prot · GX09107 · 2010-04-21 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2009/10:322 Till Interpellation 2009/10:322 Sysselsättningsgraden av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. () Enligt uppdrag 2009/10:324 Till Interpellation 2009/10:324 Konjunkturbedömningar av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. () Enligt uppdrag 2009/10:330 Till Interpellation 2009/10:330 Ökade inkomstklyftor av () Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresor och inbokade engagemang. () Enligt uppdrag 3 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositioner 2009/10:192 till civilutskottet /10:203 till försvarsutskottet /10:204 till civilutskottet /10:215 till justitieutskottet Motioner 2009/10:Sf13 till socialförsäkringsutskottet /10:MJ7MJ9 till miljö- och jordbruksutskottet 4 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2009/10:AU9 betänkande 2009/10:SoU17 5 § Likviditetsmatchning för säkerställda obligationer efter konkurs Föredrogs finansutskottets betänkande 2009/10:FiU34 Likviditetsmatchning för säkerställda obligationer efter konkurs (prop. 2009/10:132). Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 14 §.) 6 § Migration och asylpolitik Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2009/10:SfU14 Migration och asylpolitik. 1 (): Att människor rör sig över gränserna är ingenting nytt. Människans längtan efter ett bättre liv för sig själv och sina barn är grundläggande för ens överlevnad och utveckling. För några handlar det om att hitta kärleken i ett annat land, att få ett bra jobb, och där är flytten i grunden frivillig och positiv för alla parter. Men för den som bestämmer sig för att fly för sitt liv, bryta upp och söka en i ett främmande land är beslutet inte lätt, och för många inte ens möjligt. Att tvingas lämna sitt hem, sitt arbete, sin familj och sina vänner och företa en riskfylld resa till ett land man inte känner till med ett språk man inte behärskar och där man kanske inte ens får stanna är inte lätt. flyr undan kriget i , där hans bröder dödats i stridigheter i , och med fruktan för sitt liv söker han skydd i vårt land. , vars far försökte gifta bort henne med en kusin när hon var och som i stället ville välja kärleken, flydde därför till . För , som har två barn, , i sitt hemland men som bor i en källare i där hon tar hand om andras barn och städar för att få ihop pengar att skicka hem så att hennes barn får en bättre framtid, hade ett liv med sin familj, sina vänner och en framtid i sitt hemland varit det bästa. Men fattigdom, förtryck och förföljelser tvingade henne att göra ett annat val. Vi hör om konflikter i världen som drabbar många människor, som kriget i och i , oroligheterna i och förtrycket i . Godtyckliga avrättningar, massmord, tortyr och våldtäkter är en del av människors vardag. För de flesta finns det inga andra alternativ än att de blir flyktingar i sitt eget land eller hamnar i flyktingläger i fattiga gränsländer. Få har möjlighet att ta sig till , och för de personer som gör den farliga resan växer nu murarna allt högre. Inom Europeiska unionen genomförs nu en rad åtgärder för att nå en gemensam asyl- och flyktingpolitik. För de människor som kommer till och söker är det viktigt att få samma bemötande, ha samma rättigheter och samma skyldigheter oavsett i vilket land de söker asyl. Det är viktigt att fler länder i tar sitt ansvar och att harmoniseringen leder till ett mer rättssäkert och mer öppet system som värnar asylrätten och mänskliga rättigheter. Men vi ser hur främlingsfientliga krafter i vill annorlunda. Vi ser att de direktiv och förslag som diskuteras och beslutas inom Europeiska unionen går i mer restriktiv riktning. Vi anser att det är en utveckling måste motsätta sig. Det får inte vara , , och som sätter den politiska dagordningen i EU när det gäller asyl- och flyktingpolitiken, men det är deras förslag som vinner gehör. Jag vill här lyfta frågan om vikten av att utveckla och förbättra Dublinförordningen i syfte att skydda familjers sammanhållning, garantera rättssäkerheten och värna de mänskliga rättigheterna. Det är ett direktiv som ser rätt bra ut men som, om länder som , och och andra får besluta, säkerligen kommer att försämras. måste verkligen motsätta sig en försämring. Det har skett en förskjutning av asyl- och flyktingpolitiken i