prot · GY0933 · 2010-12-13 00:00:00 — Regeringen har också aviserat nya åtaganden: ett deltagande i en stridsgrupp med som ramnation 2013 och ett nytt åtagande som ramnation 2014 för del. är starkt kritiskt till dessa åtaganden. Det kommer högst troligt att leda till ytterligare deltagande i EU:s militarisering och inte helt otänkbart ett svenskt medlemskap i inom en inte alltför avlägsen framtid, något som starkt tar avstånd ifrån. 146 (M): ska tillhöra kärnan i Europasamarbetet. Så formulerade Alliansen sin vision för Europapolitiken inför den förra mandatperioden. Och vi har faktiskt, för att använda utrikesminister ord, arbetat för att göra starkare i och bidragit till att göra starkare i världen. har en lång tradition av att bidra till internationell fred och säkerhet genom ett omfattande deltagande i fredsfrämjande insatser. Att just stärka Försvarsmaktens förmåga att genomföra internationella insatser har också varit en av de främsta ambitionerna inom försvarspolitiken för Alliansen under den gångna mandatperioden. Det är i skärningen mellan dessa två ambitioner om ett starkare Europasamarbete och arbetet med att främja internationell fred och säkerhet genom ett omfattande deltagande i internationella insatser som vi möts för att debattera regeringens skrivelse Redogörelse för svenskt deltagande i den nordiska stridsgruppen 2011. Det finns sannolikt inget lands försvarsmakt som har utvecklats så mycket tack vare stridsgruppskonceptet som . Vi har utvecklat vår materiel- och personalförsörjning och varit en viktig reformmotor för den nya försvarsmaktsstruktur som vi lade fast genom inriktningsbeslutet . Det har även bidragit till att stärka och fördjupa det nordiska samarbetet och i vissa stycken faktiskt också gett oss en ledande roll i de här sammanhangen. Därmed är det dock inte sagt att stridsgruppskonceptet är fulländat. Det faktum att inga stridsgruppsinsatser har genomförts, trots att det ibland har funnits både möjligheter och behov, är ett problem för konceptets trovärdighet. I omsorg om konceptet har Alliansen och alliansregeringen inom EU-kretsen arbetat för att göra det mer flexibelt, inte minst under vårt ordförandeskap. Vi har hört att det finns dem som säger att EU:s stridsgrupper aldrig kommer att användas och att vi därför kan ta lite lättare på NBG 2011 än vad vi kanske gjorde med NBG 2008. Jag vill varna för den typen av resonemang och påminna om att ett deltagande i stridsgruppskonceptet i allmänhet och ett ramnationsansvar i synnerhet innebär ett betydande nationellt ansvar. Den nordiska stridsgruppen är liksom alla andra stridsgrupper framtagen för att med mycket kort varsel kunna sättas in i områden med olika grader av konfliktintensitet. Den är tänkt som ett spjutspetsförband som ska kunna vara först på plats och sannolikt också först ut ur sådana områden. Det kan bli krävande och till del mycket farliga insatser som stridsgruppen kan komma att användas för. Svenska soldater kan, återigen, komma att förolyckas. Jag vill flagga för att vi här i vår kammare måste ha en mental beredskap för detta . Det här är inte ett beslut vi ska ta lätt på. Mot bakgrund av att det kan bli mycket krävande insatser som kan komma i fråga i användandet av stridsgruppen välkomnar jag också det sammansatta utrikes- och försvarsutskottets tillkännagivande att regeringen ska återkomma till angående utformningen av framtida stridsgrupper. Det är ett bra beslut som värnar om den långa tradition som den här kammaren har av att fatta viktiga säkerhetspolitiska beslut med brett parlamentariskt stöd. Det är naturligt att tar ramansvar för ytterligare en stridsgrupp, för det första eftersom redan har haft ramansvar för NBG 2008 och det är den rollen som vi har övat, tränat och utbildat för. För det andra har deltagit i så gott som alla EU:s krishanteringsinsatser. Det här har varit ett medvetet val som ger oss trovärdighet och inflytande. är en tung aktör inom detta område. Det gör oss starkare i , och det förbättrar