prot · GX0981 · 2010-03-03 00:00:00 — Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 102 s, 80 m, 21 c, 21 fp, 19 kd, 15 mp, 1 - För res. : 19 v Frånvarande: 28 s, 16 m, 8 c, 7 fp, 5 kd, 3 v, 4 mp 16 § (forts. från 13 §) Vissa säkerhetspolitiska frågor (forts. UU11) 126 () replik: Vi ska försöka knyta an till det anförande som hölls och den debatt som fördes före voteringen. Debatten handlar om nedrustningsfrågor, och Vissa säkerhetspolitiska frågor är titeln på det betänkande vi ska behandla. Vi har lyssnat på som från majoritetens sida har redogjort för regeringens inställning i dessa frågor. Det har funnits en beskrivning i anförandet. Dess värre har det som vi har befarat, och det är bakgrunden till skrivandet av vår reservation inte framkommit några förslag. Jag är också väl medveten om att utrikesministern och statsministern befinner sig i , men det är inte för att man har förberett stora initiativ när det gäller nedrustning. Tvärtom är det för att man har försatt i frostiga relationer i förhållande till . Jag skulle gärna vilja fråga om han kan redovisa någonting som undkommit denna kammare och oss i utskottet så här långt, nämligen om regeringens företrädare statsministern och utrikesministern i sin portfölj bär med sig några initiativ till . 127 () replik: Jag kan säga såhär: Den grundläggande frågan är om regeringen har varit aktiv på nedrustningsområdet eller inte, och där redovisade jag i mitt anförande ett antal punkter och exempel som jag tycker visar på att vi har en regering och en utrikesminister som sätter nedrustningsfrågorna högt, har en hög trovärdighet och som världen faktiskt är beredd att lyssna på. Jag lyfte fram exemplet att vi har ett möte mellan statsministern, utrikesministern och den ryska statsledningen där man bland annat kommer att diskutera nedrustningsfrågorna. Det är heller ingen hemlighet att den svenske utrikesministern tillsammans med den polske utrikesministern i en artikel har föreslagit att vi ska få en kontrollregim. Jag nämnde detta i mitt anförande också vad gäller de taktiska kärnvapnen. Det är en av de frågor där vi känner att har någonting att tillföra. har även fört in nya exempel på initiativ i den internationella debatten. Exakt vad som kommer upp i diskussionerna i känner jag inte till. Det får vi helt enkelt höra med statsministern och utrikesministern efter mötet. 128 () replik: Min erfarenhet och bild av hur nedrustningsarbetet går till är att det krävs gott förberedelsearbete. Det ska vara väl förankrat. Det är inte ett område där man kan kasta ut förslag vid bordet. Vi har vetat att konferensen om nedrustning ska äga rum . Vi har påpekat detta. Vi har drivit på för att det ska komma initiativ. får vi veta att det har skett en utrikes resa de sker ganska ofta med företrädare för regeringen. Däremot har vi ännu inte sett något konkret initiativ. Vi har fått hänvisning till någon debattartikel, och det är intressant och bra att sådana skrivs. Jag konstaterar att inga initiativ finns att redovisa. Dessutom har jag noterat att ingenting har redovisats beträffande anslutning till och ratificering av klusterkonventionen, som är en del av Osloprocessen. Finns det någon reflexion som från majoriteten skulle kunna göra när det gäller relationerna med Nato och synen på kärnvapen samt den moderata synen på anslutning till Nato? Har kärnvapen någon del i den diskussionen? 129 () replik: Självklart krävs det ett gott förarbete och en förankring. Det var därför jag lyfte fram de fem exemplen som undantag, det vill säga initiativ som regeringen har tagit utöver det fortlöpande, pågående arbetet i internationella organisationer och inte minst inom ramen för FN-arbetet för att verka för nedrustning i världen. Det är där det grundläggande förberedelsearbetet görs. Jag förstår inte synpunkt att man inte kan skriva artiklar och ta initiativ på det sättet. Jag tycker tvärtom att det är ett utmärkt sätt att i den internationella debatten ta initiativ och ge förslag på nya frågor som vi