prot · GY0936 · 2010-12-16 00:00:00 — Det bästa och finaste i hela den svenska socialpolitiska modellen är en grundsyn som säger att vi ger generös ersättning och trygghet till människor som inte just nu kan försörja sig själva, och vi står för det. Vi vill inte ha fattigvård. Vi vill inte ha ett system som bygger på att man lyfter människor bara över det allra yttersta. Vi har generösa ersättningar som svarar för omställningsförmåga och ger en andra chans. Den självklara motprestationen för detta väl formulerad i er regerings direktiv till är: Vad ska motsvarande skyldigheter vara? Om min rätt att få generös ersättning när det inte fungerar är viktig är det lika viktigt att staten har en tydlig förväntan på den enskilde: Man ska göra allt man kan för att inte hamna i en situation där man måste lita på det allmänna för att kunna klara sig. Det var helt solklart för våra företrädare i den här kammaren att det förhöll sig på det sättet. Vi kunde sedan kivas om exakt hur långt statens ansvar kunde gå, hur mycket vi hade råd med och allting sådant som tillhör den politiska debatten. Jag tycker allvarligt talat att Socialdemokraterna i sin iver att fånga poänger på att allting inte fungerar perfekt håller på att förlora sig själva och sin historiska roll i svensk socialpolitik. Det säger jag inte för att glädjas över att vi tar den i stället utan för min grundläggande tro att det finns unika kvaliteter i svensk välfärdspolitik som inte får gå förlorade. Glöm inte ert arv i svensk socialpolitik! Vi kommer just nu fram till ett läge där vi ser att vi har haft ett antal stora framgångar. Vi har fått dramatiskt minskade sjuktal, och de började före reformen. Det gäller att ställa sig frågan: Vad är det som är stabilt och hållbart i de framgångar som vi har mött? Jag har plågat åhörare med att visa berg-och-dal-bane-bilden av antalet svenska sjukfall. Det går upp och ned, upp och ned. Det finns ingenting per definition som säger att vi just nu har kommit till ett läge där vi vet att det är stabilitet i väsentligt lägre antal sjukfall. Vi har sett det förut. Det som talar för att någonting har hänt är de begynnande utvärderingar som börjar ske. Det som hände var en allmän debatt om att det var ohållbart. Det var en viktig start. Sedan fick vi dessutom en koppling mellan sjukförsäkringen och stora delar av läkarkåren. Jag tror att många läkare insåg att de själva är en viktig del av en långsiktig sjukskrivningsprocess där de kan påverka hur snabbt människor kommer tillbaka. Jag tror dessutom att de minskade köerna i en ganska omfattande del av svensk sjukvård har gjort att fler slipper vänta på den sortens medicinska insatser som är en förutsättning för att komma tillbaka till arbetet. Allt detta har varit bra. Vi har några utvärderingar som visar att vi är på väg åt rätt håll och att det kan vara stabilt. Inspektionen för socialförsäkringen påpekar att effektiviteten i har blivit bättre. Det kom ISF med eller i går i en rapport. Den påpekar också att tidsgränserna i sig har betytt mycket för att skynda processen tillbaka till arbetslivet. Den påpekar också kritiskt att det inte har varit lika bra överallt. Det har fungerat bättre för äldre än för yngre, och bättre i storstäder än i glesbygd. Här finns fortfarande kvar väsentliga frågor att ställa sig. Slutligen påpekar att bara det faktum att man kallar människor till samtal inför prövning mot hela arbetsmarknaden i sig betyder någonting för att återfå människor till egen försörjning. Allt detta talar för att vi är på väg åt rätt håll. Jag har gång på gång sagt att mycket återstår att göra. Vi återkommer med de förslag vi har. Men vi ska inte riskera de framgångar som vi har nått. 166 (MP) replik: brukar ofta hävda individens rättigheter framför systemens. Men i moderat sjukförsäkringspolitik väger individhänsyn och mänsklighet lätt. Att psykisk sjukdom kan förvärras på grund av ökad stress och press, såsom jag lyfte fram i mitt anförande, verkar regeringen inte förstå. Är det medvetet