våra möjligheter att bidra till internationell säkerhet och stabilitet. Ytterst handlar det om att våra värderingar och intressen får genomslag. Men det finns inga genvägar till trovärdighet och inflytande här. Man måste kunna leverera på fältet om man vill vara med och bestämma. Valet att leda den nordiska stridsgruppen är mer kostsamt och krävande. Men det förbättrar också våra möjligheter att påverka och ta ansvar. Detta är också ett uttryck för Alliansens höga ambitioner inom den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken. Därför ser jag med viss oro på att Socialdemokraterna som också har en lång tradition av att främja deltagande i internationella insatser har sänkt sina ambitioner på detta område när det gäller anslaget till internationella insatser som de har föreslagit ska sänkas även . Det är ett val man kan göra. Självklart är det upp till alla partier att prioritera någonting annat. Men då måste man också kunna erkänna att det innebär en ambitionssänkning för möjlighet att bidra till det fredsfrämjande arbetet. Vissa partier här i kammaren är emot Nordic Battlegroup därför att de är emot att EU över huvud taget har en gemensam säkerhets-, utrikes- och försvarspolitik. Man kallar det för militarisering av EU och ett underminerande av FN:s roll. Då kan det vara värt att komma ihåg att det i välkomnas att andra internationella organisationer tar ett större regionalt ansvar för fred och säkerhet. FN har även välkomnat utvecklingen av en gemensam säkerhets- och försvarspolitik inom EU, såväl som EU-stridsgruppskonceptet, vilket kan användas för att stärka pågående FN-insatser. Är man som jag för ett starkt FN bör man också vara för ett starkare europeiskt samarbete inom säkerhets- och försvarspolitiken. Innan jag kommenterar några av de anföranden som har hållits yrkar jag bifall till utskottets förslag till beslut. Jag vill räta ut några frågetecken som har framkommit här. Det ena gäller finansieringen och finns med i en reservation. Regeringen har redovisat för oss hur en insats kan komma att finansieras. Däremot kan kostnaderna för en insats vara väldigt olika stora beroende på var man sätter in stridsgruppen, hur snabbt det ska ske, var man ska vara, omständigheterna och hur länge man är på plats. Därför välkomnar vi och ser framför oss att regeringen återkommer med den finansieringen när vi vet var insatsen skulle kunna sättas in. Det andra gäller att en EU-stridsgrupp skulle ställas under Natobefäl. Det har jag svårt att tro. Vi har inga dåliga erfarenheter av att ha svensk trupp Natoledd i olika insatser. Det har vi haft i Kosovo, och det har vi i . Det har vi inte dåliga erfarenheter av. Men detta är EU:s insatser. Vi har också goda erfarenheter av andra EU-ledda insatser. Det tror jag inte att man ska blanda samman. Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på reservationerna. I detta anförande instämde , , , och (alla M). 147 (V) replik: för fram rätt många synpunkter på våra reservationer och riktar sin kritik mot oss. Det förstår jag eftersom det egentligen bara är vi som är riktigt kritiska mot detta koncept, både när det gäller Nordic Battlegroup och finansieringen. Jag har två frågor. Rimmar det inte illa att är militärt alliansfritt och deltar i en allians? Följdfrågan är: Finns det inte risk att vi då faktiskt vandrar in i Nato, och vill vi det? Om man vill att vi ska in i Nato då ska man säga det rakt ut. Vill man inte det ska man vara försiktig med sådana saker. Det andra gäller kostnaderna för Nordic Battlegroup. Det redovisas att man ska omfördela. Men det finns inte redovisat hur man gör omfördelningen. Detta tycker jag är ett dilemma. Vad händer med övriga delar av Försvarsmakten om man omfördelar? Om kostnaden för en insats blir 1 ½ miljard är det mycket pengar som ska omfördelas. Jag skulle vilja veta var dessa pengar tas, hur de i så fall fördelas, och vad man i så fall drar ned på. 148 (M) replik: Vi debatterar och diskuterar deltagandet i EU:s snabbinsatskoncept