under dessa , en utveckling som vi socialdemokrater är oroade över. Den går mot en mer restriktiv hållning där alltmer ansvar läggs på individen. Vi är överens med och om att det behövs förändringar för att EU:s och asyl- och flyktingpolitik ska vila på värderingar om alla människors lika värde, att människor som kommer hit ska få ett bra bemötande, en rättssäker prövning och ett mottagande där alla är med och tar ansvar. Vi har ett bra samarbete, och vi har i detta betänkande en rad gemensamma reservationer om hur vi vill förbättra asyl- och flyktingpolitiken om vi vinner valet . Vi socialdemokrater har tillsammans med och lyft frågan rörande de tolkningar som gjorts av migrationsdomstolarna och Migrationsöverdomstolen när det gäller några av de begrepp som utgör en viktig grund för att människor ska få skydd i vårt land. Begreppet väpnad konflikt tolkas annorlunda, det vill säga mer restriktivt, än den praxis som varit, och det blir svårare för människor som flyr undan krig och konflikter i hemlandet att få stanna. Vi anser att det är nödvändigt att regeringen tar initiativ till en översyn för att bredda detta begrepp så att det överensstämmer med de intentioner som vi lagstiftare hade när den nya instans- och processordningen infördes. Vår kritik ligger i linje med den internationellt accepterade folkrättsliga innebörden av begreppet. Det är beklagligt att regeringen inte tagit någon som helst hänsyn till den kritik som bland annat framförts av , vars uppdrag är just att tolka och informera om den internationella humanitära rätten. Inför riksdagsbehandlingen av den nya utlänningslagen fanns en diskussion vad gäller borttagandet av begreppet humanitära skäl och införandet av det mer juridiska begreppet synnerligen ömmande omständigheter. I utredningen Den nya migrationsprocessen påtalas att här kan det finnas en skillnad mellan lagstiftning och förarbeten vad gäller begreppet synnerligen ömmande omständigheter. Det är av största vikt att här bredda begreppet för att de som exempelvis lider av svåra sjukdomar ska få möjlighet att stanna. Vi välkomnar den kartläggning som regeringen nu har aviserat men hade önskat att migrationsministern inte bara tillsätter utredningar utan också tar initiativ till förändringar och förbättringar. Barn väljer inte sina föräldrar eller den situation de befinner sig i. Barnets bästa ska vara vägledande vid beslut som rör barn. är ett av många länder som skrivit under , och det förpliktar. är historiskt unik och slår fast att varje enskilt barn har vissa bestämda rättigheter som ingen stat, ingen regering, inget politiskt parti har rätt att sätta sig över. Den utsatthet som asylsökande barn befinner sig i kräver att deras behov särskilt uppmärksammas i asylprocessen. Vi måste bli bättre på att se till att de barn som far illa, ibland i dubbel bemärkelse, får den hjälp och det stöd som gör att de får möjlighet att just få vara barn. Det gäller barn till asylsökande föräldrar som upplevt traumatiska händelser i hemlandet, som mår väldigt dåligt och som inte orkar ta hand om sina barn. Det gäller också barn till kvinnor som har gift sig med svenska män där mamman blir hårt förnedrad och förtryckt och där ibland barnen blir utsatta för övergrepp. bor i , är och väger . Hon är allvarligt sjuk men ska utvisas tillsammans med sin mamma och sina syskon till . Hon får välling genom en slang i väldigt små doser, men trots den lilla mängden har hon svårt att behålla näringen. Läget är mycket kritiskt. Barnens rätt måste få en starkare ställning i utlänningslagen med utgångspunkt från . borde inte skickas hem till . En annan utsatt grupp är kvinnor som kan utsättas för hemska kränkningar i sitt hemland, ibland just för att de är kvinnor. Polis eller militär som använder gruppvåldtäkter, ibland inför barn och man, för att visa sin makt ger förtrycket ett vedervärdigt ansikte. Systematiska våldtäkter blir alltmer vanliga i konflikter, med vittnesmål bland annat från och . För dessa kvinnor som kommer till och söker asyl är det svårt att berätta om sina traumatiska upplevelser. De skäms och vågar kanske inte berätta inför en manlig handläggare eller inför tolken som är landsman vad som har hänt. Kvinnor och män kan ha olika motiv till att lämna sina hemländer, och kvinnor ska ha rätt till en egen prövning av skälen för uppehållstillstånd. Men