prot · GX0982 · 2010-03-04 00:00:00 — Jag kan inte hålla med när hon säger att hela fackföreningsrörelsen unisont står bakom henne i hennes kritik. Jag fick ett mejl från en förbundssekreterare vid ett av de större fackförbunden i som säger: Det är upp till oss i fackföreningsrörelsen att skapa förutsättningar för att kontrollera avtal som andra använder i . Jag vill inte ha en fackföreningsrörelse som inte tror på sin förmåga att förena alla arbetstagare. Jag tror på den svenska fackföreningsrörelsen. Jag tror på den svenska modellen så pass mycket att jag inte vill spela rysk roulett med den svenska arbetsmarknadsmodellen och kräva att man ska omförhandla utstationeringsdirektivet i EU. Jag tycker att det är viktigt att vi hittat det lagförslag som ligger på bordet och att vi där förenar den unika svenska modellen med . Det tycker jag är bra. 92 () replik: Det är uppfriskande att höra och de flesta centerföreträdare i den här typen av frågor, av den enkla anledningen att det känns som att är det parti inom borgerligheten som säger vad de menar. Vi har annars ibland en kritik mot att man säger en sak och gör någonting annat. Men i är man ganska tydlig. När man lyssnar på första inlägg kan man konstatera att hon inte ser något större problem med den obalans som har uppstått mellan den ekonomiska och den sociala dimensionen i EU. Tvärtom är hon väldigt tydlig med att man sätter marknaden före människan. Det blir ganska tydligt att och tycker att det är bra att man kommer att kunna köpa inte bara billiga tröjor producerade i öst jag tror att det var det exemplet hade tidigare utan också billig arbetskraft. Man är väldigt tydlig med att slå fast att man tycker att det är bra. Det tycker jag är uppfriskande. Det är också uppfriskande att man ärligt står för att de förändringar som man nu gör är i linje med förändringar som man tycker skulle behöva göras även på den svenska arbetsmarknaden. Man är väldigt ärlig i att säga att man tycker att en modernisering är nödvändig. Man tycker att lagförslaget är ett första steg i linje med det som man vill göra. Med andra ord: Att man inte har en minimilagstiftning är bra. Man vill ha en kollektivavtalsmodell. Men man tycker att den ska vara frivillig för företagen att följa. Min fråga till blir egentligen densamma som jag hade till : På vilken nivå tycker och att det vore rimligt att svenska löner som lägst hamnade i ett optimalt borgerligt centerstyrt ? 93 () replik: Jag tackar för den frågan, . Det känns ganska krystat när säger att vi vill ha billig arbetskraft. Anförande på anförande från den borgerliga sidan har tydligt beskrivit hur den här Lavalpropositionen och lagstiftningen kommer att se ut. Det är den hårda kärnan som gäller. Det handlar inte om någon lönedumpning. Det handlar inte om lägre löner. Det är fortfarande så att medlemsstaterna är de som bestämmer minimilöner i det här ärendet. I bestäms minimilönerna i kollektivavtal. Lavaldomen och den här propositionen ändrar ingenting av de förutsättningarna. Är det så att är missnöjd med de minimilöner som finns i får hon vända sig till den avtalsrörelse som håller på att agera för att kanske höja minimilönerna där i så fall. Jag tror att är medveten om att lönerna inte sätts av vare sig , den borgerliga alliansen eller politiker över huvud taget. Det gäller att vända sig till dem som har makten över detta, och det är arbetsmarknadens parter. frågar mig vilken lönenivå som ska finnas. Jag tycker att de minimilöner som finns i är relativt bra. De minimilöner som finns i är bland världens högsta. får vi väl se vad avtalsrörelsen gör av detta. Men som politiker har jag ingen lust att gå in och diskutera vilken nivå de ska ligga på. 94 () replik: är visserligen uppfriskande ärlig, men tråcklar hon in sig i någonting som för mig blir väldigt märkligt. Hon slår fast att minimilöner sätts i . Det är här i vi bestämmer hur minimilönerna ska sättas. konstaterar hon att det är tolkningen av den hårda kärnan som utgör