med en eventuell Nordic Battlegroup. Det är ganska naturligt eftersom det är EU som är en av de främsta hörnstenarna i vår utrikespolitik, och EU är en politisk allians. Däremot är vi inte medlemmar i någon militär allians, och det är inte aktuellt under den här mandatperioden heller. Detta har därför väldigt lite med den delen att göra. Att vara med i en EU-stridsgrupp har väldigt lite med Nato att göra, som jag sade i mitt anförande. Snarare handlar det om att vi tar vårt ansvar för att EU ska bli en ännu bättre krishanterare. Det råder det tyvärr inte överskott på i världen, utan vi behöver fler organisationer som kan ta ansvar om det händer någonting och som med kort varsel ska kunna sätta in en insats för att bidra till internationell fred och stabilitet. Den andra frågan kommenterade jag också i mitt anförande. Det är mycket svårt att veta exakt vad en insats skulle komma att kosta. Det är också det som pekas ut som en av svagheterna i stridsgruppskonceptet för hela EU:s del, därför att den som har ramnationsansvaret får också ta en väldigt stor del av insatskostnaden. Det är bra att det är uppe till diskussion hur denna mekanism ska lösas. Men fram till dess får vi vara beredda på att ta pengar ur vår egen budget. Regeringen får återkomma och visa hur detta kommer att falla ut. Till en del kommer det att drabba Försvarsmaktens budget. Men man måste också kunna se att om vi tar på oss ett sådant stort ansvar får man vara beredd på det. Men det går inte att avsätta 1 ½ miljard extra. 149 (V) replik: Jag uppskattar att försöker svara på frågorna. Men det blir egentligen inte några svar. Det blir ganska luddigt vad som egentligen menas med att vi är med i EU som är en allians men ändå är alliansfria. Frågan är vad EU:s överhöghet över stridsgruppen Nordic Battlegroup verkligen innebär. Det är inte vi som bestämmer när den ska sättas in. Det är EU som gör det. Vi har bara att följa med eftersom vi har gått med på det. Jag menar att det är något slags militärallians som vi inte styr över. Då är frågan: Var kommer nästa steg? EU har ett antal länder som också är med i Nato, och Nato trycker naturligtvis på för att få med , tror jag, för att man vill ha så många länder i som möjligt med i Nato. Det är en utveckling och tankar som man inte kan förneka finns. Det går inte att förneka att Nato är en maktspelare i detta sammanhang. Har man när det gäller dessa kostnader haft en fördyring av en tidigare stridsgrupp 2008 på fyra gånger det som man har beräknat, alltså från 1 miljard till 4 miljarder, då måste man naturligtvis vara försiktig och från regeringen kunna redovisa var man tar pengarna om det blir 1 miljard eller 1 ½ miljard. Men någonstans ska vi ta pengarna. Var gör vi det? Det tycker jag man måste kunna göra innan man går in i ett sådant samarbete. 150 (M) replik: Det är helt klart att inte gillar EU i allmänhet och särskilt inte det utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska samarbete som är under stor framväxt. I och med antagandet av Lissabonfördraget är det tydligt. Vi har inom EU antagit en solidaritetsdeklaration. Det gillar inte , och då är det klart att ni inte gillar NBG. Vill man sätta på sig glasögon och säga att detta är en genväg in i Nato tror jag att man har fel. Ta av dessa glasögon och titta i stället. I EU har vi valt att samverka. Vi bygger fred i samverkan. Vi vill också kunna bidra till att hjälpa andra länder som hamnar i konflikt eller stora humanitära katastrofer. Vi har därför skapat en krishanteringsmekanism som ska kunna sättas in med otroligt kort varsel. Sedan har vi andra mekanismer för att göra andra insatser som kan vara EU-ledda eller Natoledda. EU är ett samarbete där vi är med. Vi tillsammans med flera andra partier här i kammaren tycker att det är bra. Det är egentligen och som sticker ut i detta sammanhang. är militärt alliansfritt, och det finns också skrivningar i Lissabonfördraget som ger länder ett spelrum. Om det blir fler och andra typer av bindande