prot · GX09127 · 2010-05-27 00:00:00 — Om de däremot börjar användas för andra saker, vilket teoretiskt skulle kunna hända, förvandlas det som finns på banden eller backupmagnetdiskarna till något annat. Jag tror att det har varit nyttigt och viktigt för vårt digitala samhälle att vi har fått tänka igenom detta i lugn och ro och i fundera över detta i två betänkanden. Det är vårt första betänkande som vi nu beslutar om. Det andra kommer . Med detta vill jag yrka bifall till förslaget. 113 (): Man kan säga mycket om det här betänkandet. Vi är väl många som plågsamt påminns om tsunamikatastrofen när detta ideligen tas upp i kammare. Jag vill inledningsvis instämma i Per Bills anförande. Jag satt, liksom Per och , i den utredning som tillsattes med uppdrag att överväga säkerhetskopiors rättsliga status, som det så konstitutionellt heter. Vårt delbetänkande och remissrundan har legat till grund för den proposition som vi debatterar. Personligen vill jag säga att det var en av de mest komplexa utredningar som jag har suttit med i med svåra juridiska överväganden och diskussioner innan vi slutligen landade i ett enigt betänkande i . Vägen fram till den nuvarande propositionen har varit lång. Det har främst handlat om två frågor. Det är dels hur man ska se på säkerhetskopiors rättsliga status, dels hur man framöver ska se på tsunamibanden och den sekretess som rör dem och som upprättades under den socialdemokratiska regeringen. Låt oss börja med två viktiga utgångspunkter. Öppenhet och en stark offentlighetsprincip är grundläggande i det svenska samhället. En så vid öppenhet som möjligt är det vi värnar i alla sammanhang, såväl på hemmaplan som inom EU. Det är alldeles självklart att allmänna handlingar ska lämnas ut om det inte föreligger någon sekretessgrund. Det är också viktigt att markera att inte alla handlingar är offentliga. Inte alla handlingar är allmänna handlingar. Säkerhetskopior är inte samma sak som allmänna handlingar. Den ena delen av propositionen handlar om att undanta säkerhetskopior från begreppet allmän handling. Det görs genom ett tillägg i 2 kap. 10 § i tryckfrihetsförordningen där just detta stadgas. Vad är då säkerhetskopior? Det är handlingar som en myndighet förvarar endast i syfte att kunna återskapa information som har gått förlorad i myndigheternas ordinarie system. Det är dessa kopior som finns i form av ettor och nollor och som har återskapas till ett fullödigt dokument den gång det exempelvis sker ett systemhaveri. Säkerhetskopian ersätter då den tidigare originalhandlingen. För att tydliggöra är det samma information på säkerhetskopian som i det dokument som finns i den verkliga världen. Så länge den verkliga världen fungerar är det den verkliga kopian man prövar för att se om den är offentlig eller sekretessbelagd. Om den verkliga kopian av någon anledning förstörs, återskapas den genom att säkerhetskopian träder in i dess ställe. Då prövas om denna, som då blir verklig, är sekretessbelagd eller offentlig. Här blir det ett tydligt ställningstagande när det gäller vilken rättslig status en säkerhetskopia har, och den slutsatsen välkomnar jag. Ett tydligt tillägg i tryckfrihetsförordningen skapar ordning och reda i den förvirrade begreppsdiskussionen. Den andra delen rör den känsliga tsunamibandsdiskussionen som vi hanterat under den nuvarande mandatperioden. hittade man ett drygt hundratal magnetband som innehöll säkerhetskopierat material på IT-system från tiden för den tragiska flodvågskatastrofen. Dessa band hade undanhållits och inte varit föremål för granskning. sammankallades igen och kom bland annat fram till slutsatsen att vår svenska offentlighetsprincip inte är anpassad till den tekniska miljö vi nu lever i. De föreslog därför att vi skulle se över säkerhetskopior generellt, vilket vi också gjort, och har vi ett förslag som jag omnämnde tidigare. nåddes också en bred politisk överenskommelse om att tsunamibanden skulle få absolut sekretess, den hårdaste graden av sekretess. blev