behöver möta och ta tag i för att nå målet att avskaffa massförstörelsevapen och kärnvapen. När det gäller klustervapnen är det ingen hemlighet att det är en fråga som har diskuterats . Efter moget övervägande från svensk sida, både under den förra och den nuvarande regeringen, har nu skrivit under Osloprocessen och arbetar med en skyndsam ratificering. Jag vill dock understryka att det finns ett parallellt spår när det gäller klustervapen, de så kallade CCW-förhandlingarna. Det är där jag tror att vi måste få framgång, för länderna i den processen innehar upp emot av de klustervapen som finns och som tyvärr också används i världen. Då talar vi inte om små länder utan om stora länder som , och . De står än så länge utanför Osloprocessen. Jag tror att det vore viktigt att vi var aktiva också där, satt tillsammans med Osloprocessen för att komma till rätta med detta. 130 HANS () replik: Jag får erkänna att även om jag är oppositionspolitiker och vänsterpartist inser jag att en svensk regering aldrig kommer att kunna göra allt. Den kommer inte alltid att kunna prioritera alla delar. På något sätt skulle det ha känts lite ärligare om man från den borgerliga sidan hade erkänt hur det var, att man inte har prioriterat frågorna om massförstörelsevapen och nedrustning . Det hade känts lite ärligare. Det vi nu har hört känns lite pinsamt, och jag tror att de utanför vårt lands gränser som lyssnar på debatten instämmer i det. Nog kommer när han slutar som utrikesminister att bli hågkommen för många olika saker men knappast för sitt brinnande engagemang i nedrustningsfrågor. Vad kan man av borgerligt styre vaska fram? En debattartikel i och ett tal av där han nämner ordet massförstörelsevapen i en utrikespolitisk deklaration. Det är ärligt talat inte mycket att hänga i julgranen, och framför allt är det ingen grund för att kunna stå här och hävda att dessa frågor varit prioriterade . Vi från oppositionen har presenterat en gemensam överenskommelse. Det gjorde vi på i . Då presenterade vi en lång rad förslag på hur vi, om vi får makten , ska öka tempot i nedrustningsarbetet. Vi har sagt att vi kommer att ge möjlighet för NPT att få ett sekretariat i . Vi har sagt att vi kommer att ratificera konventionen om klustervapen. Vi har sagt att vi kommer att jobba internationellt bland annat för en konvention som skyddar från militarisering och kärnvapen under . Jag vill fråga : När ska de blåblå ge besked till väljarna om sin nedrustningspolitik för de kommande fyra åren? Eller ska vi bara hålla utkik efter blogg? 131 () replik: Jag kan rekommendera att följa blogg. Det står en hel del intressant där. Jag vill återigen vara tydlig med att det jag lyfte fram i mitt anförande var det som låg utöver det fortlöpande arbetet med att verka för nedrustning, något som gör konsekvent , i FN och i andra internationella organ. Jag förstår inte att man tycker att det är en liten sak att skriva en artikel tillsammans med en företrädare för ett annat land om att ta nya steg framåt för att ta tag i en av de stora utmaningarna, nämligen de taktiska kärnvapnen. Inte heller förstår jag hur man kan raljera över att det bara är en obetydlig debattartikel. Jag tycker att det är ett utmärkt exempel på hur genom att samarbeta med andra, inte minst med andra EU-länder, kan ta viktiga initiativ också på nedrustningsområdet. Jag vill därför fråga : Hur hade detta gått med eller som utrikesminister? Hur hade ni kunnat skriva en artikel i dessa frågor tillsammans med till exempel ett annat EU-lands utrikesminister när det är en klubb som ni över huvud taget inte vill tillhöra? Ni vill inte använda EU, det kanske viktigaste verktyget vi har, för att nå en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik. Hur ska ni i det rödgröna laget använda EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik när ni inte vill ha någon gemensam utrikes- och säkerhetspolitik för Europeiska unionen? Vad är det för verktyg ni då har? Det blir plakat, det blir demonstrationer och det blir