eller överstatliga överenskommelser ska vi fatta särskilda beslut om det. Det är vi här i riksdag som bestämmer det är bra huruvida vi ska göra ett åtagande om en sådan beredskapsperiod. Det är också vi i riksdag som kommer att svara på om vi tycker att det är okej att vi säger ja eller nej till en eventuell insats med denna stridsgrupp. Det är också bra. Vi har ett nationellt självbestämmande, och så länge vi inte har bestämt något annat är det precis så det ska vara. 151 (MP): Det finns återigen en majoritet i denna kammare som är beredd att låta svenska soldater gå ut i väpnad konflikt om en sådan situation skulle uppstå och låta återigen ta ramansvar Nordic Battlegroup. Naturligtvis måste godkänna, om det folkrättsliga mandatet så medger, användande av våld utöver fredsbevarande styrkors rätt till självförsvar. Men det eventuella beslut som kommer att stå inför kommer med all sannolikhet inte att vara speciellt tydligt. Därför måste man i ett sådant beslut kalkylera med att svenska soldater kan komma att hamna i väpnad konflikt under Nordic Battlegroup. Det sätts upp fyra battlegroups , och de har ännu inte varit ute en enda dag och kommer, enligt mitt sätt att se, troligtvis heller aldrig att vara det. Frågan är om EU-länderna har ekonomiska resurser eller vill prioritera battlegroups . De flesta EU-länder, med och i spetsen, har dålig ekonomi och har flaggat för reduceringar i sina försvarsbudgetar. Att dessa länder ska lägga ytterligare resurser på att skicka i väg ett insatsförband någonstans i världen är inte troligt. Många Natoländer är inte heller särskilt intresserade av att bygga upp en parallell militär struktur vid sidan av Nato. Frågan är därför om EU ens vågar dra saken till sin spets och försöka skicka i väg en battlegroup, eftersom den i sig konkurrerar med EU:s militära försvar. Men de europeiska länderna är framför allt rädda för ett misslyckande med både Irak- och i färskt minne. Med EU:s ljumma intresse för Nordic Battlegroup det är ett historiskt faktum att de aldrig har varit ute en enda dag är det mycket svårt att förstå borgerlighetens engagemang kring detta och framför allt att man återigen vill ha ett ramansvar . Man har tidigare också flaggat för ett ramansvar , men det har man tagit bort. Jag kan hålla med . Man kanske ska se detta engagemang som att Nato hägrar i skyn. Jag håller med om att det naturligtvis inte finns några paralleller där. Men man kan fråga sig hur det är: I alla de uppdrag som har är vi alltid bäst i klassen, oavsett vad vi håller på med. slutsats om Nordic Battlegroup 2008 som deltog i är mycket hård. Nordic Battlegroup styrdes inte på något effektivt sätt, enligt . När soldaterna anställdes saknades viktig materiel. Soldaterna hade inte heller tillräcklig utbildning när beredskapsperioden började. Högkvarteret släppte styrningen av materielbeställningar till förbandsenheterna, vilket medförde att för mycket och i vissa fall direkt felaktig materiel beställdes. När Försvarsmakten slutligen satte ett sista datum för materielbeställningar till var det för sent med hänsyn till de förband som skulle byggas upp. Styrkan blev inte heller samövad, och ifrågasätter här kommer den allvarligaste kritiken om de hade förutsättningar att klara de uppgifter de var satta att göra. Det är inte jag som säger detta, utan det är . Självklart tillbakavisar Försvarsmakten och regeringen dessa påståenden. Något annat är inte att vänta i den typen av retorik. konstaterar vidare att varken Försvarsmakten eller regeringen hade definierat någon bortre gräns för hur stor styrkan skulle vara. Den kunde i praktiken ha blivit hur stor som helst det fanns inget tak. Detta bidrog till att styrkan växte , från 1 100 till 2 350 soldater som skulle stå i beredskap dygnet runt och kunna åka ut från om något skulle inträffa. Det borde man fundera ett varv till på: Fanns det inget tak? Hur kan man som regering inte styra Försvarsmakten? Och hur kan Försvarsmakten bara acceptera den här tågordningen? Det är