att man vill ha tydliga tidsgränser utan hänsyn till individuella förutsättningar? Min fråga till ministern är: Om det ändå finns en viss individuell hänsyn, hur skulle man kunna se över prövningen mot hela arbetsmarknaden så att det inte uppfattas som till exempel för den man som jag nämnde som hade Aspergers, som hela världen rämnade för just på grund av att mattan drogs bort under fötterna på honom? Det är bra att det pågår en utredning på departementen om att göra förändringar. Men frågan är om propositionen kommer att läggas fram . Ministern lyfte fram att man återkommer . Men för att kunna fatta ett beslut måste propositionen läggas fram innan mars så att den kan tas upp i kammaren. har vi fått statistik som visar att sjukskrivningarna ökat. Det kan möjligen bero på att människor har vänt tillbaka från arbetslivsintroduktionen till sjukförsäkringen. Vid ett möte på utskottet sade att det var väldigt svårt att se vad man skulle kunna erbjuda de individer som vänder tillbaka till sjukförsäkringen. Vilken hjälp och rehabilitering ska de kunna få för att åter komma tillbaka? Det hänger också ihop med vilken arbetsmarknad som finns. 167 Statsrådet (M) replik: Du lyfter fram en rätt fundamental fråga. Jag har min bakgrund inom . Där är det konsekvent legitimt att behandla människor genuint olika. Människor med exakt samma problembild kan behandlas väldigt olika. Missbrukarvården är till exempel en klassiker. Det anses helt legitimt. I andra delar av svensk myndighetsutövning vore det helt otänkbart. Om började behandla människor olika i samma situation skulle det anses som ett rättsövergrepp. Vi har en genuint svår fråga här: Hur mycket ska vi behandla människor precis lika, och vad betyder individuell hänsyn när vi kommer till sjukförsäkring och medicinska underlag? är det verkligt individuellt. Det är en enskild persons speciella medicinska situation och personliga oförmåga att arbeta som ligger till grund för beslut. Det ska vara och är genuint individuellt. Det betyder inte att människors olika upplevelse av sin livssituation kan påverka ett beslut på det sätt som de kanske själva upplever att det borde göra. Det enda sättet att slippa ifrån dessa mycket svåra avvägningar som bara till del kan regleras i lag och till del kommer att regleras i domstolsutfall tror jag är att förtidspensionera 73 000 personer . Då ställer vi inte de frågorna i praktiken. Om vi är överens om att det inte är en rimlig nivå utan att den ska ned väsentligt för att svara mot människors genuina förmåga och behov av att aldrig mer behöva försöka försörja sig själv, vilket är den riktiga innebörden av att inte få en förtidspension, kommer vi oundvikligen att tvingas ställa oss den sortens frågor. Du tar upp någonting helt fundamentalt i sjukförsäkringen som ingen kommer att komma ifrån om man på allvar vill att människor i första hand ska återföras till egen försörjning. Det andra är precis det som vi håller på att diskutera . Hur ska situationen från tillbaka till egen försörjning eller sjukförsäkringen se ut? Det analyserar vi just . 168 (MP) replik: Jag vill påminna ministern om ordens makt över tanken. En liten notering i början av anförandet från ministern var att ministern sade riksdagsman i stället för riksdagsledamot. Det har i den här kammaren blivit ett antal fler kvinnor sedan ministern var ledamot. Jag tror egentligen att ministern säger riksdagsledamöter i vanliga fall. Om regeringen ville skulle man också kunna utnyttja ordens makt i fråga om sjukförsäkringen och se till möjligheten till större flexibilitet. får människor inte jobba om de har en mindre arbetsförmåga än . Från De rödgrönas sida har vi föreslagit att man skulle kunna se till att människor kunde få vara delaktiga i större utsträckning än vad de är . Om det är så att jag har en reumatologisk sjukdom som kräver att jag går på sjukgymnastik under större delen av en arbetsvecka för att kunna klara av ett arbete tycker vi att det är positivt att jag får göra det. Kanske någon i början bara kan jobba , men man kan också ta vara på det. Det sådana frågor som jag ser att vi på lång sikt ska ha en ödmjukhet inför att diskutera i den parlamentariska . Där vill gärna konstruktivt bidra till att försöka hitta ett långsiktigt hållbart system både socialt och ekonomiskt. ideologi är att människor kan och vill om de ges förutsättningar. Då är frågan om minister är beredd att ändra reglerna så att fler kan omfattas av försäkringen. Det stora problemet för många unga är att de inte ens kommer in. Det enda som återstår är förtidspensionering. Det är inte rimligt. 