prot · GY0927 · 2010-12-03 00:00:00 — Jag tackar ministern för svaret och konstaterar att vi förmodligen är ganska överens om målet, men jag är inte helt övertygad om att vi är överens om vägen dit. Det var den socialdemokratiska regeringen som var drivande när 2003 beslutade om en ny sektorsövergripande folkhälsopolitik. Den har elva övergripande nationella mål. De sex första målen handlar om strukturella faktorer, det vill säga förhållanden i samhället och omgivningen som i första hand kan påverkas genom opinionsbildande insatser och beslut på olika nivåer. De fem sista målen rör levnadsvanor som individen själv påverkar men där den sociala miljön ofta spelar en stor roll, och för detta behövs det fungerande strukturer. I varje demokratiskt samhälle har alla vuxna individer i huvudsak själva ansvar för sin hälsa. Men faktum kvarstår: Kostnaderna för ohälsan fortsätter att öka. Ny teknik gör att man kan göra alltmer inom sjukvården. Det forskas, och man kommer fram till nya dyra mediciner som fungerar utmärkt. Det kommer nya metoder och nya tekniker för operationer, till exempel bypass- och titthålsoperationer med mera. Listan kan göras hur lång som helst. Sjukvårdens kostnadsökning ligger dock på . Så var det , och så är det också . kan vi bota sjukdomar som vi inte kunde drömma om att bota . Ohälsosamma levnadsvanor och olycksfall kostar samhället . Dessa kostnader kan minskas, bland annat genom att vi skapar förutsättningar för sundare matvanor, ökad fysisk aktivitet, minskat bruk av alkohol och tobak och genom att samhället faktiskt planeras så att skador förebyggs. Vid flera av de stora folksjukdomarna, som hjärtinfarkt, hjärtsvikt och stroke, är dödligheten betydligt större hos lågutbildade än hos högutbildade. Lågutbildade gör färre läkarbesök än högutbildade i förhållande till sina vårdbehov. Läkemedelsbehandlingen av äldre och lågutbildade är i lägre grad anpassad till moderna riktlinjer. Jag skulle vilja veta vad socialministern tänker göra för att minska skillnaderna och hur han tänker arbeta för att uppnå likvärdig upplevd hälsa hos befolkningen. Målet för de offentliga institutionerna innebär inte att de ska ta över individens ansvar utan att de i stället ska ge förutsättningar för att skapa stödjande miljöer så att alla individer och grupper i samhället kan få jämlik och god hälsa. Min hemkommun var sämst av de allra sämsta. Syftet var att minska dödligheten i hjärt- och kärlsjukdomar och diabetes genom att påverka riskfaktorerna. Man skulle arbeta aktivt för sänkt kolesterolhalt, minskad rökning och bättre blodtryck hos befolkningen. Jag frågar socialministern: faktiska behov av stimulansmedel ser socialministern för att uppnå samarbetsprojekt i samhället? 12 Socialminister (KD): Jag vill först säga att jag är väldigt glad över angreppssätt i de här frågorna och betonandet av att alla människor i första hand har ansvar för att vårda sin egen hälsa och på det sättet förebygga sjukdom. Där är vi verkligen överens. Vi är också överens om att det finns stora skillnader mellan människor, befolkningsgrupper och kategorier i samhället. Det är ett betydande bekymmer där politiken har en mycket viktig roll att spela. De frågor som ställer handlar om vad man kan göra för att minska skillnaderna. Jag nämnde i interpellationssvaret att tar fram fler nationella riktlinjer på en rad områden, vilket är till hjälp för sjukvården på olika nivåer. Jag tror att det är oerhört viktigt att man utifrån bästa kända kunskap ser till att implementera det i vården över hela . Men det får naturligtvis inte vara det enda svaret. Jag tror också att det arbete som vi gör med öppna jämförelser och kvalitetsindikatorer spelar en väldigt viktig roll. Det innebär att skillnader kommer . Mäter man inte kan man inte upptäcka skillnader. När man mäter och jämför kan man se skillnader, och då har man en viktig grund för det fortsatta arbetet att ta itu med detta. Det kan till exempel behövas särskilda informationsinsatser eller interventioner av