grunden. En av våra största kritikpunkter här handlar just om vilken tolkning av den hårda kärnan som regeringen har valt. Man har exempelvis valt att säga att avtalsförsäkringen inte får ingå. I till exempel , som har utnyttjat det nationella handlingsutrymme som finns men som den här regeringen har valt att inte utnyttja, säger man i stället att det är den genomsnittliga arbetskraftskostnaden som utgör grunden för vad man kan konflikta på. Min fråga till kvarstår: Vilken nivå tycker man är rimlig som lägstanivå? säger väldigt tydligt att hon anser att vi har bland världens högsta minimilöner. Det är också så att specifikt i frågan om ungdomsarbetslöshet har angett att man tycker att ett system med särskilda ungdomslöner skulle kunna vara ett bra alternativ. De här ungdomslönerna borde då ligga lägre än de minimilöner vi har i avtal. Det är hela syftet. Det skulle i så fall per definition innebära att det blev nya miniminivåer som gällde på svensk arbetsmarknad, betydligt lägre än de miniminivåer vi har . Lägger man samman det med att man inte kan begära att få betalt för det som är avtalsförsäkringar, att man bara kan kräva miniminivåer, som sannolikt är lägre än miniminivåerna , tycker jag att min fråga är befogad. 95 () replik: Återigen målar man upp ett skräckscenario som inte kommer att inträffa. Det är den hårda kärnan som kommer att vara det som gäller för inhemsk och utländsk arbetskraft. Är det så att den hårda kärnan inte uppfylls av de företag som utstationerar arbetstagare här i , då kommer den svenska fackföreningsrörelsen att ha möjlighet att ta till stridsåtgärder. Konstigare än så är det inte. Det är intressant att kritiserar den nuvarande lagstiftningen men har väldigt svårt att konkret presentera vad oppositionspartierna i stället vill se. Det finns många saker som har varit uppe i debatten. En sak har varit allmängiltighet för kollektivavtal. Jag hoppas att det inte är det man vill göra. En annan sak kan vara lagstadgade minimilöner, vilket också känns lite konstigt utifrån ett svenskt perspektiv. En tredje sak som man själv har lyft fram är att titta på utstationeringsdirektivet och omförhandla detta. Det skulle verkligen vara att spela rysk roulett med den svenska arbetsmarknadsmodellen, och det är jag ganska skrämd inför. Om man tittar på hur olika länder i valt att låta sina arbetsmarknadsmodeller se ut ser man att det är väldigt olika. En del har lagstiftning, en del har allmängiltigförklaring och en del har som en ren avtalsmodell. Då känns det jobbigt att försöka hitta en ny balans mellan den fria rörligheten och arbetstagarens rättigheter i en europeisk kontext. Det är glädjande att Socialdemokraterna lyfter fram som ett exempel, vilket mitt parti har gjort i många sammanhang, både vad gäller lärlingsjobb och vad gäller arbetsrätten. har valt en modell, men jag tycker att i det här fallet har valt en betydligt bättre modell, som gör att svenska kollektivavtal och miniminivåerna däri kommer att gälla framgent, oavsett om det är fråga om svenska eller utländska arbetstagare. 96 HANS (): Jag inleder med att yrka bifall till förslaget i betänkande 2009/10:AU5. Jag kommer förstås också att fokusera på Lavaldelen av betänkandet, men jag kommer även att ta upp en fråga från den andra delen, nämligen tidsbegränsade anställningar. Tonläget i debatten om är alltid högt. Vi har haft några debatter om Lavalfrågan . Jag känner det ibland som att oppositionen har ett behov av att skrämma upp folk och intala dem att alliansen skulle vilja någonting annat än vad vi egentligen vill, att vi skulle vilja förändra den svenska modellen på ett stort och drastiskt sätt. Men problemet för dem är att vi inte vill det. Därför landar deras argument ofta ganska platt i slutet av våra debatter, tycker jag. Som har sagts här föreslås i propositionen att en facklig stridsåtgärd mot en utländsk arbetsgivare i syfte att få till stånd ett kollektivavtal för arbetstagare som utstationeras i får vidtas endast under