det behövs kunskap och utbildning för att det ska bli så också i verkligheten. Det finns risker med de asylärenden som avgörs efter väldigt och där kvinnan inte fått möjlighet att ta steget och våga berätta om det hon varit med om. Kvinnor som utsatts för våldtäkt eller annan förnedrande handling har ofta svårt att framlägga sina skäl, och ofta kommer de fram väldigt sent i processen. Den socialdemokratiska regeringen beslutade under förra mandatperioden om en utvidgning av flyktingbegreppet till att omfatta även förföljelse på grund av kön. Det är nu viktigt att det efterlevs också i verkligheten. Det handlar om sådana praktiska detaljer som att den sökande erbjuds att välja ett kvinnligt offentligt biträde, får berätta utan att maken är närvarande eller får möjlighet att ha en kvinnlig tolk. Enstaka missar beträffande sådana saker kan få förödande konsekvenser. Därför anser vi att det behöver genomföras en snar utvärdering av tillämpningen av den nya lagbestämmelsen om förföljelse på grund av kön så att kvinnors asylskäl tas på allvar. Samma sak gäller flyktingstatus vid förföljelse på grund av sexuell läggning. Homosexuella utsätts i vissa länder för förföljelse, kränkning och tortyr bara för att de råkar älska någon av samma kön. Även här är det svårt att berätta om de problem och de traumatiska upplevelser man varit med om, och ofta kommer det också fram sent i processen. Även här vill vi ha en översyn så att lagstiftningen stämmer överens med tillämpningen, så att människor får friheten att vara sig själva och älska den man vill och inte skickas tillbaka till förföljelse, förnedring och förtryck. Avslutningsvis utgår vi socialdemokrater alltid från våra grundläggande värderingar när vi formar vår politik. Med alla människors lika värde i grunden vill vi förändra samhället så att alla ska ha samma möjligheter i livet och friheten att själv aktivt välja sina vägar, oavsett hur mycket pengar ens föräldrar har, vilket land man kommer ifrån, vilken religion man utövar, om man är man eller kvinna eller om man råkar älska någon av samma kön. Genom politiken och genom reformer är vi övertygade om att vi tillsammans kan skapa ett mer jämställt och jämlikt samhälle i och i världen. Internationell solidaritet handlar om att våga stå upp mot de orättvisor som sker också över nationsgränser och att stå på de svagas sida. I stället är det marknaden som bestämmer. Det leder till att de starkaste, de som har mest pengar, profiterar på andra. Vi ser hur migranter blir hänsynslöst utnyttjade av skrupelfria arbetsgivare som bara har företagets vinst för ögonen. Vi ser hur kvinnor och barn säljs som varor på en tyvärr alltmer växande sexmarknad. Vi ser hur västvärlden profiterar på fattiga länder, exempelvis genom att fiska på deras vatten. Vi ser hur västvärlden bygger högre murar runt sina nationsgränser för att hindra människor från att ta sig hit och söka asyl, en mänsklig rättighet som de har. Jag tror att en rättvis värld är möjlig. Jag tror att alla vinner på minskade klyftor. Men då behövs en annan politik och en rödgrön regering efter valet . 2 (): Det knackade på en dörr i en av förorter . Utanför dörren stod ett par poliser som letade efter gömda papperslösa flyktingar. När jag reste mig ur soffan, för det var på min dörr det knackade, visste jag inte vem som stod utanför. Jag visste inte att jag just den kvällen skulle få besök av poliser som letade efter papperslösa och gömda flyktingar. Poliserna agerade korrekt och mycket trevligt. Men frågan väcktes ändå i mitt huvud: Varför satsar vi resurser på att jaga människor vilkas enda egentliga brott är att de inte kan återvända till sina hemländer? Jag ska inte av hänsyn till de personer som berörs gå närmare in på detaljerna kring detta, men det väckte också en annan fråga hos mig: Vem är det som knackar på dörrarna i andra länder? Vem är det som knackar på dörrarna i ? Regimen knackar på dörrarna hos oppositionella, studenter, fackföreningsledare, intellektuella, kvinnoaktivister. De som har modet att stå upp mot regimens förtryck och för sina politiska åsikter, som talar fast man vill att de ska vara tysta och kräver politisk förändring, får besök, riskerar fängslande, förnedring och tortyr. Vem knackar på dörren i ett land som ? Kanske är det paramilitära grupper tätt knutna till regimen