169 Statsrådet (M) replik: Jag vill ge några korta svar på detta. För det första: I svensk tradition är det så att ju fler som omfattas av försäkringen, desto bättre. Hela idén med svensk socialförsäkringspolitik har från början varit att komma ifrån ett läge där det offentliga ska stå för fattigvård till människor så att de klarar nödtorften och i stället få stabilitet och långsiktighet. Därför är det oroväckande när vi av många olika skäl har en situation där människor i högre grad vänder sig till för socialbidrag. Jag tycker att det är klart oroväckande. För det andra: nämner deltid och att kunna pröva en mycket liten förmåga till arbete. Där tycker jag att det finns en del intressanta erfarenheter. Det vi gör för människor med permanent sjukersättning och deras möjligheter att få pröva arbete utan att riskera sin förtidspension väcker stort intresse. Det är ungefär 10 000 personer , tror jag, som använder den möjligheten. Jag tror att det handlar om upp till ett par basbelopp. Detta tycker jag föder tanken att låta fler människor pröva möjligheterna att i mycket liten skala komma tillbaka till arbete utan att behöva äventyra hela sin situation. Det tycker jag är en mycket intressant tanke. Slutligen är jag den första att tro att det finns långsiktigt intressanta saker. Vi behöver inte vara överens om allting på kort sikt för att kunna bedriva ett konstruktivt arbete på lång sikt. Men det är alldeles uppenbart att en del kortsiktiga saker också får bäring på lång sikt. 170 (V) replik: Socialförsäkringsministern gick , och därför kan jag inte låta bli att gå en liten bit tillbaka i tiden när det gäller hur vi ser på sjuk- och socialförsäkringssystemen. Jag vill bara påminna om att 1931 sade ni nej till allmän sjukkassa. var det nej till a-kassa. nej till höjd folkpension. sade ni nej till allmän sjukvårdsersättning etcetera. Jag tycker därför att det vore klädsamt om man var lite mer försiktig när det gäller hur mycket partiet har varit med om att påverka den utvecklingen. När det gäller social- och sjukförsäkringssystemet är meritlistan inte så himla imponerande. Vissa står väldigt långt ifrån arbetsmarknaden. Andra står väldigt långt ifrån verkligheten, och det verkar tyvärr som om socialförsäkringsministern står en bit ifrån den verklighet som väldigt många människor befinner sig i. Jag vill återigen ta upp ett fall. Jag vet inte om socialförsäkringsministern var i kammaren när hans partikollega var otroligt upprörd över att några av oss, bland annat jag, tog upp ett enskilt ärende, nämligen . Man ska inte ta upp enskilda ärenden; det är liksom sekretess, de har fel och sådant. Självklart ska vi ta upp enskilda ärenden här! Det är ju när dessa otroligt modiga personer träder fram som det blir kött och blod av det. Det är då folk begriper vad det är. Under frågestunden ringde mamma mig och tyckte att det var otroligt upprörande att man inte skulle kunna få prata om personerna. Får man inte det blir det aldrig någon förändring. Jag undrar: Varför är utförsäkringen det bästa med hela socialförsäkringsförändringen? 