prot · GX09141 · 2010-06-21 00:00:00 — Men det finns ett val som vi aldrig kan göra men som påverkar våra förutsättningar mer än något annat och det är vilka föräldrar vi har. Vi säger att alla barn har rätt att utvecklas och att nå kunskapsmålen oavsett vilka förutsättningar man har, vilken utbildning eller inkomst föräldrarna har eller var man bor. Om skolan inte lyckas i sitt uppdrag slår den sociala bakgrunden igenom. Därför måste alla skolor vara bra skolor. Vi kan konstatera att klyftorna i skolan ökar. har de elever som når mycket goda resultat varken blivit fler eller bättre . Ojämlikheten i skolan drabbar och angår alla elever. minskar andelen elever som är behöriga till gymnasiet. Det är dags, , att börja ta ansvar! Det är du som regerar. Vi säger att alla barn är olika och kräver olika resurser. Därför måste resurser fördelas efter behov. konstaterar i sin utmärkta rapport att resurserna i den svenska skolan inte fördelas efter behov. Vi vill därför ha en portalparagraf som just säger att alla barn är olika och att resurser ska fördelas efter behov. Självklart måste skolan också få mer pengar. Vi tror att lärare gör skillnad, och vi säger att barnen inte ska behöva betala krisen. skapades den svenska enhetsskolan. Grundtanken var inte bara att höja själva utbildningens kvalitet utan också att skapa en kvalitativt bättre skola genom att alla barn och ungdomar med olika bakgrund skulle gå i samma skola. Vi anser att det måste införas ett övergripande mål för skolan. Varje skola, oavsett huvudman, ska arbeta för en socialt och kulturellt blandad sammansättning av elever. är ett litet land, och vi har inte råd med att någon släpar efter. Vi behöver alla, och alla kan mycket mer om de bara får chansen. när av eleverna i de större städerna går i fristående skolor är det också dags att gå från konkurrens till samarbete detta för elevernas skull. Vi vill att de kommunala och fristående skolorna börjar samarbeta såväl vid etablering som . Självklart ska alla skolor ingå i samma kvalitetsutvärderingssystem, och självklart ska meddelarskydd gälla oavsett vilken skola det gäller. Lika regler ska förekomma, och självklart ska inte de skolor som Plymouthbröderna startar kunna etablera sig. Skoldebatten framställs som att det handlar om symbolfrågor som betyg och kvarsittningar eller försittningar, som väl är det nya . Jag skulle dock vilja säga att det finns en annan viktig skiljelinje som ibland går ganska obemärkt förbi, och jag tänker ta tillfället i akt och ta upp några av de punkter som också finns med i skollagsförslaget. Det handlar nämligen om de stängda dörrarnas politik, och det handlar om minskade utbildningsambitioner. Jag tänkte att jag skulle börja från början, med förskolan denna svenska exportsuccé. Alla kommunala företrädare som arbetar i kommunerna har haft besök av utländska delegationer som har velat se hur vi lyckats kombinera pedagogisk utveckling och jämställdhetsarbete. Vad gör då regeringen? Jo, man inför vårdnadsbidrag och barnomsorgspeng. Det kan tyckas vara hyggligt harmlöst och ett sätt att öka valfriheten, men vad är det som händer i praktiken? Jo, de barn som har det största behovet av svensk förskola stängs ute och halkar efter. I har flera förskolor stängt just på grund av detta. Många barn kommer därför inte i kontakt med svenska språket förrän de börjar i skolan. Vi vill i stället satsa på svensk förskola. Barngrupperna måste minska. Varför inte låta barn pröva på ett nytt språk när de är små? Förskolecheferna ska självklart jämställas med rektorerna, och självklart ska vi ha barnomsorg på obekväm arbetstid. och konstaterar att den sammanhållna skolan är den mest framgångsrika. Vad gör då regeringen? Jo, man inför ett nytt betygssystem som börjar i förskoleklass, bara för att sortera. Man inför nya elitklasser trots att man vet att den sammanhållna skolan är den mest framgångsrika och att de tidiga valen blir ett faktum. Det man väljer när man är kommer att få stor påverkan på vilka