vissa förutsättningar. De villkor som krävs av den svenska arbetstagarorganisationen ska 1.motsvara villkoren i ett centralt branschavtal som tillämpas i på motsvarande arbetstagare, 2.bara avse minimilön eller andra minimivillkor på vissa områden, och 3.vara förmånligare för arbetstagarna än det som följer av lag. En sådan stridsåtgärd ska inte få vidtas om arbetsgivaren visar att arbetstagaren redan har villkor som är minst lika förmånliga som minimivillkoren i svenskt centralt branschavtal. ska hjälpa till med information om kollektivavtalsvillkor som kan komma att bli tillämpliga vid en utstationering. En arbetstagarorganisation ska lämna in sådana kollektivavtalsvillkor till som organisationen kan komma att gå till strid för. Det tycker jag låter väldigt logiskt och väl avvägt. Förslagen i den proposition som regeringen har lagt fram innebär att den svenska modellen på arbetsmarknaden i stor utsträckning kan tillämpas även vid utstationering. Ett stort ansvar läggs på parterna att se till att modellen i praktiken fungerar på ett sätt som uppfyller EG-rättens krav. Det är den tradition vi har i . Vi lägger ett stort ansvar på parterna för att vår arbetsmarknad ska fungera på ett bra sätt. Det brukar också lyckas väldigt bra. Vi anser från utskottsmajoriteten att lagförslagen är logiska och välavvägda. De inhemska parterna kan inom sitt avtalsområde bestämma miniminivåer inom den hårda kärnan genom att träffa ett centralt branschavtal som är en referens för utstationerade arbetsgivare. Den utstationerade arbetsgivaren ges bättre förutsättningar än , vilket är nödvändigt, att få kännedom om de krav som kan komma att ställas, eventuellt med stöd av stridsåtgärder. Då ökar vi också tydligheten och transparensen i systemet. Den hårda kärnan är, för tydlighetens skull, minimilön, arbetstid, semester och arbetsmiljö. Skyldigheten för den fackliga organisationen att informera om villkoren är inte sanktionerad. Men det ligger i organisationens intresse att den utstationerade arbetsgivaren kan få besked om saken. De villkor som arbetstagarorganisationen tar strid för måste innebära en förbättring för arbetstagarna i förhållande till de regler som utstationeringslagen hänvisar till. Arbetsgivaren kan också freda sig mot stridsåtgärder genom att visa att de befintliga villkoren inom den hårda kärnan är i nivå med svensk minimistandard. Det innebär att arbetsgivaren inte påtvingas ett svenskt kollektivavtal med stridsåtgärder. Här finns ett antal långtgående krav på arbetsgivaren att visa att de avtal han eller hon redovisat verkligen gäller. Den kritik som riktas mot propositionens förslag till åtgärder med anledning av Lavaldomen förefaller inte så mycket avse en modell för att anpassa den svenska lagstiftningen. Den skjuter i stället i betydande grad in sig på hur modellen konstrueras i sina detaljer och på det som är eller uppfattas vara effekter av reglerna. Att utrymmet för stridsåtgärder har begränsats beskrivs som en historisk försämring av arbetstagarnas villkor. Man är också kritisk mot regeringens tolkning av Lavaldomen och utstationeringsdirektivet och anser att regeringen i flera avseende skulle ha kunnat gå längre i arbetstagarvänlig riktning. Utskottsmajoriteten har noterat att de andra alternativ som utstationeringsdirektivet ger, till exempel att lagstifta om minimilöner eller att införa ett system med allmängiltigförklaring av kollektivavtal, och de tänkbara konsekvenserna av detta inte berörs i motionerna. De andra alternativ som utstationeringsdirektivet ger att till exempel lagstifta om minimilöner eller införa ett system med allmängiltigförklaring av kollektivavtal skulle kunna sägas utgöra betydligt större ingrepp i den svenska modellen än de nu framlagda förslagen. Jag tycker att det inte går att frigöra sig för intrycket att det i grund och botten handlar om reaktioner mot dom i Lavalmålet och den bedömning av förhållandet mellan friheten att tillhandahålla tjänster och rätten att vidta fackliga