det en mildare grad av sekretess, så kallat omvänt skaderekvisit, där huvudregeln är sekretess men under vissa premisser kan det vara offentligt. Även denna tidsbegränsades. står vi inför faktum att vi återigen ska bedöma hur vi ska hantera tsunamibanden. Propositionen delar inte slutsats utan föreslår en fortsatt särbestämmelse vad gäller tsumanibanden i 18 kap. 14 § i offentlighets- och sekretesslagen. Men det omvända skaderekvisitet ska fortsatt gälla. Det betyder att det kommer göras en bedömning av behovet av sekretess vid varje begäran under tidens gång. I enskilda fall kan det leda till att uppgifter från tsunamibanden kan offentliggöras långt före utgången av . Lagrådet har granskat förslagen, och regeringen har beaktat Lagrådets synpunkter vid utformningen av förslagen. Med den redogörelsen och med hänvisning till Per Bills anförande yrkar jag bifall till förslaget i betänkande. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 14 § Nya villkor för stödet till dagspressen Föredrogs betänkande 2009/10:KU42 Nya villkor för stödet till dagspressen (prop. 2009/10:199). 114 i (s): Presstödet är viktigt för spridning av det fria ordet, för mångfald inom dagstidningsbranschen, för fri åsiktsbildning och för demokratin. Det är viktigt att slå fast. En stor mängd tidningar runt om i landet får på något sätt ta del av det statliga stödet. Men presstödet är ifrågasatt. Kritiker menar att kan man inte få en tidning att bära sina egna kostnader får man väl lägga ned. Staten ska inte gå in och subventionera en del tidningar och inte andra. Stödet medverkar till otillbörlig konkurrens tidningar emellan och bör avskaffas. Men varför tycker vi då att det är så viktigt att bevara stödet och ta striden mot för att få ha det kvar? Varför är det så viktigt att ha många tidningar och inte bara ett fåtal? Vad är det vi riskerar att förlora om presstödet försvinner? Svaret på dessa frågor är otvetydigt. Vi riskerar att den mångfald på dagstidningsmarknaden som finns tillgänglig för hela landets invånare försvinner. En möjlighet för fler röster att höras och en möjlighet för fler att kunna sprida sina åsikter och öppna för debatt försvinner. Till och med själv har uppmärksammat behovet av mångfald inom medierna för att få ett brett meningsutbyte, stärka det fria ordet och den fria åsiktsbildningen. Ändå lyckades inte regeringen försvara hela stödet utan fick ge efter på ett antal punkter, främst nivån på det särskilda stödet till storstadspressen. har presstödet varit en återkommande fråga, både under granskningar och som ärende både i utskottet och här i kammaren. är vi vid vägs ände för , men redan höjs röster för nya översyner och utredningar. Det ger en otrygg tillvaro för de tidningar som lever på marginalerna och som kämpar för att nå upp till det antal prenumeranter som krävs och det antal sidor som ska publiceras för att få stöd och som kämpar för att ge läsarna möjlighet att ta del av fler åsikter och analyser. I detta betänkande har vi i utskottets majoritet accepterat att stödnivån för storstadstidningarna kommer att minska och att redovisningarna av vad stödet används till ska vara mer omfattande, men vi är mycket kritiska till den del i propositionen och betänkandet som innebär att stödet i princip med automatik ska omprövas av regeringen och därmed kommissionen . Stödet är inte och har aldrig varit ett livstidsstöd, som en del hävdar. Tyvärr ser mediemarknaden inte bättre ut än när stödet infördes, utan tvärtom. Behovet är större. De stora förstatidningarna tar mer mark, och andratidningarna har svårare och svårare att klara sig. Stödet har förändrats , och det kommer säkert att vara i behov av justeringar, uppdateringar och förändringar i och med den teknikutveckling och utveckling av mediemarknaden som vi ser. Men det ska vara ett behov som påkallar en översyn och en utredning. Det ska inte göras bara för att kommissionen kräver det. Vi hävdar fortfarande att EU inte ska ha detta inflytande över en fråga som