möjligheter man kommer att ha framöver när man ska välja gymnasieprogram och yrke. Varför är det då så dåligt med tidiga val? Jo, för barn är barn och måste alltid ha möjlighet att utvecklas och göra nya bedömningar. Barn är inte lika . Sakta men säkert luckrar man upp den sammanhållna skolan, på samma sätt som i gymnasiet där det blir vattentäta skott mellan de yrkesinriktade och de teoretiska programmen. Vi hade kunnat ha en ny, modern gymnasieskola på plats om inte under en av hade rivit upp det fattat beslut om en gymnasieskola med en ny, modern lärlingsutbildning. En hel generation ungdomar har gått miste om en bättre utbildning. Varför är det så viktigt att vissa inte ska kunna gå vidare? Varför är det så viktigt att stoppa detta? Inte ens om man använder hela sitt individuella val kommer man att kunna få allmän behörighet. Av eleverna som gick ut byggprogrammet kan vi se att klarade av sina studier, jämfört med naturprogrammet där det var . Varför är det så viktigt att stänga ute hälften av landets ungdomar? Vi har en utbildningsminister som säger att alla inte kan bli akademiker. Nej, vem i hela fridens namn vill att alla ska bli akademiker? Alla vill inte bli folkpartister, och alla vill inte bli akademiker. Men varför inte tillåta en undersköterska att faktiskt gå vidare och ta en omvårdnadskurs på ? Det är nämligen där dörrarna nu stängs. och forskningen visar att ökad sortering sänker kunskapsresultaten för alla elever, och kommenterade nuvarande universitetskanslern att de nya antagningsreglerna till högskolan börjar tillämpas . Systemet är helt klart krångligt och ställer höga krav på dagens ungdomar eftersom valen måste göras allt tidigare för att öka chanserna att komma in på högskolan. Redan i årskurs 5, när man väljer språk, är det sannolikt att barn med engagerade föräldrar gynnas. Trots detta lägger regeringen fram förslag efter förslag som sorterar barn allt lägre ned i åldrarna. Till detta kommer slakten på komvux, där det nu i lågkonjunktur finns färre platser än 2006 då det var högkonjunktur. En ny regel införs i förslaget till skollag, vilket innebär att det blir förbjudet att läsa upp betyg. De som läser på komvux kommer också att hamna i en sämre kvotgrupp. Trots att vi har de största ungdomskullarna bygger man inte ut högskolan. I en syskonskara kommer det att handla man är född och inte hur begåvad man är. Andelen som går vidare till högre studier har minskat från till 2008. någonsin sänker man utbildningsambitionerna i . Återvändsgränderna blir ett faktum. Alla kan, och alla ska få en chans till och en chans till, och en chans till även om man valde fel när man var . Det är vår ambition, och vi kommer att öppna dessa dörrar om vi vinner valet. Det är här den stora skiljelinjen går i svensk utbildningspolitik, om man vill ha en möjligheternas skola eller den stängda dörrens utbildningssystem. Med detta yrkar jag bifall till reservationerna 1, 3, 6 och 10. 39 (): Vi är framme vid den sista debatten för utbildningsutskottet den här mandatperioden. På skol- och utbildningsområdet var det till en början många förändringar som föreslogs. Det har handlat om att förbjuda elevmajoritet i lokala styrelser och om låtsasbefogenheter för lärare. Man har bromsat upp en ny gymnasieskola för att komma med en annan, som delar upp och urholkar utbildningarna. Regler för de fristående skolorna har blivit generösare. är det dock den sista debatten, och vi har kommit till det regeringen själv nästan har beskrivit som sitt flaggskepp. Om jag inte minns helt fel sade i kammaren före det förra valet att en borgerlig regering skulle kunna skriva ihop en skollag . står vi här, , med en skollag som inte är fullständig och en skollag som har fått massiv kritik från Lagrådet för att vara slarvig. Förvisso kan vi se att har lyssnat på när det gäller kravet på att alla lärare i skolan ska vara behöriga för att vi ska kunna garantera alla elevers rätt till utbildning. Det är bra, men vi vill att samma behörighetskrav ska gälla