stridsåtgärder som kommer till uttryck i domen. Det förefaller som att oppositionen ser en möjlighet att stå fast vid den nuvarande ordningen. Man tycks anse att det skulle vara möjligt att göra mindre förändringar än vad propositionen innebär. Men hur de förändringarna ser ut framgår inte av motionerna. Som vi i utskottsmajoriteten redan konstaterat innebär domen att de bedömningar som det svenska systemet bygger på, det vill säga att det är möjligt att med stridsåtgärder genomdriva en tillämpning av svenska kollektivavtalsvillkor även om arbetsgivaren redan har ett kollektivavtal i sitt hemland, inte längre har bärkraft. I det läget är det en skyldighet för som medlem i EU att göra behövliga anpassningar. Det är också viktigt att framhålla att de restriktioner som i detta syfte läggs på de fackliga organisationerna inte handlar om möjligheterna att åstadkomma resultat av frivilliga förhandlingar med utstationerade arbetsgivare. Begränsningarna avser i stället vilka villkor som kan tvingas fram med stridsåtgärder. Det som oppositionen beskriver som en historisk försämring av arbetstagarnas villkor avser en tämligen ny företeelse som åtminstone , som tidigare nämnts, har haft en begränsad omfattning. Enligt den redovisning i propositionen som gäller förhållandena fanns det i de branscher där utstationering är vanligast byggbranschen, elbranschen och metallindustrin ett par tusen utstationerade arbetstagare, som tidigare nämnts av arbetskraften. Antalet kommer nog att öka . Jag tycker ändå inte att man ska överdriva den praktiska betydelsen av detta . kommer vi att ha ett behov av ett ökat antal personer som vill komma och jobba i . Jag ser detta som en möjlighet i stället för som ett hot, som oppositionen verkar göra. Som regeringen har framhållit i propositionen finns det utrymme för olika tolkningar av , vilket inte minst debatten i Lavalärendet visar . För utskottets majoritet framstår det tydligt att regeringsförslagen genomsyras av en ambition att inte genomföra större förändringar än nödvändigt. Det sker på ett sätt som balanserar de olika intressen som gör sig gällande, det vill säga en väl fungerande inre marknad, fri rörlighet för tjänster, en sund och lojal konkurrens mellan svenska och utländska tjänsteföretag och ett upprätthållande av svensk standard på arbets- och anställningsvillkor för de utstationerade arbetstagarna. Jag vill också dra mig till minnes de debatter vi har haft tidigare här i kammaren om social turism och annat. De farhågor som då kom upp har inte inträffat. Det kommer de inte att göra nu heller. Jag är helt övertygad om det. Som jag sade har vi behov av arbetskraft i . Självklart ska det vara bra villkor för dem som kommer hit. Det är vad vi nu försöker åstadkomma via propositionen. När man hör oppositionen blir man en aning fundersam över attityden mot människor från andra länder som vill komma hit och utländska företag som vill verka i . Man säger att det visst finns utländska företagare som inte viftar med ett papper med ett skenavtal. Men det låter som att det är några få, kanske . Man får intrycket att oppositionen tycker att av de tänkbara företagare som vill komma hit är pappersviftande företagare med skenavtal. Jag tror att det är precis tvärtom. Visst kan det finnas några sådana företag som inte beter sig sjyst. Men det finns det även här i och överallt. Det ska hanteras på bästa möjliga sätt. Därav kommer de långtgående kraven på företagen att visa att man håller de villkor som man har aviserat. ska jag säga några ord om de tidsbegränsade anställningarna, eftersom jag tycker att frågan är viktig. Den är viktig för svensk arbetsmarknad. Det är viktigt för sysselsättningen att det är enkelt att anställa. Majoriteten av dem som arbetar på den svenska arbetsmarknaden har tillsvidareanställningar. Utskottsmajoriteten instämmer i att det ska vara grunden på arbetsmarknaden, vilket också är huvudregeln i LAS. ska det framhållas att tidsbegränsade anställningar också spelar