för mig fullkomligt ofattbart. Regeringen var införstådd med att de svenska soldaterna i Nordic Battlegroup hade ökat radikalt, men man valde att inte informera . Det visste man så sent som när den nya regeringen hade tillträtt. Att styrkan växte från 1 100 till 2 350 var naturligtvis en avgörande faktor för att kostnaderna ökade så dramatiskt. Som har sagts tidigare ökade man från ca 1 miljard . Hur kunde detta ske? När kom till vårt utskott ställde vi naturligtvis frågan och bad om en redogörelse: Vem har fattat detta beslut? Vem gav order om dessa materielbeställningar, och hur kunde kostnaderna skena i väg? Svaret vi fick var att det inte gick att hitta i protokollet det fanns inte. Allt har gått på löpande räkningar. Detta är återigen, fru talman, fullkomligt ofattbart. Det säger rätt mycket om hur själva organisationen var beskaffad . Det är naturligtvis en jättestor brist på kontroll från regeringen men självklart också från Försvarsmakten som inte hade kontroll över de beslut som de fått ta. Försvarsministern är inte här, och man ska inte tala om honom. Men man kunde ändå hoppas att han skulle vara lite ödmjuk inför detta. Men icke sa . Försvarsministern skyller naturligtvis på den tidigare regeringen för att det blev som det blev. Det är utifrån vad sade. Han gör med andra ord ingen pudel utan skyller gärna på någon annan. Men ansvaret faller tungt på regeringen och självklart också på Försvarsmakten, som inte hade koll på händelseförloppet. Vi som var minns också mycket väl det svarta hål som uppstod i försvarsbudgeten. vet vi anledningen till att det uppkom. Jag kan inte låta bli att nämna från som vill ha en stående svensk battlegroup det var exakt vad han sade med uppdrag för internationella uppdrag. Jag vill gärna se budgeten. Varifrån får de pengarna? Ett invasionsförsvar lade han dessutom till. Min nästa fråga är: Var är hotbilden? Eftersom jag inte kunde göra någon kommentar till tidigare var jag tvungen att säga det här. Det är ohyggliga miljarder man kastar ut utan att förklara med ett enda ord. För är det självklart att vi ska vara med och bygga freden här hemma och utanför vårt lands gränser, och naturligtvis tillsammans med andra. Men vi vill se över Nordic Battlegroup. Det är väl uppenbart för alla som har följt Nordic Battlegroup att den inte fungerar i nuvarande form. Vi kan inte hålla på med att år ut och år in sätta upp dessa battlegroups som aldrig kommer ut. Dessa kostnader kan man lägga någon annanstans, och de pengarna skulle göra stor nytta någonstans i världen. och EU lägger betydande summor på en organisation som inte är i tjänst över huvud taget. Jag tycker att det är anmärkningsvärt. ska lägga all kraft på att verka under FN:s regi där huvudsyftet är att förebygga konflikter runt om i världen och inte, som , ha en stående battlegroup redo att åka ut och släcka bränder. Kostnaderna är helt enkelt för stora. Det måste bli en större effektivitet. Hotbilden är mer komplex och oförutsägbar än den har varit tidigare. Det kanske vi fick en varning om bara här i när en självmordsbombare sprängde sig själv till döds. Om det var ett terrordåd mot eller inte låter jag vara osagt det får säkerhetspolisen utreda. Men så kommer morgondagens hot mot att se ut. Dagens hotbild ser hur som helst helt annorlunda ut jämfört med hur det såg ut . Morgondagens hot är terrorhot, IT-sabotage, miljöförstöring och grov brottslighet. Det är mot dessa hot ska vara väl rustat. Kriget i och talar sitt tydliga språk. Den typen av insatser löser inte freden i världen. Vad gäller det framtida svenska deltagandet i EU:s stridsgrupper som kommer att äga rum 2014 hade regeringen och den borgerliga majoriteten i först för avsikt att inte ha någon kammardebatt utan ville egentligen köra igenom det. Men lyckligtvis accepterade de borgerliga ledamöterna i utskottet det förslag som vi lade om att regeringen ska återkomma och att vi ska ta ett beslut . Jag välkomnar det. Jag vill avslutningsvis säga att jag för del yrkar bifall till utskottets förslag, och jag hänvisar också till vårt särskilda yttrande. I detta anförande instämde (V). 