också för modersmålslärare och yrkeslärare. Det är synd att har missat det. Även om stora delar av skollagen var sådant som fanns med redan när s, v och mp förhandlade under förra mandatperioden kan vi inte bara yrka på förändringar, utan vi måste yrka avslag. Därför yrkar jag så här inledningsvis bifall till reservation 1. Jag fick mig ett litet skratt när jag slog upp och läste Brännpunkt. Det blir nämligen lätt parodiskt när regeringsföreträdare pratar om forskning på skolområdet. hänvisar till en rapport där det redan i sammanfattningen klargörs att man inte kan dra några entydiga slutsatser. Tvärtom är det ganska många kanske i den rapporten. Om regeringen var intresserad av forskning på utbildningsområdet på riktigt skulle man kanske ha tagit till sig det som fler än en forskare har kommit fram till, nämligen att det behövs andra mer utvecklade uppföljningsverktyg i skolan om man är intresserad av uppföljning och inte bara sortering. Betygen är inte ett informationsverktyg utan ett urvalsinstrument och verkar därmed bara sorterande. Vi i Vänsterparitet och De rödgröna vill följa upp och förbättra de uppföljningsverktyg som finns i skolan. Vi vill ha nationella riktlinjer för utvecklingssamtal och skriftliga omdömen så att vi får en likvärdig bedömning oavsett vilken lärare man har och vilken skola man går på. Vi vill till skillnad från regeringen lagstifta om alla elevers rätt till att nå kunskapsmålen. Skolplikten ska omfatta mer än elevers skyldighet att vara i skolan. För gäller det även elever med funktionsnedsättning. Elever med funktionsnedsättning ska kunna kräva en lika bra utbildning som alla andra elever och ska givetvis få stöd även för att nå såväl VG som MVG. När vi ändå är inne på betygstemat vill jag lyfta fram högerpartiernas förbud mot att läsa upp betygen på komvux som man också försvårar för dem som läst på komvux att gå vidare till den högre utbildningen. Vi ser kunskap som en rättighet. Vuxenutbildningen har varit viktig för att alla ska kunna tillgodogöra sig den rättigheten, fram till . Den reaktionära högerregeringen ser på komvux som en gräddfil eller räkmacka in i högskolan. Det är underförstått att det är fusk att komplettera sin gymnasieutbildning som vuxen. Det är en syn vi inte delar, minst sagt. När skolministern presenterade sitt förslag till skollag lyfte han elevhälsan och att man nu specificerar vilka personalkategorier som ska ingå, och det är bra. Det som är mindre bra, och som jag väljer att fokusera på här, är de delar skolministern valde att inte lyfta upp. Man lägger inte in mer pengar till elevhälsan för att kunna bygga ut den med dessa personalkategorier. Vi vet att allt fler elever mår dåligt, och de ska inte mötas av en lapp på kuratorns dörr om att hon eller han träffas en gång . Det är varken hållbart utifrån elevernas eller kuratorernas perspektiv. Jag har mött kuratorer som ansvarar för 1 000 elever på sex olika skolor. Åt detta gör regeringen ingenting. Det inte heller pratade om på sin presentation var att man i den nya skollagen tar bort paragrafen om att elevhälsan ska vara kostnadsfri och att det är huvudmannen för skolan som ska anordna skolhälsovården. I stället står där nu en mer luddig skrivning om att det ska finnas tillgång till elevhälsa. Vad innebär det i realiteten? Ska eleverna vara hänvisade till vårdcentralen i området, eller vad? För att vi ska få en väl fungerande elevhälsovård som både är tillgänglig för eleverna och där personalen inom elevhälsan är delaktig i arbetsmiljöarbetet i skolan är det av oerhört stor vikt att man finns i skolan. Den verksamhet inom utbildningsväsendet som farit mest illa är fritidshemmen. Fritidshemmen är viktiga för att ge barn en bra och meningsfull fritid samt stöd i deras utveckling. Fritidshemmen ska ingå som en integrerad del i en samlad skoldag. Därför anser vi att fritidshemmen måste göras tillgängliga för alla barn, och även barn till arbetslösa och föräldralediga ska ha rätt till en plats i fritidshem. Det är