att ställer sig offside. Jag tycker att vi har mycket på fötterna när det gäller vårt fortlöpande arbete. Jag har lyft fram ett antal viktiga och bra initiativ som visar att vi faktiskt tillför nya saker till den internationella debatten om nedrustning. Visst kan man göra mer, och visst kan man prioritera mer. har under denna regering prioriterat EU-arbetet och sett till att nu tillhör EU:s inre kärna och därmed har en starkare röst inte bara i utan också i världen. Hur ska lösa det? Vad säger ni om EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik? Ställer sig nu bakom ambitionen att ha en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik för alla EU:s länder? 132 HANS () replik: Jag tycker att efter debatten ska gå och läsa på grundläggande fakta om hur man för en riksdagsdebatt. Det fungerar nämligen så att man går upp i talarstolen och håller ett anförande. Om sedan någon från oppositionen begär replik svarar man på de frågor man har fått. Jag ställde en fråga under mina . hade möjlighet att besvara den frågan. Han tog inte vara på den möjligheten. har han på sig att svara på frågan när de blåblå ska ge besked till folk om sin nedrustningspolitik för de kommande fyra åren. Låt mig kort säga något om EU-politiken. Våra partiledare och språkrör i det rödgröna samarbetet har i en rad debattartiklar presenterat delar av vår gemensamma EU-politik. Vi har en överenskommelse från med delar som även handlar om EU. Jag kan säga att vi har konstruktiva och öppna diskussioner och återkommer före valet även i EU-frågorna. gav mig tips om att följa blogg. Jag kan säga att jag noggrant följer blogg. Om man vill få några besked om den blå utrikespolitiken är det nämligen där man ska titta, inte komma och ställa frågor i kammaren till de borgerliga ledamöterna. har vi lärt oss att vi inte har så mycket att hämta där. Jag skulle vilja använda de sista sekunderna av min repliktid till att ställa ytterligare en fråga. Jag tror att kan hantera två frågor under samma tvåminutersreplik. Man skriver nämligen från majoritetens sida att man önskar en värld utan alla former av massförstörelsevapen, det vill säga även biologiska och kemiska massförstörelsevapen. Vi hörde tidigare säga att de blå vill ha en värld utan kärnvapen. Därför skulle jag vilja fråga : Hur ofta har man lyft frågan om behovet av kärnvapennedrustning med och ? Det är två regimer som den nuvarande borgerliga regeringen har goda relationer med. Hur har man under den gångna mandatperioden påtalat vikten av att dessa två kärnvapenmakter avvecklar sina kärnvapen? Har man gjort det över huvud taget? 133 () replik: Jag ska verkligen försöka svara på dina frågor, . Då kan vi börja med frågan om när alliansarbetsgruppen presenterar sina förslag. Svaret på frågan är att vi sitter , precis som ni gör, med ett antal arbetsgrupper för att fram till valet presentera vad vi tänker göra under nästkommande mandatperiod. Det är inget konstigt med det. Vi kommer att återkomma med besked även i denna fråga före valet. Men den viktiga skillnaden är att vi bedrivit en gemensam allianspolitik inom utrikes- och säkerhetspolitiken under de gångna tre och ett halvt åren. Det är ett tecken på att vi klarar av att komma överens. När hade och Socialdemokraterna en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik i regeringsställning? (HANS (): Vi har aldrig suttit i regeringsställning.) Nej, aldrig suttit i regeringsställning, och då är det bra om ni kommer med några fler tydliga besked. Vi välkomnar det. Vi visar vår förmåga att leverera en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik , och vi kommer att komma med tydliga besked inför nästa mandatperiod före valet. Den andra frågan om exakt vad den har gjort i relation till andra länder är egentligen inte riktad till mig utan till regeringen. Där föreslår jag faktiskt att riktar den frågan till exempel till utrikesministern i en interpellation. Jag tror att gärna kommer till och svarar på den frågan, precis som han brukar svara på frågor om svensk utrikes- och säkerhetspolitik. Jag är övertygad om att den här regeringen har goda resultat att visa även på nedrustningsområdet. Jag har i mitt anförande visat på att vi utöver det fortlöpande arbetet gör ett antal konkreta insatser för att driva de här frågorna vidare. Jag är övertygad om att vi inom alliansen kommer att hitta sätt att göra det även under nästa mandatperiod efter höstens val . 