöshetsförsäkringen. Vi som satt i arbetsmarknadsutskottet under förra mandatperioden hade en ganska intensiv period. Propositionerna från regeringen stod som spön i backen, och den ena försämringen hann knappt torka i trycket innan nästa försämring kom, och det var väldigt mycket debatter här. försvarade man sina försämringar med att det skulle leda till att folk skulle få arbete. Vad som skedde är historia. Vi kunde konstatera att det bara blev sämre och sämre med sysselsättningen. Det blev bara högre och högre arbetslöshet trots alla de försämringar som man genomförde. Vi drabbades naturligtvis också av finanskrisen i som alla andra länder, och bakom den gömde sig den moderatledda regeringen och sade: Det är där felet ligger det är inte vår politik det är fel på. När regeringen nu gör sina prognoser ser vi att man räknar med att i den bästa av världar kommer kanske den destruktiva politik man har genomfört att innebära att man kan nå ned till de arbetslöshetssiffror som rådde när man tog över, om vi inte drabbas av nya problem på finansmarknaden eller ute i världen. Det är mot den bakgrunden man måste se regeringens politik för att förstå den. och hans kolleger här i samt arbetsmarknadsministern, finansministern och statsministern utger sig för att vara nöjda med resultatet av sin politik. Det kan därför inte vara arbetslösheten man har varit ute efter. Man har varit ute efter det som tidigare talare, bland annat , har pekat på, nämligen en helt annan arbetsmarknad. Det har inte nödvändigtvis handlat om att sänka arbetslösheten utan om att skapa större klyftor, en låglönearbetsmarknad och ett nytt , det vill säga ett grundskott mot den svenska modellen. Man har varit ute efter en kraftfull systemförändring. Man har varit ute efter ett annat samhälle, ett annat . Det har varit grunden. Det måste man se för att förstå regeringens politik. Förstår vi motiven förstår vi varför man är så nöjd och belåten. Man håller på att uppnå de mål man har satt upp, nämligen ökade klyftor, ett annat samhälle, en annan samhällsmodell och det systemskifte som har varit mål i politiken ända sedan demokratin genomfördes.