särskilt viktigt nu när allt fler föräldrar har drabbats av arbetslöshet och flera barn har ryckts undan från sin fritidshemsplats. Ett stort problem i fritidshemmen är bristen på resurser, vilket har inneburit att personaltätheten är mycket låg och barngrupperna följaktligen väldigt stora. har antalet barn i grupperna mer än fördubblats. lägesbedömningar har pekat på problemen med stora barngrupper och lite personal på många fritidshem. Den här situationen gör det omöjligt att bedriva en vettig pedagogisk verksamhet, utan att det enbart blir förvaring. Vi vill att det ska framgå av skollagen att fritidshemmen ska ingå i de kvalitetsredovisningar som varje kommun ska vara skyldig att genomföra. Det måste också göras tydligare att det krävs vissa förutsättningar för att verksamheten ska hålla godtagbar kvalitet. Eftersom situationen i många fritidshem är akut och till och med hälsovådlig krävs det snabba åtgärder. Vi vill därför införa ett maxtak för gruppstorlekar på maximalt 20 elever och minst två pedagoger. Även inom fritidshemmen ska personalen vara utbildad och behörig. Rätten till barnomsorg på obekväm arbetstid är en viktig fråga, inte minst för ensamstående föräldrar. har den rätten försvagats. Därför förväntade jag mig faktiskt att se en förstärkt rätt i den nya skollagen. Högerregeringen har starkt drivit arbetslinjen men backar inte upp med barnomsorg för det. Det rimmar illa att viktiga samhällsfunktioner förutsätts vara tillgängliga dygnet runt men att kommunerna inte har någon skyldighet att anordna barnomsorg för dem som arbetar på just kvällar och . För oss duger det inte med att kommunerna ska sträva efter att erbjuda omsorg på obekväm arbetstid. Finns behovet ska kommunerna erbjuda barnomsorg oavsett vilken tidpunkt det handlar om. För är det självklart att kommunen borde ha en reell möjlighet att ha direkt inflytande över etableringen av en fristående skola. Därför vill vi se att skollagen ändras så att Skolinspektionen bara kan godkänna en ny fristående skola som bidragsberättigad om kommunen i fråga har tillstyrkt det. Vi tycker att det också i fortsättningen ska finnas en undre gräns för antalet elever för att godkänna en fristående skola och att skolan ska ansöka om dispens för att beviljas undantag från den regeln. En enskild huvudman har sällan, till skillnad från en huvudman, flera skolor och flera anställda lärare och annan personal som kan arbeta deltid på olika skolor eller tillfälligt förstärka undervisningen på skolor med mycket få elever. Den senaste trenden är att enskilda personer vill överta och privatisera verksamheten i kommunala skolor. Ofta är det anställda vid skolan som menar att de inte kan utveckla verksamheten i önskad riktning om skolan styrs av demokratiskt valda politiker. Företeelsen brukar kallas för avknoppning. Men ett förskönat språkbruk kan inte dölja det faktum att det är fråga om utförsäljning av gemensamt styrda verksamheter och gemensam egendom. Konsekvenserna av denna utveckling är svåra att förutse, men redan nu kan stora problem anas. Mot bakgrund av detta föreslår vi att det tillsätts en utredning om privatisering av kommunala skolor som får i uppdrag att se över nuvarande regler, analysera möjliga konsekvenser av utvecklingen och föreslå nya regler, bland annat i fråga om det som nämnts. Fristående skolor utan annat märkbart syfte än det ekonomiska vinstintresset hör, enligt vår mening, inte hemma inom det svenska utbildningsväsendet. För kommer rätten till kunskap alltid att vara överordnad rätten till vinst. Vinst är ett olämpligt styrmedel i en verksamhet som ska vara behovsstyrd. I de fall en skola får ett överskott bör detta återinvesteras i verksamheten och på det sättet komma eleverna till godo. Därför tycker vi att det är direkt olämpligt att tillåta driftsformer som är anpassade till affärsverksamhet på en kommersiell marknad och vilkas främsta syfte är att generera vinster till ägarna. Mot bakgrund av detta föreslår vi att det tillsätts en utredning som ska lämna förslag till hur offentliga bidrag ska användas. Skollagen är omfattande. Jag har redan överskridit den tid jag hade anmält för mitt anförande, och det är inte möjligt att ta upp allting. Vi har reservationer som täcker de delar där vi har en annan åsikt än regeringen. Vi ser fram emot att få genomföra ändringarna efter maktskiftet . Jag yrkar bifall till reservationerna 8, 13, 34, 49 och 57. 