134 (): Det här är ett betänkande om vissa säkerhetspolitiska frågor. Det är ett motionsbetänkande. Som framgått av den tidigare debatten är det inte hela säkerhetspolitiken som avhandlas utan mer en följd av motioner. I många fall har motionerna fått ett förenklat svar med hänvisning till att utskottet och kammaren i andra sammanhang haft att diskutera säkerhetspolitiken i särskild ordning. Ett av de områden som är särskilt värt att uppmärksamma är det som handlar om hur vi når en värld fri från massförstörelsevapen, ett av de allvarligaste hoten mot internationell fred och säkerhet alldeles klart. Kärnvapenstaterna har ett mycket stort ansvar att följa det avtal om icke-spridning som träffades 1970. Det finns ett ansvar för oss alla att uppmana de stater som inte skrivit under avtalet att göra så. Det finns fortfarande länder som inte skrivit under. Likaså är det illa när det avtal som föreligger urholkas av att länder som skrivit under agerar i strid med avtalet och att vi inte har klarat av att komma till rätta med det. Vi har sett provsprängningar i . Vi ser hur frågan om kärnvapen och eventuella möjligheter för att skaffa kärnvapen ständigt är högt på agendan. Därför är det så oerhört angeläget att en översynskonferens som ska hållas i vår når framsteg. Det är bra att regeringen har varit tydlig på det här området. Man arbetar för att stärka avtalet. Vi måste hitta vägar för att komma till rätta med framställningen av klyvbart material. Det handlar om provstopp, det handlar om uppföljning, muskler och möjligheter. Men, fru talman, det handlar också om det som är icke-statligt. Det finns ett perspektiv på spridning av massförstörelsevapen som rör andra grupper, inte stater. Det är en av de mest oroande tendenser som vi naturligtvis måste följa och försöka komma till rätta med. Jag besökte i och hörde alldeles tydligt de farhågor man hyser med tanke på det klyvbara material som är på villovägar, det klyvbara material som man inte känner till förrän det dyker upp i tull eller på annat ställe och visar sig vara stulet. Det är någonting som kan komma att få allvarliga konsekvenser, inte minst kopplat till de nya former av inre konflikter i olika länder som vi ser. En användning av massförstörelsevapen i en eller annan form inom länder kan få förödande regionala konsekvenser. Vi har, fru talman, sett allvarliga exempel på hur förtryckarregimer skrupulöst använt sig av till exempel kemiska och biologiska vapen för att behålla sin makt och slå ned oliktänkande. En viktig del inför den överenskommelse som jag hoppas att vi kan träffa i vår är naturligtvis det avtal som och förhandlar om. Det är välkommet att man har öppnat en ny dialog, men det måste leda till resultat. Här har EU ett ansvar att vara med och arbeta för att nå framgång i den delen. Inte minst är det viktigt att EU på olika sätt bidrar till att klä av vår kontinent de taktiska kärnvapen som finns hos oss. Det är ett av de förslag som fanns i . Jag kan bara konstatera jag förstår att det har varit uppe till diskussion och också framgår av reservationen att flera av de förslagen i allra högsta grad är viktiga i den process som väntar. Avslutningsvis bara kort om klustervapen. Precis som vi sagt från denna kammare tidigare är det oerhört viktigt att vi når fram till ratifikation av det avtal som har träffats och som har skrivit under. har naturligtvis en skyldighet att arbeta också i bredare sammanhang för att nå framgång med att avveckla klustervapnen, som har så förödande mänskliga konsekvenser. Men det är viktigt och centralt, som vi konstaterat tidigare, att självt går före. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet UU11. 135 () replik: Jag har lyssnat på anförande. Hon representerar regeringsunderlaget och även , och jag vill ställa henne samma fråga som jag tidigare ställde till , en moderat ledamot. Vill på något sätt reflektera över hur och hon ser på relationen mellan kärnvapen, Nato och det svenska medlemskapet? Jag uppfattade att var ganska nöjd med att inte har ställt sig bakom Osloprocessen fullt ut. Det kan jag tycka är förvånande, eller också får hon gärna korrigera mig och tala om på vilket sätt och när det ska ske att vi till fullo ställer oss bakom arbetet mot dessa förfärliga klustervapen och tar ansvar för att de elimineras så långt som vi kan påverka. Jag ser inte att den ena processen utesluter den andra. Jag har erfarenhet från arbetet med att utrota och förbjuda landminorna. Det var parallella processer. Sammantaget ledde de till ett väldigt gott resultat för de länder som ställde sig bakom processerna och för ett land som som har avskaffat dem, slutat att tillverka, tillhandahålla och exportera dem. Det är mina frågor inledningsvis till . 136 () replik: Den första frågan om relationen mellan kärnvapen, Nato och medlemskap i har jag lite svårt att reflektera över här. Ett Natomedlemskap är inte aktuellt. Men utgångspunkten är inte att det finns kärnvapenstater i Nato. Vi har kärnvapenstater inom ramen för EU. Vi har taktiska kärnvapen på vår kontinent. Från vår sida, fru talman, är det naturligtvis centralt att vi arbetar för att avveckla alla kärnvapen. Vi har ett tydligt mål: en kärnvapenfri värld. Det gäller oavsett i vilken skepnad de uppträder. Angående Osloprocessen måste det vara så, fru talman, att jag pratade väldigt tyst. Uppenbarligen hörde inte när jag avslutade mitt inlägg med att peka på värdet och vikten av att vi ratificerar och går före, men inte stannar där. Vi ska inte sitta nöjda, utan ska också arbeta i FN för att nå bredare än vad Osloprocessen har nått så här långt. Precis som när det gällde vår kamp för att få ett stopp för landminorna, där var oerhört aktivt, är vi aktiva för att få en ratifikation av denna konvention, som vi faktiskt har undertecknat. Jag hoppas att jag har svarat på några av frågor i alla fall. 137 () replik: Vi har hört lite vaga utfästelser och anföranden kring att man också tycker att det är viktigt att Osloprocessen flyttas framåt och att ansluter sig. Men de facto ser vi så här långt att inte har ratificerat detta. Vi har inte givit kraft åt den här processen. Vi har tidigare hört i kammaren att man pekat på andra processer och att Osloprocessen kanske ändå inte kan vara ett alternativ. Det ökar frågetecknen. Vad vill ni i majoriteten egentligen, och på vilket sätt driver de här frågorna i kammaren? Är det någonting som ska vänta till nästa mandatperiod och som ska komma i något slags uppgörelse? Vi rödgröna har lämnat besked. Vi är i opposition, och jag tycker ändå inte att vi behöver lämna besked på det sätt man måste göra om man sitter i regeringsställning med ansvaret. Det är glädjande att det finns ett sådant intresse för hur vi vill forma en framtida utrikes- och säkerhetspolitik, och vi lämnar besked. Men det känns väldigt märkligt när en majoritet som sitter i regeringsställning inte har besked i ganska uppenbara frågor som inte är nya för denna kammare och som absolut inte är nya för ledamöter i utrikesutskottet. Jag känner mig också lite förvånad över att är helt främmande för den debatt som handlar om att relatera frågan om Natomedlemskap till kärnvapenfrågan. Det är inte det huvudargument som vi har för att vilja stå utanför Nato. Men vi kan inte ställa oss utanför diskussionen och vara främmande för synsättet att Nato också är en kärnvapenunion och att det inte underlättar i nedrustningsprocessen. Det har traditionellt varit ett stort engagemang från fredsrörelsen och inte minst kvinnorörelsen utifrån det synsättet . Det borde vara bekant med, men jag konstaterar att så inte är fallet. 