redan avgjordes i samband med förhandlingarna inför EU-inträdet 1995. lämnade sitt betänkande fanns det fler frågor än driftsstödet för regeringen att ta tag i. Dessa frågor har helt fått stå tillbaka på grund av regeringens bristfälliga hantering av driftsstödsfrågan och därmed en onödig strid med kommissionen. Dessa frågor har också ett behov av att lösas. Distributionsfrågan med bland annat stödet till de elektroniskt distribuerade tidningarna och samdistributionssystemet är en av delarna. Stödet till minoritetspressen är en annan. det inte hänt någonting förutom att det första regeringen gjorde var att ta bort det särskilda stödet till lördagsdistribution. Det enda regeringen nu kommer med är att man ska ta initiativ till ett samarbete med de berörda aktörerna och myndigheterna i och för att finna en lösning för minoritetspressen. Dessa diskussioner hade väl regeringen kunnat initiera för länge sedan och inte väntat . Under ett flertal år har fått kritik av för att det inte finns någon dagstidning på meänkieli eller samiska. Utredningen hade förslag, bland annat det som regeringen nu tar tag i, som var värda att gå vidare med. Men finns inte intresset händer det inget. Då är det skönt att luta sig tillbaka och skylla på . Distributionen är ett problem som måste uppmärksammas. Det räcker inte med att får i uppdrag att följa frågan. Det måste hända något, annars kommer de prenumeranter som finns på landsbygden inte att få några tidningar , eller också kommer man att få betala avsevärt mycket mer för prenumerationerna än vad man gör i storstäderna. Kostnaderna är mycket stora för att få fram tidningar i vissa delar av landet, men det finns också komplikationer när förstatidningsägaren även driver distributionsföretaget och på så sätt har en stor påverkan på kostnader, distributionsvägar, tider och transportsätt. Även om samdistributionen är en förutsättning för att få distributionsstöd över huvud taget har utredningar visat på problem, och man har också pekat möjliga lösningar. Ska vi alla ha tillgång till en tryckt tidning måste villkoren vara lika i hela landet. Även här måste det finnas långsiktiga och kända spelregler. Därför anser vi bland annat att flera delar i distributionskedjan ska omfattas i den så kallade likaprisprincipen. Det finns som sagt fler delar inom distributionen som regeringen bör gå vidare med i stället för att inta den passiva hållning som regeringen nu intar i denna proposition och som utskottets majoritet har tillstyrkt i betänkandet. Det här var inte första gången vi debatterade presstödet och säkert inte den sista, men det kanske är den sista för . Jag hoppas innerligt att nästa mandatperiod blir betydligt mer aktiv när det gäller mediepolitiken än vad denna har varit. Det är ett område som är oerhört viktigt för ett demokratiskt land som . Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reservationen. I detta anförande instämde () och (). 115 (): Detta är dagens sista KU-betänkande, och det handlar om presstödet. Till grund för denna debatt ligger den proposition som har kommit från regeringen som heter Nya villkor för stödet till dagspressen. har redogjort för att turerna kring presstödet den här mandatperioden har varit många, och informationen till utskottet har varit gedigen. och kulturministern själv har varit hos oss i utskottet vid minst åtta tillfällen och redovisat sina och kommissionens synpunkter. Jag tycker därför att det känns mycket befriande att vi nu står här med en proposition framför oss och förslag att ta ställning till. Jag vill därför börja med att yrka bifall till propositionen samt avslag på samtliga motioner, fru talman. Presstödet har funnits i , och stödet fördelas av som är en statlig myndighet. Det består av huvudsakligen två delar, nämligen driftsstödet och distributionsstödet. Driftsstödet är ett direkt stöd till andratidningar, det vill säga tidningar som har en konkurrent med en större upplaga på utgivningsorten. Distributionsstödet lämnas för samverkan