152 (FP): Vi har att diskutera det sammansatta utrikes- och försvarsutskottets betänkande 2, som gäller den nordiska stridsgruppen . Inledningsvis, fru talman, skulle jag vilja säga det som tidigare talare har sagt men som är väldigt viktigt att återigen upprepa: Vår säkerhet i bygger i stor utsträckning på gemenskap och samverkan med andra. Vi kan tro att vi är säkra enbart med ett invasionsförsvar, som någon har nämnt. Men världen ser inte riktigt ut så . Det är betydligt mer komplext, och olika hot sammanvävs i varandra. Vi påverkas av allt från epidemier från andra sidan jorden som kommer hit till det vi såg , med attentatet i , eller vår insats i och så vidare. måste vara mycket aktivt internationellt på olika sätt: inom , inom Europeiska unionen, i , i och med en aktiv handels- och biståndspolitik och så. I hela den kontexten är det klart att det är viktigt att kan delta i fredsbevarande insatser, att kan delta också om FN kallar, inom ramen för EU:s snabbinsatskoncept kan agera i en humanitär katastrof, i en katastrofsituation som den på eller efter en eller för den delen en militär konflikthantering, fredsbevarande insats, till exempel civil eller militär insats. Det är väldigt lätt för att säga: Vi i värnar freden. Ja, det vet vi. är i grund och botten ett pacifistiskt parti. Det betyder att man inte vill agera på de håll där det inte råder fred. Därmed är så att säga uppdraget redan uppfyllt, eftersom engagemanget inte sträcker sig bortom där det redan råder fred, om man ska vara uppriktig. ledde den nordiska stridsgruppen , och vi nu ska ta ramnationsansvar även i vår. Det är viktigt att betona: Snabbinsatsstyrkorna har inte satts in. Men om de kommer att göra det är det inte alls avgjort att de kommer att sättas in i en militär situation. Det kan handla om en annan typ av katastrofinsats som är viktig. Vi har inom ramen för Lissabonfördraget och med den solidaritetsförklaring som antog varit mycket tydliga med att om ett annat land drabbas av en epidemi, katastrof, jordbävning, terroristattentat eller något sådant, då ska självfallet ställa upp. På samma sätt ska vi kunna förvänta oss att andra länder ställer upp för oss, även om svenskar drabbas på andra sidan jorden. Det tycker vi i är en självklarhet. Detta är givetvis sagt med anledning av den svåra situation som kan råda exempelvis för en del östeuropeiska stater, om relationerna med skulle försämras. Då är solidaritetsförklaringarna viktiga. I ljuset av detta är engagemang i stridsgrupperna ett sätt att inte bara stärka våra intressen utan också ställa upp för det gemensamma bästa. Det är en form av solidaritetshandling också indirekt. Även om trupperna inte sätts in och soldaterna inte har någonting annat att göra än att stå i beredskap är det ändå i förlängningen en viktig del där vi bidrar till det gemensamma bästa och en solidaritet. Precis som ordföranden i det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet, , nämnde har det förbättrat vår försvarsstruktur och förbättrat det nordiska samarbetet. Det är alltså viktigt för . Det är också viktigt för EU att ha den här kapaciteten till snabba insatser. Man ska kunna vara på plats och kunna stanna kvar i en månad och därutöver kunna få förlängd insats upp om det går att få underhållsstöd, om logistiken fungerar. Jag skulle också vilja nämna något som har nämnts i betänkandet och som är viktigt med anledning av en del FN-säkerhetsresolutioner som har nämnts i betänkandet och som också ska beaktas i arbetet. Det gäller inte minst resolution , som handlar om situationen för kvinnor och flickor i krigssituationer. Det är något som har tagits upp och där har varit aktivt pådrivande också inom ramen för Nato. har Nato antagit ett nytt koncept kring hur man definierar säkerhetshot och annat. På Natotoppmötet tog man också ett beslut om att arbeta fram en handlingsplan kring resolution .