en viktig roll. har ungefär mätt styrkan på anställningsskyddet i medlemsländerna. Enligt mått har nu ett flexiblare anställningsskydd. konstaterar att ett väl avvägt anställningsskydd kan sänka vår jämviktsarbetslöshet. Här har regeringens reformer spelat en viktig roll i insatserna mot utanförskap. Det har också bekräftats av . Att jag tar upp det här beror på vikten av att komma till rätta med den höga ungdomsarbetslösheten. Vi vet om att tidsbegränsade anställningar kan vara en väg eller en bro in till fasta anställningar. Man får som ung arbetslivserfarenhet och referenser av någon som kan berätta att man är duktig och bra så att man kan få ett fast jobb . 97 Arbetsmarknadsminister (): Det har gått lite meddelade sin dom i Lavalmålet. Jag beklagade då att domstolen hade synpunkter på hur den svenska arbetsmarknadsmodellen tillämpas i förhållande till arbetsgivare från andra medlemsstater, och jag beklagar det också . var jag redan då övertygad om att vi i skulle kunna hitta en lösning som gör att vår modell fungerar bra också i det nya rättsläget. underkände inte den svenska arbetsmarknadsmodellen som sådan för att reglera dessa situationer. Det var vissa delar i lagstiftningen som domstolen hade problem med. Det här är viktigt, för det fanns olyckskorpar som sade att domen skulle innebära slutet för kollektivavtalsmodellen, krav på minimilön i lag eller allmängiltig förklaring av kollektivavtalen. Men så blev det inte. Den första åtgärd som jag vidtog när Lavaldomen kom var att bjuda in företrädare för arbetsmarknadens parter för att diskutera hur vi på bästa sätt skulle hantera konsekvenserna av domen. Diskussionen under det möte som hölls var mycket konstruktiv. Jag upplevde att det rådde en gemensam uppfattning om att det var både möjligt och önskvärt att hantera konsekvenserna av Lavaldomen på nationell nivå. Nästa steg blev att tillsätta en utredning för att analysera domen närmare och föreslå lämpliga och nödvändiga åtgärder. Utredningens direktiv togs fram i nära samråd med arbetsmarknadens parter. Utgångspunkten var tydlig; den svenska arbetsmarknadsmodellen skulle i så stor utsträckning som möjligt bevaras och tillämpas även i utstationeringssituationer. Med andra ord skulle så små ingrepp som möjligt göras för att få den svenska arbetsmarknadsmodellen förenlig med i utstationeringssituationer. Till särskild utredare utsåg regeringen generaldirektören för , . Till utredningen knöts dels en referensgrupp där företrädare för arbetsmarknadens parter ingick, dels en grupp experter från olika departement inom och från . Utredningen diskuterade också tänkbara åtgärder med ett antal professorer i såväl arbetsrätt som EU-rätt. Utredningen besökte tjänstemän inom EU och experter i andra länder, till exempel , och . Resultatet blev, herr talman, ett gediget betänkande som överlämnade till mig . Det är i huvudsak utredningens förslag som återfinns i den proposition som vi nu debatterar. Att utredningen hittade rätt balans i sina förslag tycker jag framgår av de synpunkter på betänkandet som kom in under remissförfarandet. Några av remissinstanserna ansåg att utredningen gått längre än vad som var nödvändigt till följd av Lavaldomen. Andra instanser ansåg att det tvärtom var tveksamt om förslagen var tillräckligt långtgående för att uppfylla krav. Men flertalet instanser ansåg att hade hittat en lösning som var väl värd att gå vidare med. En sak som utredningen pekade på och som jag tycker är värd att upprepa är att de problem som kopplats till Lavaldomen har fått i viss mån överdrivna proportioner. Det hävdas, inte minst i den här debatten, att den svenska arbetsmarknadsmodellen är hotad till följd av domen. Så är det naturligtvis inte. Domen rör enbart den situationen att ett utländskt tjänsteföretag som tillfälligt bedriver verksamhet i utstationerar arbetstagare hit. pekar på att det vid varje givet tillfälle rör sig om ett par tusen arbetstagare som på detta sätt är utstationerade i , varav