171 Statsrådet (M) replik: Vi kan gärna kivas om historiken bakom detta. Jag tar gärna en sådan diskussion. Det är klart att det av socialpolitisk framväxt har funnits människor som har varnat för olika risker. Det är ingen som helst tvekan om att borgerliga företrädare historiskt sett ofta har pekat på ekonomiska risker, väldigt ofta tillsammans med socialdemokratiska finansministrar. I andra lägen är det precis tvärtom. Borgerliga företrädare har pekat på risker med ATP till exempel, där Socialdemokraterna eller Vänstern har accepterat problemställningen efteråt. Det är ingen tvekan om detta. Men jag sade just detta: Det finns en stolt socialdemokratisk historik i välfärdsbygget som jag inte en sekund skulle vilja förneka. Jag är bara så bekymrad när man ibland, och det ska jag inte anklaga för, för ni har inte i första hand varit bärare av den traditionen, tenderar att inte se värdet i denna historia. Det är min personliga uppfattning. Självklart är det inte så att själva idén med reformen är utförsäkring. Det är ingen som har påstått detta över huvud taget. Däremot är idén med reformen att det gäller att ha bråttom tillbaka till egen försörjning, och det är därför det är så viktigt med tidsgränser. Det är därför det bekräftas också av inspektionen och av IFAU och i ganska många olika analyser. Det var därför det var en grundbult i hela det inledande utredningsarbetet: Skulle vara i stort sett det enda landet i som saknade tidsgränser i sjukförsäkringen, eller fanns det skäl till att andra länder hade detta? Jag begär inte att du, , ska dela min uppfattning, men du behöver inte trivialisera orsaken bakom tidsgränserna. Du ställde en fråga till som jag för stunden har tappat. Du återkommer säkert till den. 172 (V) replik: Det handlar om generösa ersättningar, påstås det. Men man kan inte snacka om generösa ersättningar när folk får aktivitetsersättningar. Gör inte det! Folk är fattiga. Dess bättre svälter man väl ännu inte när man får sådana förmåner som ni talar om i . Ni vårdar reformen. Det var bland det första som ministern sade: Vi vill vårda den här reformen. Jag tycker faktiskt att det vore mycket bättre om ni vårdade dem som är sjuka så att de blir friska och att ni ser till att de har en arbetsmarknad att gå till. Vad är det för mening med att tvinga ut sjuka människor till en arbetsmarknad som inte ens finns på papperet och ännu mindre ute i verkligheten? Satsa nu resurserna på deadlines! Se till att arbetsgivarna också tar sitt ansvar. Varför lade ni ned där man forskade om hur folk blev sjuka på jobbet av olika orsaker? Ni behöver flytta fokus. Det är jättebra att folk ska ut i arbetslivet. Det är bättre att vara ung, frisk och rik än gammal, fattig och sjuk, jag håller verkligen med om det, men det är ingenting som regeringen kan bestämma att någon kan bli. Jag förstår inte denna envishet i att inte förstå att en rehabiliteringskedja måste smörjas med det den behöver, nämligen det som är bra för dem som är sjuka. Det är inte ett dugg bra för sjuka att komma till ett resurscentrum som det jag besökte. Några av dem är inte ens kontaktbara. Det är helt sjukt! Sedan är det naturligtvis så att några har blivit hjälpta av att någon har sett dem fine, det tycker jag är jättebra, men det hade man minsann kunnat göra utan att förnedra människor och att säga att de inte är sjuka fastän de är det. 173 Statsrådet (M) replik: Jag sade att det är fundamentala skillnader mellan socialtjänst och socialt arbete som drivs inom socialförsäkringen. Det finns dock en gemensam nämnare, och det är att det inte alltid är lätt att göra rätt. Det är svåra beslut som ska fattas, och det handlar om enskilda människors upplevelser av sin välfärd. Det är dessutom inte alltid man får beröm när man gör det som är nödvändigt att göra på . Det vet varje socialarbetare som har fattat tuffa beslut. glömmer vi bort att socialförsäkringen i sin ekonomiska och systemartade form ytterst handlar om att enskilda människor ska få rätt hjälp för att komma tillbaka så långt det över huvud taget är möjligt. Det är hela tanken bakom detta. Det är inte alls alltid enkelt. När det gäller enskilda fall har jag dragit en mycket enkel slutsats. Jag hade nöjet att i går träffa 700 chefer på på konferens här i . Vi konstaterade ömsesidigt att det är lite ironiskt att personal får svara på