olika slag. Jag vill också betona att regeringen har gjort en liten förändring av portföljerna här, och det är inte någon tillfällighet. Jag har tagit över folkhälsofrågorna i stort. Det gäller inte det som handlar om alkohol, narkotika, tobak, dopning, spel och så vidare. Det ligger fortfarande hos , men jag har tagit över folkhälsofrågorna i stort för att vi bättre ska kunna implementera detta inte minst i primärvårdens arbete. Jag vill bidra till en situation där vårdcentralerna inte bara blir vårdcentraler utan mer utvecklas till hälsocentraler. Det skulle innebära att de kan spela en mer aktiv roll i det förebyggande arbetet. Frågan var vad vi gör för att minska skillnaderna. Jag har pekat på öppna jämförelser och på riktlinjerna, och pekar jag på bättre tillgänglighet som en viktig del i sammanhanget. Jag tror att det också är svaret på andra fråga som gällde vad jag vill göra för att uppnå likvärdig upplevd hälsa för människor som tillhör olika grupper. Slutligen frågar om jag ser ett behov av stimulansmedel i det här avseendet. Jag ska inte stänga den dörren, men jag ska heller inte lova någonting. Detta är ett område som vi behöver fundera ordentligt på, bland annat utifrån om vad som är de mest ändamålsenliga stegen. Jag gillar inte, efter att jag tagit en första titt på resultatet, allt som föreslås i rapporten, men en del av de saker som föreslås borde ingå i landstingens och i vissa fall primärkommunernas naturliga arbete. Då kan någon säga att det kanske behövs en katalysator för att förstärka, eller initiera, det arbetet. Det ska naturligtvis inte uteslutas, men jag avser att ta mig en ordentlig titt innan jag avger ett slutligt omdöme om de förslag som finns i rapporten. 13 (S): gick över i . Det gröna nyckelhålet är för övrigt summan av arbetet med . finns det fungerande folkhälsoråd i kommunerna i , och har folkhälsonämnder för att bevaka och stimulera samarbetet mellan och skolan, folkrörelserna, kommunerna, företag och fackliga organisationer. Vi tror på den modellen, och jag håller med socialministern om att det borde vara självklart för alla landsting. Men är det inte så, och jag tror att en orsak kan vara vårdvalet. I och med vårdvalet har det förebyggande arbetet blivit nedprioriterat på många ställen, och det har blivit mer ojämlikt om man ser över landet som helhet. Vi ser att landstingen ser väldigt olika på hur man ska jobba och på behovet av att jobba med det förebyggande arbetet. I tyckte de flesta borgerliga ledamöter i början att det arbetssätt som vi införde var både mossigt och flummigt, men tycker till och med borgerliga politiker att det förebyggande arbetet är värdefullt och har insett vinsterna med det. I sitt svar säger ministern att han hoppas att det sjukdomsförebyggande arbetet kommer att öka, men det räcker inte att hoppas. Vi måste ha högre ambitioner än så. Vad kommer ministern att faktiskt göra för att stimulera samverkan i de landsting som kanske inte har förstått sitt uppdrag? 14 Socialminister (KD): säger att det förebyggande arbetet är nedprioriterat genom vårdvalet. Jag tillåter mig att ställa mig lite tvivlande till den utsagan. Det går att utföra vårdvalet på olika sätt, vilket vi sett i skilda regioner och landsting. Det är viktigt att man i det arbetet också har med en förebyggande komponent som i bästa fall leder till färre besök för patienterna . Ersättningssystemet är naturligtvis nyckeln i det sammanhanget. Jag tror att många landsting har skäl att fundera på hur man konstruerar ett ersättningssystem för att det ska få bästa möjliga effekt. Vi har fått i storleksordningen 230 nya vårdcentraler runt om i landet, och det tror jag ökar primärvårdens attraktivitet som arbetsplats. Fler läkare kommer att söka sig till primärvården, och därmed motverkas de tendenser som vi tidigare sett med många vakanser, stafettläkare och annat. Primärvården förstärks och kan ta ett större ansvar i det totala hälso- och sjukvårdsarbetet, vilket är bra eftersom det avlastar den mer specialiserade