40 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna, för tids vinnande till reservationerna 1, 3, 11 och 33 även om vi i naturligtvis står bakom också våra övriga reservationer. Det är inte ofta som man får tillfälle som förtroendevald att följa en lagprocess från början till slut. Jag hade förmånen att vara med i , som lade fram sitt betänkande 2002. Vi är två här i kammaren som var med utbildningsminister och jag. Det har runnit en del vatten under broarna . Som påpekade sade bland annat förra mandatperioden att det bara skulle ta för Alliansen att fixa skollagsförslag. Det tog lite . Det är en rejäl pappersbunt på några tusen sidor. Ändå hann ni i Alliansen inte med att få in det här med betyg från årskurs 6. Det var märkligt att ni inte hann få med detta. Men det är ett faktum. Jag har ägnat åt att titta tillbaka och försöka se: Vad gjorde vi? Vad kom vi fram till i ? Hur står det här förslaget i förhållande till det? När vi diskuterade skollagen som den parlamentariska kommittén arbetade tänkte vi väldigt framtidsinriktat. Vi var överens om en målstyrd skola. Vi menade att det var viktigt att inte detaljstyra skolornas arbete. Vi ville lyfta fram professionens ansvar. Bland annat var det underförstått i alla diskussioner som jag var med om i alla fall jag vet inte om var med på dem eller om han missade dem att timplanen skulle avskaffas. Det pratades mycket om att inte detaljreglera för mycket. Det talades om lika regler för kommunala och fristående skolor. Det var till och med så att kommittén gjorde uppror mot sekretariatet och ändrade skrivningarna just därför att vi ville ha lika regler. Vi utgick från att vi skulle anpassa regelverket så att kommunala skolor skulle ha lika stor frihet pedagogiskt som fristående skolor. Vi ville lyfta fram kreativiteten och initiativförmågan. Det var en kommitté som tänkte framåt, som funderade: Hur kan svensk skola utvecklas ? Vad har hänt? När jag jämför detta med det nu föreliggande förslaget till skollag skulle jag vilja säga att väldigt mycket är samma. På många punkter finns en klar överensstämmelse. På många punkter kan jag ställa mig bakom förslaget. Men det finns väldigt mycket som gör det tyvärr nödvändigt att jag tillsammans med Socialdemokraterna och yrkar avslag. Det gäller just de saker som jag nämnde. Timplan skrivs det ingenting om. Det talas mer om disciplin och regler än om framtidstro. Det här med detaljreglering går vidare. Vi får nästan mejl från både kommunala och fristående gymnasieskolor som är mycket oroade över den pedagogiska friheten på gymnasiet med de lokala varianterna. Vi ser att kvarsittning, som jag debatterade med utbildningsministern om i medier, finns fortfarande kvar. har Alliansen till och med hittat på försittning; man tycker inte att det räcker med kvarsittning. De betygsliknande omdömena har blivit ännu mer betygsliknande. När jag läser förslaget frågar jag mig: Var är framtidstanken? Vi vet att den svenska skolan är duktig internationellt sett på kreativitet, på initiativförmåga. När vi i utbildningsutskottet var i mötte vi en svensk gäststudent vid som förklarade skillnaden mellan svenska studenter och japanska. Han upplevde att japanska studenter vid universiteten hade samma självständighet som gymnasieeleverna har i . Det gav mig ett bestående intryck. Det säger någonting om det som jag menar att vi som förtroendevalda är skyldiga att göra: att vidareutveckla svensk skola, inte snäva in. Det är precis där min kritik är starkast när det gäller det här förslaget. Det finns för mycket insnävningar, för mycket detaljregleringar. Det