frågor om lagar och regler som de aldrig har fattat beslut om, medan vi får svara på frågor om enskilda beslut som tagits av . Det hade möjligen varit bättre om man gjorde tvärtom. Jag har ytterligt stor respekt för enskilda fall, men man vet väldigt sällan allt om enskilda fall, och man ska väldigt varsam när man som politiker ger sig in och bestämmer och sätter sig till doms över de beslut som är fattade. Det är sådant vi har myndigheter till. Det är sådant vi har domstolar till. Det förminskar inte vår skyldighet att göra allt vi kan för att reglerna ska vara rätta och riktiga, men man ska inte tro att man kan gå in och fatta dessa beslut åt andra människor. 174 (S) replik: Tack för anförandet, statsrådet ! Det om 100 års reformer var intressant att höra, men jag delar faktiskt känslan av och vissheten om att i princip det mesta av de stora sociala reformerna, inte minst socialförsäkringsreformerna, som genomdrivits har varit i konflikt med högern eller eller vilket namn nu partiet har tagit sig. Vi socialdemokrater glömmer inte vårt arv, men vi förvanskar inte heller arvet. Jag tror att det är viktigt att komma ihåg för den diskussion som just nu pågår. Jag är den första att vara pragmatisk och konstruktiv när det gäller och våra framtida utmaningar. Det är jätteviktigt för att återskapa legitimiteten i försäkringen och för att möta de utmaningar som kommer när arbetslivet förändras allt fortare. Vi kivas inte, som det uttrycks, för skojs skull. Det som just nu sker är inte bara några marginella problem i försäkringen. Det är tusentals människor som utförsäkras, och det är en dramatisk ökning av unga förtidspensionärer. Det är framför allt det som statsrådet själv varnar för, nämligen en utveckling där många människor lämnar försäkringen och övergår till som vi vet av erfarenhet innebär att man hamnar längst bort från arbetsmarknaden. Jag kallar inte det att sjunga med änglarna. Jag kallar det att se verkligheten, att påpeka att det finns uppenbara risker att socialförsäkringssystemet som vi har känt det håller på att övergå till att bli socialtjänst och socialpolitik. Jag blir faktiskt oroad av jag hoppas att det inte är så att statsrådet återkommande säger att det är ett område för socialpolitik. För mig är inte socialförsäkringarna socialpolitik. För mig är de i lika stor utsträckning tillväxtpolitik och arbetsmarknadspolitik, som handlar om hur arbetslivet ser ut och förutsättningarna att ha ett ekonomiskt skydd när man drabbas av sjukdom och chansen, möjligheten och rätten att komma tillbaka. Det måste finnas arbeten! rekommenderade jag som julläsning i mitt anförande. Jag hoppas verkligen att statsrådet läser och goda rapport. Då ökar förutsättningen för konstruktiva samtal i socialförsäkringsfrågor. 175 Statsrådet (M) replik: Jag tycker nog att socialförsäkringar är en fundamental del av om vi nu kallar det socialpolitik, svensk välfärdspolitik eller svensk välfärdsmodell. I min erfarenhet handlar socialpolitik om väsentligt mycket mer än socialbidrag. Det är kanske den yttersta formen av hjälp till människor. Den svenska socialpolitiska modellen handlar om många andra saker där bärande element är med europeiska mått mätt relativt generösa system för att klara omställning, med betoning både på generositet och på omställning. Det är relativt tuffa krav på att man ska komma tillbaka till egenförsörjning och långt gången individualism, att du ska stå på dina egna ben så långt det över huvud taget är möjligt. Om detta är vi i grund och botten relativt överens. Jag medger att vi har blivit mer överens . Sedan har det skett intellektuella vindkantringar då och då genom historien. Om dem kan vi ha ett eget seminarium. Dem ska vi inte trötta talmannen med! Det är intressant nog. Man ska inte ringakta själva socialförsäkringens del i den samlade välfärdsmodellen. Det är min enkla poäng. Har man sagt det ska man också säga att socialförsäkringen är fundamental även utifrån en ekonomisk synvinkel. Där gör vi som är