vården. frågar hur ministern vill stimulera samverkan runt om i Landstingssverige. Jag tycker att vi i första hand ska föra samtal med landstingen. Det finns alltid en vilja framför allt hos personer och partier i opposition att satsa stora pengar på olika områden, och det ska inte uteslutas att det kommer att behövas pengar. Men jag tror att det är en ganska dålig ingång i en fråga när man vill att landstingen ska jobba strukturerat och tydligt med detta och att det är deras ansvar att göra det. Vi ska inte retirera eller frångå vårt ansvar, men det efterlyses statliga insatser på väldigt många områden och våra pengar kommer inte att räcka till att stimulera allt det som landstingen själva borde göra. Där finns det självfallet utrymme för ytterligare förbättringar. Det arbete som gjorts i har bevisligen varit framgångsrikt. Jag tycker att fler landsting på frivillig väg borde intressera sig för det och anamma sådana delar som kan fungera i deras sammanhang. Kanske kan det inte kopieras rakt av, men om det är möjligt är det utmärkt. I annat fall får man göra lokala anpassningar. Framöver måste hälso- och sjukvården i större utsträckning inriktas på förebyggande insatser. Det kräver den demografiska utveckling vi har, och ytterst handlar det naturligtvis om människors livskvalitet. Det är bättre om man kan förebygga, om människor inte drabbas av sådana sjukdomar som kan följa av att man inte motionerar, att man äter fel, att man felmedicinerar eller drabbas av missbruk av olika slag. Därför har det förebyggande arbetet alltid varit viktigt, och det är inte mindre viktigt och . 15 (S): Som jag var inne på i mitt första inlägg kostar ohälsan mycket pengar för samhället. Även om det kanske är vårt enskilda ansvar som vuxna har vi också ansvar för våra barn. Där har samhället en oerhört viktig uppgift att fylla. Det krävs fungerande strukturer för att undvika att barn blir rökare eller kommer in i annat missbruk och för att uppmuntra barn och föräldrar att se till att barnen går och lägger sig . Därför är kopplingen till och behovet av en fungerande samverkan mellan landstingen och kommunerna, polisen och frivilligorganisationerna oerhört viktig. Som politiker har vi ansvar för strukturerna, och om dessa inte finns kan vi inte heller kräva att människorna ska klara av det. Då är risken stor att vi halkar i väg åt det ena eller andra hållet. Vi ser tendenserna med den ökande andelen barn som får diabetes. Det ser förfärligt ut framöver, och kostnadsspiralen är inte trevlig. Vi har alla möjligheter att kunna fokusera på frågan om samverkan, och där har politiken verkligen en uppgift att fylla. Jag tror att vissa landsting, och kanske också kommuner, måste få stimulanser för att på så sätt uppmuntra samverkan. Vi har olika fungerande strukturer. Problemet är bara att vi kanske inte tagit ett helhetsgrepp på alla nivåer. 16 Socialminister (KD): Jag ska bara påminna om det som jag sade i mitt inledande svar, nämligen att när det gäller barn och ungdomar gör regeringen ganska mycket då det handlar om att arbeta med kommunerna. Regeringen arbetar också med vissa kommuner för att få fram modellprogram som kan användas av andra kommuner, program som helt eller delvis kan kopieras för att få fart på arbetet. Det har handlat om arbete för att främja barns och ungdomars psykiska och fysiska hälsa, om insatser gentemot föräldrar så att de kan bli ett bättre stöd för sina barn just på det sättet som var inne på. Här har vi en mycket betydelsefull uppgift framför oss, och jag är glad över den samsyn som vi har kring detta. I första hand har den enskilda individen ansvar för sitt liv och sin hälsa, men det finns också ett samhälleligt ansvar som handlar om att underlätta för människor att ta det ansvaret. Vi har även ett ansvar för att hälso- och sjukvården arbetar mer förebyggande med inriktning på att underlätta livet för människorna. Dessutom behöver vi se till att skillnaderna kommer så att vi, med alla tillgängliga medel, kan underlätta för människor att leva ett rikt och hälsosamt liv. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 2010/11:79 om förhållanden kring arbetskraftsinvandring 17 Statsrådet (M): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att åstadkomma ordning och reda kring arbetskraftsinvandring. Hon har också frågat om jag har för avsikt att utreda i vilken mån den nya lagen om arbetskraftsinvandring har bidragit till minskade flaskhalsar på arbetsmarknaden. Jag vill inledningsvis understryka att reformen för arbetskraftsinvandring behövs för att säkra framtida behov av arbetskraft och för att säkra vår framtida välfärd. När behovet av arbetskraft ökar behövs ett system som gör att företag snabbt kan anställa den personal de behöver. Reformen för arbetskraftinvandring är viktig, och den måste vårdas. Jag ser därför allvarligt på uppgifterna i medierna att enskilda arbetsgivare skulle ha missbrukat reglerna. Det är naturligtvis oacceptabelt om så sker. är det än så länge oklart hur omfattande missbruket är. Jag har hållit ett möte med arbetsmarknadens parter för att få deras syn på hur reformen fungerar. Jag har också informerat mig om hur hanterar de nya reglerna om arbetskraftsinvandring. När det gäller förutsättningarna för att arbetstillstånd ska beviljas är regelverket tydligt. Anställningsvillkoren för den tredjelandsmedborgare som kommer hit för att arbeta får inte vara sämre än kollektivavtal eller vad som följer av praxis inom yrket eller branschen. Arbetstagaren ska också kunna försörja sig på lönen. Innan tillstånd beviljas ska kontrollera att anställningsvillkoren ligger på rätt nivå, och berörd arbetstagarorganisation ska ges tillfälle att yttra sig. ska också vara observant på att anställningsavtalet inte är ett skenavtal. Det finns branscher där vi vet att det förekommer missbruk och där svenska såväl som utländska arbetstagare drabbas av oseriösa arbetsgivare. Självklart ska vi ha ett system som minimerar möjligheterna till missbruk, och det anser jag att vi har. Under mötet med arbetsmarknadens parter kom det fram intressanta förslag om hur man bättre kan säkra efterlevnaden av lagstiftningen. Jag kommer självklart att studera dessa förslag närmare. När det gäller frågan om den nya lagen har bidragit till minskade flaskhalsar kan jag upplysa att regeringen gav i uppdrag att göra en tematisk studie och analys av det nya regelverket. Slutsatserna av denna väntas presenteras . 18 (S): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Anledningen till den debatt och diskussion om arbetskraftsinvandring som vi nu har är många av de rapporter som har kommit framför allt i medierna om hur människor har utnyttjats av oseriösa arbetsgivare. En polisintendent vid gränspolisen i uttrycker att arbetskraftsinvandring är nästa stora skojar- och traffickingbransch människor utnyttjas under slavliknande förhållanden. I kunde man läsa att priset för ett jobb i är . Rubriken på min interpellation var från början Arbetskraftstillstånd till salu, men den ändrades. Det pågår en rovdrift av människor i . Människor som har sökt asyl utnyttjas för att försöka få arbetstillstånd. I från kan man läsa att arbetsgivare anser sig behöva rekrytera lokalvårdare från , som det i finns drygt 5 600 lokalvårdare som enligt Arbetsförmedlingen är heltidsarbetslösa. Hos ett gatuköksföretag i fick Hotell- och Restaurangfacket ta ställning till tio ansökningar som gällde jobb där de anställda skulle skala och hacka grönsaker. När man har tagit upp frågan om arbetskraftsinvandring har man pekat på behovet av minskade flaskhalsar på arbetsmarknaden. På säger man att det är 30 000 jobb som har gått förlorade på grund av bristande utbildningsnivåer. Jag har frågat: Har statsrådet för avsikt att utreda i vilken mån den nya lagen om arbetskraftsinvandring bidragit till minskade flaskhalsar på arbetsmarknaden? I svaret hänvisar till en OECD-utredning som regeringen tydligen har gett uppdrag om. Jag har sökt på regeringens hemsida men inte lyckats hitta något