flertalet omfattas av svenska kollektivavtal det vill jag påminna om. Möjligheten att kräva kollektivavtal och vidta stridsåtgärder i andra situationer påverkas över huvud taget inte av domen. Det är fortsatt möjligt att vidta konfliktåtgärder för att tvinga fram ett svenskt kollektivavtal eller för att tränga undan utländska kollektivavtal med svenska. Det kan till exempel handla om att tvinga fram lönevillkor som motsvarar villkoren i centrala branschavtal. Därmed naturligtvis inte sagt att den oro som uttryckts är obefogad eller onödig. Vi ska självfallet skydda utstationerade arbetstagare och förhindra att utländska företag konkurrerar med villkor för sina anställda som ligger under en acceptabel nivå. Men ska vi inte mer än nödvändigt hindra tjänsteutövningen över gränserna i medlemsstaterna. Det var just gränsen mellan dessa olika intressen som slog fast genom Lavaldomen. Det är , bland annat som den har uttolkats av i , som vi nu har haft och har att förhålla oss till. Även på EU-nivå har mycket hänt sedan domen kom. Jag har haft säkert ett dussin bilaterala möten med medlemsstater och med kommissionen för att diskutera frågan och beskriva fördelarna med den svenska arbetsmarknadsmodellen. Jag har deltagit i många forum och konferenser om och utstationeringsdirektivet. Kommissionen har inrättat en högnivågrupp där genomförandet och tillämpningen av utstationeringsdirektivet diskuteras och där företrädare för arbetsmarknadens parter på Europanivå deltar aktivt. Regeringen stöder kommissionens arbete i detta. Vad gäller en eventuell omförhandling av utstationeringsdirektivet måste man ha i åtanke att vi är 27 medlemsstater i EU jämfört med 15 när utstationeringsdirektivet först antogs. Bland dessa medlemsstater finns inte bara en mängd olika typer av arbetsmarknadsmodeller utan också helt olika syn på den rimliga balansen mellan den fria rörligheten för tjänster och skyddet för arbetstagarna. Och som jag har sagt i motsvarande debatter förut: Inte en enda medlemsstat inte heller de socialdemokratiskt styrda har sagt ja till en omförhandling av utstationeringsdirektivet i rådet. Om det inte finns stöd vare sig i rådet eller i kommissionen undrar jag hur en rödgrön aktivitet, som ni efterlyser, egentligen ser ut. Är det ytterligare en pressträff, eller vad är det för aktivitet ni efterlyser? Ni skulle ju kunna börja med att övertyga era partikamrater i regeringsställning i de andra medlemsstaterna om det förträffliga i en omförhandling. Vi får inte glömma bort att det inte är alla som tycker att gjorde fel bedömningar i Lavalmålet. Tvärtom välkomnades domen från många håll. Att med den utgångspunkten försöka omförhandla utstationeringsdirektivet skulle inte bara bli en otroligt segdragen historia med rättslig osäkerhet eller så som följd, utan resultatet skulle riskera att bli ett helt annat än det de rödgröna har tänkt sig. Det är som att spela rysk roulett med den svenska modellen; där håller jag med . Jag inledde med att säga att jag redan när domen kom var övertygad om att vi i skulle kunna komma till rätta med konsekvenserna av domen genom åtgärder i svensk lagstiftning. när betänkandet finns och vi har utarbetat ett lagförslag som presenterats för känner jag mig än mer övertygad. Det är med glädje jag kan konstatera att olyckskorparna hade fel. Det har gått att hitta en lösning på de problem som har uppstått till följd av Lavaldomen som ligger väl i linje med den svenska arbetsmarknadsmodellen. Förslagen i regeringens proposition innebär att grundläggande svenska arbets- och anställningsvillkor ska tillämpas även på arbetstagare från andra länder som utstationeras till . Ytterst kan detta genomdrivas genom att en arbetstagarorganisation vidtar stridsåtgärder mot den utstationerande arbetsgivaren. Vad som är grundläggande villkor är det som i EU-direktiven anges som den hårda kärnan. Det är inte upp till mig att definiera det. Det har i stället tolkats av . Det är det vi har att hantera i lagstiftningen.