som letar efter fackföreningsaktivister som vågat stå upp för de fackliga och de mänskliga rättigheterna, för den politiska, ekonomiska och sociala dimensionen av demokrati. Och vem är det som knackar på dörrarna i ? Kanske är det där ockupationstrupper som knackar på dörren för att leta efter påstådda motståndsmän. Kanske är det en lokal krigsherres hejdukar som knackar på dörren för att leta efter människor som helt enkelt misshagar just denne krigsherre. Ja, det är många människor som lever i otrygga och ovissa situationer. Därför har vi i bred internationell förståelse och gemenskap tagit fram FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Och artikel 14 beskriver hur man borde bemöta den som flyr undan förföljelse och förtryck. Där står: har rätt att i andra länder söka och åtnjuta från förföljelse. Det är så det borde vara. Det är så vi har sagt att det ska vara. Vi har skrivit under en förpliktelse om att se till att det är så det ska bli. Ändå möter människor på flykt från , från , från och från många andra länder i världen en helt annan verklighet när de söker skydd, när de söker sig till EU eller för att få denna från förföljelse. Till att börja med möter de svårigheten att få söka asyl, svårigheten att över huvud taget ta sig in på EU:s territorium, därför att man nu bygger upp en gemensam gränsövervakningsbyrå som kallas Frontex vars huvudsakliga syfte är att hålla människor utanför EU. EU-kommissionärens tjänstemän har öppet sagt att den som inte befinner sig på EU:s territorium har inte rätt att söka asyl. Just därför innebär Frontex en kortslutning av asylrätten. När man hindrar människor från att ta sig till EU och över huvud taget få rätten att söka asyl river man hela den överenskommelse som så många länder har undertecknat om rätten till från förföljelse. Ett annat exempel är det transportörsansvar som land efter land har tagit på sig som sitt. Det handlar om att människor i praktiken inte ens får en biljett till ett annat land, därför att flygbolaget eller rederiet är oroligt för att man ska behöva betala återresan och i vissa fall till och med böter om en person inte befinns ha de handlingar som krävs i enlighet med de ganska strikta krav som ställs i EU:s medlemsstater. Vi måste väl ändå säga något om Dublinförordningen som är det tredje exemplet på hur EU just nu bygger murarna runt sina egna stater högre. Principen om första asylland innebär i praktiken att och andra länder avvisar människor tillbaka till länder där det inte finns tillräckliga mottagningsförhållanden. Man hänvisar dem till att bo i hangarer i läger utan rimliga sanitära villkor och utan den rättssäkerhet som alla som söker asyl har rätt att kräva. Principen om första asylland har blivit något helt annat, nämligen principen om att vi ska försöka undvika att pröva människor för asyl om vi kan. Den principen måste förändras. Även flyktingpolitik behöver i grunden förändras. Vi hörde tidigare talare beskriva hur absurd situationen är när det gäller väpnad konflikt. Samtliga partier i denna kammare var överens om en tolkning av gällande utlänningslag på den här punkten och andra. Men när det gäller väpnad konflikt har den misstolkats och förvridits av verkställande myndigheter till att bli något helt annat än vad lagstiftaren hade som intention. Då vore det märkligt om vi inte tog vårt lagstiftande ansvar att förändra så att lagen åtminstone motsvarar det vi avsåg från början. Då skulle människor inte avvisas till krigets på det sätt som sker. Då skulle människor inte kunna sändas tillbaka till delar av och så som sker. Vi kan också se hur tolkningen av det som kallas synnerligen ömmande omständigheter ett mycket litet nålsöga är mycket hård och restriktiv. Jag tror att vi i denna kammare har en majoritet för att säga att detta inte är hållbart. Än så länge försöker göra vad de kan för att hålla emot en förändring, men jag tror att vi om inte alltför kommer att få se en förändring av den hårda praxis som denna lagstiftning har inneburit. Jag tror inte att en enda person i denna kammare, samtliga inräknade, tycker att det är rimligt att apatiska barn utvisas. Jag vill inte tro det. Jag vägrar tro det. Låt mig också säga något om kvinnors särskilda asylskäl. Vi vet att kvinnors politiska aktivitet av naturliga skäl kan se annorlunda ut än mäns. Eftersom den