om den utredningen. Min fråga till är: Vore det inte intressant att göra den utredningen utifrån svenska förhållanden och göra den här i via någon myndighet eller någon oberoende bedömare, till exempel via universitet med hjälp och stöd från Arbetsförmedlingen, företagare och så vidare? När det gäller Arbetsförmedlingens bedömning borde det vara intressant att det faktiskt är de som ser om det är relevant med den här arbetskraftsinvandringen eller inte. Jag har frågat: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att åstadkomma ordning och reda kring arbetskraftsinvandring? Då svarar statsrådet att han anser att vi har ett system som minimerar möjligheterna till missbruk. Det verkar som om han inte vill vidta några åtgärder. Jag upplever att vi har ett system som inte riktigt fungerar. Det ger dessa artiklar uttryck för. Men artiklarna ger inte hela sanningen, eftersom detta är mer utbrett än vi någonsin kan tro. Det har redovisats om en arbetsgivare som efter arbetstidens slut låste in de anställda i källare och på vind. Det uppdagades i samband med att en av de personerna kom till ett sjukhus. Vi får också många signaler från de olika fackliga organisationer som träffar på människor som är rädda och som inte törs vare sig gå till facket eller låta sig få stöd av polisen därför att de är rädda att bli utvisade. Därför tycker jag att det vore viktigt att statsrådet på något sätt poängterar eller i varje fall redogör för vilka problem som han ser och hur han vill åstadkomma någon ordning och reda på arbetsmarknaden, för det har vi inte just . 19 Statsrådet (M): inleder med att säga att anledningen till att hon har skrivit interpellationen är rapporter i medierna. Jag skulle vara försiktig med att förlita mig på allt vad medierna skriver, säger och tycker. I medierna har det till exempel framkommit uppgifter som hänvisar till om att en arbetsgivare har förekommit i flera ärenden. Jag råkar känna till att visserligen har fått in dessa ansökningar men att verket ännu inte har fattat beslut i ärendena. Det som framställdes som en sanning i den nyhetsrapporteringen var alltså uppenbarligen inte någon sanning. Att en och samma arbetsgivare förekommer i flera ansökningar om arbetstillstånd behöver inte betyda att tillstånden också beviljas. Antalet ansökningar och antalet beviljade tillstånd är inte samma sak. kan vid en ansökan faktiskt kontrollera om arbetsgivaren har förekommit i andra ärenden. Skulle det vid en sådan kontroll komma fram att arbetsgivaren inte har skött sig kan det komma att leda till att en ny ansökan inte beviljas. Det är också viktigt att peka på att arbetsgivare i har fri anställningsrätt. Att en person nekas möjlighet att arbetskraftsinvandra hit för att till exempel städa betyder inte att en arbetslös städare i stället får jobbet, vilket tydligen tycks tro. Dessutom är städare och köks- och restaurangbiträden de vanligaste yrkena bland de före detta asylsökande som har beviljats arbetstillstånd , 2010. Dessa personer arbetar redan som städare och har alltså sökt och fått jobben på den svenska arbetsmarknaden. Jag har hört bara ett parti här i kammaren framföra åsikten att det skulle vara fel, att jobben borde gå till personer som man definierar som svenskar. Jag hoppas att inte definierar sig som tillhörig den åsikten. När det gäller samtliga beviljade arbetstillstånd för ser man att 1 769 gäller dataspecialister, 898 storhushålls- och restaurangpersonal och 452 civilingenjörer, arkitekter med flera. Det är de tre största yrkesgrupperna, om man bortser från bärplockare. Även om det råder arbetslöshet bland restauranganställda råder det brist på exempelvis kockar, som också ingår i den gruppen. Det är naturligtvis också viktigt att vi tar indikationer på att människor behandlas illa på allvar. Men jag vill börja med att påpeka att dessa frågor inte ligger under ansvarsområdet för mitt departement. Min uppfattning är ändå att vi har en bra arbets- och arbetsmiljörättslig skyddslagstiftning och att det