inom tidningsdistributionen förutsatt att det finns minst två dagstidningar som deltar. Därutöver får även dagspressen ett indirekt stöd i form av reducerad mervärdesskatt, det vill säga momsen. Fria och självständiga medier är en förutsättning för den mångfald i nyhetsförmedlingen och opinionsbildningen som är en mycket central del av vår demokrati. Mediepolitikens viktigaste uppgift är att garantera yttrande- och tryckfriheten samt etableringsfriheten och därmed mångfalden. Konkurrensen inom medierna har hårdnat , och en teknisk utveckling har förändrat hela medielandskapet . spelar dock fortfarande en mycket viktig roll när det gäller medborgarnas möjlighet att hålla sig informerade om omvärlden och delta i diskussioner kring frågor av betydelse för samhällslivet. Utskottet instämmer därför i regeringens åsikt att det behövs särskilda stöd till marknadsmässigt svagare tidningar för att säkerställa att läsarna får en reell valfrihet. Det har också varit skälet till att regeringen försvarat det svenska presstödet gentemot kommissionen. Propositionen som vi debatterar är ett resultat av diskussioner mellan regeringen och , vilket också redogjorde för. Bakgrunden till dessa diskussioner har varit den kritik som kommissionen riktade gentemot det riksdagsbeslut som kom om att höja presstödet. Regeringen gör nu bedömningen, och utskottet instämmer i regeringens bedömning, att det behövs en del förändringar av det nuvarande presstödet för att säkerställa att förordningen inte står i strid med . Sammanfattningsvis kan man säga att det handlar om att högfrekventa storstadstidningar ska vara berättigade till det allmänna driftsstödet och att de utöver det allmänna driftsstödet även har rätt till ett extrastöd som motsvarar maximalt av de nettokostnader som uppkommer. Det sammanlagda driftsstödet till storstadstidningar får dock inte överstiga . Men minskningen som inträffar sker etappvis med början , och det är viktigt att poängtera. Regeringen föreslår även att gränser ska införas för hur stor del av tidningsföretagets kostnader som får täckas av driftsstödet. Detta instämmer utskottet i. Reglerna ska börja gälla . Det är dock viktigt att poängtera att de först och främst ska godkännas av den europeiska kommissionen, men förhoppningsvis bör det inte vara några problem med det. Regeringen har även föreslagit i propositionen att en period införs efter vilken man prövar presstödsfrågan igen och gör en översyn. Detta välkomnar utskottet. Det är också viktigt att man gör den här översynen så att eventuella ändringar kan träda i kraft innan då nästa period påbörjas. Den reservation som finns i betänkandet rör just den aktuella tidsbegränsningen och översynen av presstödet som jag har varit inne på. Socialdemokraterna, accepterar inte den tidsbegränsning som anförs. Jag anser likt regeringen och kommissionen att denna tidsgräns är mycket bra och ger möjlighet till analys och eftertänksamhet. får vi alltså en förnyad möjlighet att diskutera presstödets nödvändighet och proportionalitet samt genomföra en översyn av stödets inverkan på mediemångfalden och konkurrensen. Detta tycker jag är viktigt, inte minst med tanke på den tekniska utveckling som medieområdet genomgår. Mycket kan hända , och det är då viktigt att man får möjlighet att göra en ny översyn. En sådan översyn kan även ge möjlighet att titta närmare på andra områden som Socialdemokraterna, också tar upp i sin reservation. Utan en översyn ges det inte möjlighet att rätta till de fel och brister som kanske har uppkommit. Det är inte heller någonting konstigt med detta sexårsintervall. Det är helt och hållet enligt kommissionens praxis. Normalt godkänner de statliga stöd till exempelvis tidningssektorn för en begränsad tid, och de har också föreslagit en tidsfrist för . Det är det som vi nu föreslår. Det är också viktigt att poängtera att om vi inte inför den här tidsgränsen finns det en risk, eller chans beroende på hur man ser på presstödet, att kommissionen öppnar ett formellt granskningsförfarande. Det skulle i sin tur kunna medföra en risk för att betydligt större förändringar av presstödet påkallas från kommissionen än vad vi har på bordet kanske till och med ett totalt avskaffande. 