är som om alliansregeringen inte litar på våra skolor, inte litar på våra lärare, inte litar på våra elever. I stället ska vi reglera, reglera och reglera. Jag tycker inte att det är framtidsinriktat. Jag tycker inte att det är liberalt. Jag tycker inte att det passar i vårt skolsystem. Vad vi vill ha och jag tror mig kunna prata också för mina rödgröna kamrater är kunskap. Vi vill ha kreativitet. Vi vill ha utveckling. Vi vill ha framtid. Vi vill ha en möjligheternas skola. Det klarar man genom kompetensutveckling, genom uppföljning, genom att ge pedagogisk frihet, genom att ge lika villkor till fristående och kommunala skolor och inte detaljreglera. får jag mejl även från som säger att de i princip kan acceptera den föreslagna skollagen, men det är för mycket detaljregleringar. Det är om den ena fasta momssatsen hit och den andra administrativa momssatsen dit. Det blir för mycket detaljer. De som har sysslat med målstyrning vet att detaljer är förödande. Då förstör man ledarskapsförmågorna i dessa skolor, och det gäller både kommunala skolor och friskolor. Vad händer i stället? Jo, vi får i den här skollagen en uppräkning av de återvändsgränder som alliansregeringen har beslutat om . Det handlar om tidiga val i klass 6. Det handlar om att göra det svårare respektive nästan omöjligt att göra om tidiga val i gymnasiet där uppdelningen alla når inte högskolekompetensen leder till att man blir bunden av sina tidigare val. Det handlar om komvux. Vi får mejl från handikappförbunden som uppmärksammat att det här med stöd bara berättigar till stöd till godkänd men inte bättre. Det handlar också om att man till exempel utan vidare kan ge betygsliknande omdömen till sexåringar i förskoleklassen. Det är sådana saker som cementerar tidiga val. Omdömen om ordning och reda och uppförande är sådant som jag inte förknippar med svensk skola. Om vi vill skapa en framtid måste vi skapa möjligheter. Tyvärr saknas möjligheterna alltför mycket i detta förslag till skollag. Tyvärr verkar det som att partier som kallar sig liberala, frihetliga och allt möjligt inte tycker att man ska ge människor ansvar. 41 (): Det är en historisk dag när vi ska diskutera den nya skollagen. Det var ett tag sedan sist; 1985 kom den senaste skollagen på plats. Mycket har hänt . Mycket har hänt i svensk skola. Mycket har hänt i omvärlden. Mycket har hänt i det svenska samhället. Det är hög tid, och det finns ett stort behov av en lag som är anpassad efter dagens verklighet. tillsattes en parlamentarisk utredning för att ta fram ett förslag till ny skollag. , alltså , överlämnade utredningen ett förslag till den dåvarande socialdemokratiska regeringen. Men där, på , tog det tvärstopp. Socialdemokraterna fumlade hit och dit och fram och tillbaka. Två ministrar försökte lägga en ny lag på bord, men ingen av dem klarade detta. Först lade dåvarande minister förslaget i byrålådan. Sedan försökte förhandla med , för som en del socialdemokrater sade till oss: Vänsterpartisterna kunde man ju inte ha med i diskussionen. Sedan sprack även detta, och förslaget försvann ned i byrålådan igen. Det var alltså ett totalt misslyckande för den förra röda regeringen. Svensk skola fick fortsatt ha en föråldrad skollag som dessutom var lagad och lappad till tusen. Det är bara att konstatera att intresset för skolan och intresset för att ge bra, aktuella verktyg till lärare och doktorer inte har varit vänstersidans högsta prioritet. Dess värre verkar det inte vara det nu heller. Skolan och dess elever och lärare har alltså fått vänta på en ny aktuell lag på grund av vänsterns tidigare misslyckanden. Att då, som vänsterkartellen gör , avstyrka hela det nya förslaget till skollag är förbluffande. Det är makalöst, tycker jag. Man vill hellre stoppa ned den i byrålådan igen och börja utreda det ena efter det andra. Hur kan man missunna lärare aktuella och kraftfulla verktyg? Och hur kan man missunna svenska elever rättigheter att lyckas? Det är, som sagt, förbluffande, fru talman.