alltså inte i första hand är ändrade lagregler som behövs. Tillsyn över efterlevnaden av arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningen utövas, som jag tror att vet, av och inte . Det är emellertid också viktigt att den statliga tillsynen över lagstiftningen kompletteras med aktiva parter på arbetsmarknaden. Fackliga organisationer och skyddsombud har viktiga uppgifter i fråga om att förhindra människor från att fara illa i arbetslivet och medverka i arbetsmiljöarbetet på arbetsplatserna. Det är viktigt att vi upprätthåller den svenska modellen, med ansvarstagande parter som i kollektivavtal kommer överens om rimliga villkor och också vakar över villkorens efterlevnad. 20 (S): Jag vill börja med att kommentera statsrådet när han försöker ge mig en åsikt som jag inte har. Jag har ingenting emot att människor kommer till och arbetar här absolut inte. Det var därför jag också nämnde den, som jag tycker, nästan moderna slavhandel som har uppstått när människor utnyttjas. Under ordförandeskapet lyfte den här regeringen, som sitter i, fram att man skulle stärka samarbetet mot människohandel. Men det visar sig faktiskt att det här nästan är en sorts trafficking-bransch. Jag hänvisade visserligen till tidningsuppgifter, men jag hänvisar också till andra uppgifter där vi möter de här människorna på gator och torg, i verkligheten. Jag tycker att det är viktigt att människor som kommer till och arbetar ska göra det på lika villkor. Det är därför jag pratar om ordning och reda på arbetsmarknaden. Det handlar inte om att hindra människor med annat medborgarskap än svenskt att komma hit och arbeta absolut inte. Men de får inte utnyttjas. De ska inte få leva under slavliknande villkor och bli inlåsta. Jag ställde frågan om den här utredningen, och jag upplever att vi har ett system som just nu missbrukas. När det gäller kommentaren till vad har sagt kan jag säga: Jo, vi har haft generaldirektör på besök i socialförsäkringsutskottet, som har redovisat just kring de frågor som vi har ställt. Jag tror att jag har ungefär samma bild som . Men det förändrar inte det faktum att det är väldigt många arbetstillstånd som ges just till de branscher där man kan anta att det finns arbetskraft. Det var därför jag också ställde frågan utifrån den här flaskhalsproblematiken, eftersom det redovisas att man inte har fått tag i den här arbetskraften, om det fanns möjligheter för regeringen att göra en utredning när det gäller detta faktum. Då hänvisar till en OECD-utredning som inte finns på regeringens hemsida. Jag har tittat . Man kan inte hitta någonting om den här . Det vore åtminstone intressant om statsrådet kunde kommentera den frågan. Var ligger utredningen någonstans? Vad ingår i uppdraget? Är det inte intressant att göra detta utifrån svenska förhållanden med svenska myndigheter eller tillsammans med Arbetsförmedlingen, universitet, företagare och svenskt näringsliv som har ett intresse av de här frågorna? Jag tycker också att det är viktigt att poängtera att man, när man hittar de här avarterna, inte ska säga att det bara är fackets roll att ta hand om de frågorna. Vi vet att det är många arbetsgivare som vägrar teckna kollektivavtal och att facken inte kan komma in på arbetsplatserna. Vi vet också att den här regeringen har dragit ned på , så möjligheterna att göra inspektion på arbetsplatser där det inte finns kollektivavtal är begränsade. Det här gör att det blir en svår koppling. Jag tror att man måste göra en större koppling än att bara prata om arbetsmarknadens parter. Jag tycker självklart att det är en fråga för arbetsmarknadens parter. Men det är också en fråga för skattemyndigheterna och det svenska rättsväsendet att se till att inte människor utnyttjas på det sätt som har framkommit. Jag önskar, fru talman, ändå få svar från på de frågor som jag har ställt tidigare. 21 Statsrådet (M): Det här är en intressant diskussion. I slutändan kommer också fram till att det tydligen är rätt många andra statsråd som också är inblandade.