116 (): Vi närmar oss slutet på en lång KU-dag. Förutom våra vanliga övningar, som också var lite mer omfattande , har vi ägnat oss åt debatter. Vi har både lappat och lagat i befintliga grundlagar, till exempel i tryck- och yttrandefrihetslagstiftningen när det gäller digitalbio, men också diskuterat den nya grundlagen och det första beslutet. Det är dags för en annan viktig aspekt i det KU har att behandla som hänger ihop med tryck- och yttrandefriheten men som handlar om den grundläggande offentlighetsprincipen i om öppenhet och yttrandefrihet. Det handlar om presstödet och dess betydelse för mediemångfald och mediekonsumtion. Det är som tidigare talare har sagt ingen ny fråga. Det är en fråga som har följt oss under hela mandatperioden. Egentligen började det redan före valet med det beslut fattade som sedan skulle notifieras av den nya regeringen som en av de första åtgärderna . Det har också varit en återkommande fråga både här i kammaren och i där vår kulturminister har varit en flitig gäst och rapporterat om processen gentemot . Man kan konstatera att vad den här processen har visat är att det nu finns ett brett stöd såväl i regeringen som i för ett presstöd och dess betydelse för demokratin och utvecklingen i . Därför tycker jag att oppositionens agerande varit något förvånande. Man har ifrågasatt själva processen. Man har inte haft tillit till de besked som getts både i kammaren och inför när det gäller överläggningarna med . Vi ser nu att propositionen, KU:s betänkande och de skrivelser som kommer från kommissionen till bekräftar de uppgifter vi har fått föredragna för oss. talar om en onödig strid med . Jag tycker att oppositionen fört en onödig strid med regeringen i denna fråga. I stället för att ägna kraft åt att utveckla och ta vara på de andra frågorna i förslag har det nu blivit en diskussion med gissningar och förväntningar kring presstödet. Det tycker jag är mycket synd. Besynnerligt är också att processen landar i ett ifrågasättande av det minst kontroversiella av krav, översynen av presstödet. Det är ingen hemlighet att just statsstöden ses över av kontinuerligt och regelbundet. Det finns anledning att se över presstödet både med tanke på de förändrade medievanor vi står inför och den snabba teknikutvecklingen på medieområdet, och inte minst med tanke på det som lyfts fram i reservationen, nämligen vikten av att titta på hur vi går vidare för att garantera de nationella minoriteternas möjligheter att utveckla egna tidningar, där vi i ju har ett särskilt ansvar, och hur vi kan garantera mångfalden av medier över hela landet. Det framgår tydligt av reservationen att här finns behov av ytterligare analys. Därför är det rimligt att vi senast till 2017 gör en översyn av presstödet för att se hur vi kan anpassa det till den moderna utvecklingen och se till att de återstående förslagen från kan förverkligas. Det är viktigt att utgångspunkten i den översynen är mediemångfald och konkurrens på medieområdet, inte krav på innehållet. Det har utifrån senaste sammanträde rests frågor om att det skulle finnas anledning att även lyfta upp sådant som rör innehållet. Det är oerhört viktigt att vi, så länge vi har ett presstödssystem, inte värderar innehållet i det systemet. Det har vi en särskild ordning för att hantera. I presstödet ska vi alltså inte hantera frågor om innehållet. Med det, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner. 117 i (s) replik: Tack, , för det du sade i slutet av anförandet! Vi är helt överens om att presstödet inte ska gälla innehållet. Där var vi väldigt överens också i . Det gläder mig att du även nämner det i kammaren. Jag har alltid hållit för att vara det parti som tillsammans med oss starkt värnat om presstödet. Därför är jag lite förvånad när ni går