intresserade av socialpolitik det lite lätt för oss. Vi tror att det här bara handlar om välfärd och sociala frågor, men ett välfungerande socialförsäkringssystem underbygger ekonomin, arbetsmarknaden och konkurrenskraften. Ett dåligt fungerande system raserar viktiga delar av ekonomins funktionssätt. När jag träffar mina kolleger i ett antal europeiska länder kan man säga att den som inte ser kopplingen mellan ekonomisk kris, välfärdssystem och pensionssystem inte har förstått någonting av den ekonomiska krisen i flera länder. I den meningen borde vi göra oss ännu viktigare också för de människor som i första hand tänker på helt andra saker än socialpolitik. 176 (S) replik: Jag tror att statsrådet börjar närma sig rätt spår. Det är nämligen av det enkla skälet att vi måste vara tydliga i att socialförsäkringarna är viktiga drivkrafter för omställningsförmågan i arbetslivet och viktiga drivkrafter och förutsättningar för tillväxt i samhället. Det jag kritiserade i mitt anförande handlade om den ensidigt utbudsfixerade politik som innebär att om vi bara rattar i systemen, sänker ersättningar, tror vi att det är något slags ekonomiskt incitament som innebär att det kommer fram ett möte mellan arbetskraftens pris och en arbetsuppgift. Men så är det inte. Varenda ekonom som har tillämpat detta i verkligheten vet att det inte fungerar så enkelt. Det som saknas är snarare den aktiva arbetsmarknads- och näringspolitik som ska spegla socialförsäkringarna. Det är därför nedmonteringen av arbetslivs- och arbetsmarknadspolitiken är så allvarlig. En förutsättning för socialförsäkringssystemens hållbarhet är att man också bedriver en politik som ställer krav på arbetsgivarna och de fackliga organisationerna att möta kostnader och ansvar, inte övervältrar dem på samhälleliga eller gemensamma system. Det är ingen skatt som finansierar socialförsäkringen och sjukförsäkringen. Det är ett löneutrymme. Man avstår en del av sitt löneutrymme för att finansiera en ekonomisk försäkring. Sedan väljer vi den smarta vägen att vi faktiskt gör det gemensamt eftersom det innebär att vi får en bättre riskutjämning och minskar risken för klyftor. Däri ligger socialförsäkringstanken, i bjärt kontrast till en del av socialpolitiken som är skattefinansierad. Det här kan låta som en fiktiv strid, men det är viktigt att vi reder ut detta framöver. Om vi ska lyckas hitta samförstånd i reformeringen av sjukförsäkringen och socialförsäkringen framöver måste vi förstå deras betydelse för drivkraften i ekonomin. Det är därför det är viktigt, för att återskapa legitimiteten, att vi rättar till de konkreta uppenbara fel som finns här och i försäkringen så att inte fler hamnar i socialbidrag eller långvarigt utanförskap. 177 Statsrådet (M) replik: Jag tror också att drivkrafter är viktiga. Det är klart att vi i vår översyn tittar på om drivkrafterna är riktade åt rätt håll i varje läge. Det råder inget tvivel om att det är ett fundamentalt problem om drivkrafter är riktade tillbaka till sjukförsäkringen. Det måste vi titta närmare på. Här finns det ett intressant samspel mellan offentliga försäkringar som vi i kammaren lägger ned mycket möda på och avtalade försäkringar som betyder inte väl så mycket men betyder mycket för många människor och som samspelar på ett sätt där våra förändringar inte alltid får de effekter som vi avser med det hela. Ett uppenbart samspel är det mellan social- och sjukförsäkringen å ena sidan och arbetsmarknadspolitiken å andra sidan som kan få dramatiska effekter som jag har stor respekt för. Det finns inte ett fixerat antal arbetstillfällen. Det som hände när vi dolde mycket lokal arbetslöshet i sjukskrivningar var att vi i praktiken lät bli att ställa oss frågan vilka jobb vi vill att människor ska ha på en tuff arbetsmarknad. Jag är övertygad om att vi måste ha ett mer dynamiskt synsätt. Jag förnekar inte det minsta att vi har stora problem på en tuff arbetsmarknad där det finns färre och färre jobb av en enkel tjänstekaraktär eller karaktär.