138 () replik: Det är spännande. Jag har läst den rödgröna svampens förslag till utrikes- och säkerhetspolitik. Det som var mest spännande där, fru talman, var det som inte nämndes, det som är de heta frågorna i debatten. Var står man i Afghanistanfrågan? Hur ser man på EU-medlemskapet? Den typen av frågor, som är vitala för vår utrikes- och säkerhetspolitik, var helt frånvarande i detta aktstycke. Jag tror att jag har nämnt det tidigare: Osloprocessen är avslutad såtillvida att konventionen har trätt i kraft. Tillräckligt många stater har tack och lov ratificerat den. Jag hade från min utgångspunkt önskat att vi hade varit där. Men vi kommer att vara där inom en inte alltför avlägsen framtid. Det är min bestämda övertygelse. Jag förstår och noterar återigen att Socialdemokraterna, måhända inspirerade av Vänstern och , har en våldsam rädsla för Nato. Men argumenten borde man väl åtminstone söka på lite andra grunder än dem som använder. Nato är inte något annat än vad dess medlemsstater är. Det gäller vårt grannland , som ofta brukar lyftas fram i den rödgröna retoriken som en föregångare. Det gäller också våra EU-kamrater, fru talman, våra medlemsländer i EU. Oavsett i vilken organisation man befinner sig tycker jag att det är viktigt att vi från svensk sida och i den här kammaren åtminstone kommer det att vara så från min sida verkar för att avveckla kärnvapen genom att få en hållbar nedrustningsregim med hållbara muskler för att komma till rätta med den uppluckring som har skett . 139 (): Vi har att debattera utrikesutskottets betänkande nr 11, Vissa säkerhetspolitiska frågor. Betänkandet behandlar en rad motioner från den allmänna motionstiden de senaste tre riksmötena. I huvudsak handlar det om övergripande säkerhetsfrågor, internationella insatser och arbetet mot massförstörelsevapen. Det var förmiddag när stridsflyg syntes i skyn över staden i . Vita papper släpptes ned från luften, men det var inga fredsinviter som fladdrade ned över staden. Papperen mätte vindarnas riktning inför det som komma skulle. Halabja bombarderades sedan med fem olika sorters stridsmedel, däribland senapsgas och nervgas. dödades 5 000 människor. De sjönk till marken med öppna ögon och munnar efter att ha andats in gaserna. De dog mitt uppe i dagens göromål. åkte jag till Halabja och träffade , som överlevde massakern. Efter attacken tvingades hon genomföra fem ögonoperationer och många fler operationer för skadorna på kroppen. , senare, skriver läkarna ut 15 sprutor med starka doser för att hon ska kunna andas. Diktatorns biologiska brygd har förstört hennes hals och andningsvägar för resten av hennes liv. förlorade nio familjemedlemmar i gasattacken mot Halabja. Hennes gamla son Woria överlevde, men har drabbats av personlighetsstörningar och ständig ångest. Arbetet för en värld fri från massförstörelsevapen, kärnvapen och biologiska stridsmedel är något som angår oss alla. Om denna sorts vapen används sker det med fruktansvärda konsekvenser för människor, allra oftast mot civila och oftast också långt värre än när vanliga konventionella vapen används, inte bara för dem som lever utan också för kommande generationer. Det är därför av yttersta vikt att deltar aktivt i det globala arbetet, inte bara för nedrustning utan också för säkerhet, demokrati och mänskliga rättigheter. Vi har flera verktyg till buds för detta, inte minst FN, vårt medlemskap i , olika initiativ vi har undertecknat och är aktiva i, diplomati och våra fredsbevarande insatser. Precis som nämnde här tidigare gör också mycket på detta område. Det finns ett antal stater som förfogar över atomvapen. Det är viktigt att vi inte är naiva när vi talar om detta faktum. Den avgörande frågan är inte om eller när och ska avskaffa sina kärnvapen, utan hur vi ska hantera stater som och . Det är en väsentlig skillnad på en fungerande demokrati och en totalitär diktatur. Den fråga vi alla bör ställa oss är: Vad händer om världens farligaste regimer får tillgång till världens farligaste vapen?