med på den skrivning som finns i betänkandet beträffande utskottets ställningstagande; det var därför jag begärde replik. Det står att en viss osäkerhet om de framtida villkoren kan ha den positiva effekten att ett visst effektivitetstryck skapas hos stödmottagaren. Är det åsikt att vi ska ha den osäkerheten för tidningsbranschen? Vi har ju tvärtom diskuterat att vi behöver långsiktiga och trygga spelregler, att man ska veta vad som händer på lång sikt. skriver utskottet i sitt ställningstagande att det är bra med en osäkerhet. Det andra jag vill ta upp gäller minoritetspressen. Den behöver inte hålla på att utredas. 2004 hade en mängd förslag som legat helt stilla. Varför inte gå vidare med de förslagen? När en utredning lämnar förslag måste man gå vidare med dem. De ska beredas i , skickas ut på remiss och jobbas vidare med. Det finns en hel del förslag. Under resans gång har ett antal frågor dykt upp i . 118 () replik: Det är ett hot mot både presstödet och de enskilda medieföretagen, själva systemet, om vi betraktar presstödet som ett livstidsstöd, någonting som inte är föränderligt. Det vore att dra undan grunden för presstödet. Det finns inga oföränderliga stöd. Presstödet måste anpassas till medieutvecklingen, förändringarna, konkurrensen inom medieområdet, teknikutvecklingen och så vidare. Även det enskilda företaget måste vara berett att ständigt se över sin verksamhet både för att presstödet kan förändras och för att omgivningarna förändras. Därför tror jag att det är bra att veta att det finns anledning för mig som enskild medieföretagare att se över verksamheten, effektivisera och inte lita på att pressstödet är utformat på ett visst sätt . När det gäller frågan om minoriteterna tar regeringen ett första steg i kontakterna med våra grannländer. Det är en av många gemensamma utmaningar. Övriga delar passar mycket väl in i den fortsatta beredningen som sedan ska resultera i en översyn av presstödet. Det borde välkomnas av oppositionen att detta kommer att göras senast till 2017. 119 i (s) replik: Vår kritik handlar inte om att vi inte välkomnar att det kommer, men varför har det dröjt ? Det är där vår kritik ligger. Det har inte hänt någonting på de två andra stora områdena, distribution och minoritetspress. Jag vill dock gå tillbaka till osäkerheten för företagen. Tror verkligen att man i ett medieföretag bara sätter sig ned med armarna i kors och säger att nu har vi fått presstöd, nu låter vi det rulla på? vi jobbat med dessa frågor har vi, både och jag, lärt oss att mediemarknaden är aktiv. Där vill man givetvis utveckla sina tidningar, få en bredare läsarskara, kunna ta helt andra debatter, fördjupa journalistiken och analyserna, göra det hela bättre. Stödet är en bra hjälp på vägen men förvisso inte allt. För många tidningar är presstödet den sista biten, så att säga. Jag tycker att det vore illa om ni skickade signaler som innebar att de med ett tryggt presstödssystem kunde sätta sig ned med armarna i kors och låta det rulla på. Det är inte den synen jag har på mediebranschen och på tidningsägarna i detta land. 120 () replik: Det där är någonting som läser in i utskottsbetänkandet. Där finns ingenting om att medieföretagen skulle sätta sig ned med armarna i kors. Självklart är det en bransch med stora utmaningar, med aktiva och engagerade företagare och ägare som utvecklar branschen och står inför ständiga utmaningar. Det kräver en förändring av stödet och ger dem utvecklingsmöjligheter. vet både och jag att det finns en anpassning till stödet. Vi vet hur man till exempel försöker dela upp tidningar i olika editioner för att effektivisera och få möjlighet att nyttja presstödet på ett sätt som det inte var tänkt, på ett sätt som inte bidrar till att öka mediemångfalden. Därför är det rimligt att vi politiker ger besked om att vi ständigt är beredda att se över stödet för att inte uppmuntra till att stödet i sig blir poängen. Syftet med stödet är mediemångfald. 121 (): Behövs det statliga presstödet?