praxis som utgår från utlänningslagstiftningen, både i och internationellt, bygger på mannen som politisk varelse och norm ser man inte de särskilda asylskäl kvinnor ofta kan ha. Det är bra med utbildning och diskussioner om förbättringar, men vi måste också se till att vi får en praxis som motsvarar den lag där vi också på denna punkt lyckades nå full samstämmighet i kammaren. Detsamma gäller i någon utsträckning också hbt-flyktingar. Det är inte rimligt att människor, vilket fortfarande sker, avvisas till andra länder med hänvisningen: Jo, det går bra att leva i det land du kommer från om du inte öppet visar din kärlek. Det är i sig en kränkning av de mänskliga rättigheterna och rätten att få visa sin kärlek till sin partner, till sin nästa. Den här flyktingpolitiken gör att människor tvingas leva som gömda och papperslösa inte för att det är ett liv som är trevligt i största allmänhet utan för att man inte har något alternativ när det som erbjuds är att återvända till ett land där man riskerar förföljelse, förtryck och kanske också tortyr. Därför lever tusentals papperslösa mitt ibland oss . En del av vår välfärd bygger på deras arbete. Som papperslös lever man utanför de sociala trygghetssystem som vi andra tar för självklara. Det är inte i längden ett hållbart samhälle när man bygger parallella samhällen för dem som har rättigheter och dem som inte har det. Vi måste se till att de grundläggande mänskliga rättigheterna omfattar alla. Det gäller rätten för papperslösa barn att gå i skola. Det räcker inte med en utredning. Det gäller rätten till vård på lika villkor och till bästa möjliga hälsa för alla. Det gäller rättigheter på arbetsmarknaden som vi från oppositionen gemensamt kräver. Ytterst gäller det också möjligheten att få prövas för att få stanna i på riktigt. Vi står inför en valrörelse. Den är vi nog många som ser fram emot, säkert av lite olika skäl. Jag ser framför mig en valrörelse som kanske kommer att se annorlunda ut än den gjorde förra gången. Då hade vi en allians, ohelig om man så vill, mellan fem partier, , , , och , som krävde en förändrad politik. Mot det stod de historiskt, och möjligen också med historiska ambitioner, största partierna som varit regeringspartier i olika skeden av utveckling. Denna allians är i allt väsentligt bruten, och jag vill vara tydlig med att vi är besvikna på , . Vi ser hur de lagt sig alltför platt för den moderata flyktingpolitiken. Man skulle kunna gå så långt som att gratulera till ett väl utfört hantverk i att få med sig de mindre borgerliga partierna om det inte vore för att vi vet att det har varit ganska tuffa interna diskussioner i regeringen. Många företrädare för de mindre partierna har trots allt försökt förändra politiken i rätt riktning, även om de inte har nått så långt som de själva eller vi hade förväntat. Jag kommer därför, herr talman, att ställa ärligt menade och uppriktiga frågor som , och kanske kan svara på. Tycker ni att svensk asylpolitik, flyktingpolitik, ser bra ut som den är ? Om inte, hur skulle ni vilja att den förändrades? Vill ni gå i en mer restriktiv riktning eller vill ni ge rätten till asyl en större tyngd så att fler människor får sin rätt till från förföljelse uppfylld? Det går bra att svara i inläggen, så slipper vi kanske replikskiften. Men annars kan ni lugnt räkna med sådana. Jag ser fram emot att formulera en gemensam rödgrön flykting- och asylpolitik. Den kommer inte att bli precis som politik; det vore väl lite väl mycket begärt. Även om vi och är överens om mycket är det lite väl mycket begärt att våra två partier ska få precis som vi vill i varje enskild fråga. Det är inte ens av demokratiska skäl helt rimligt. Ser man till dagens betänkande såväl som till det betänkande som kammaren hade att ta ställning till vid ungefär kan man se en rad olika gemensamma förslag från , och . Det är en del av grunden för en gemensam politik. Jag vill dock gärna peka på en sak till som jag tror behöver vara utgångspunkten. sade följande i Ekots lördagsintervju: Jag kan känna en stor skam över hur delar av den egna rörelsen kom att resonera. Det är ett kapitel av svensk flykting- och integrationspolitik som jag inte är stolt över och som jag också har anledning att dra slutsatser av och aldrig hamna i igen. Menar man att barns bästa alltid måste komma först kan man inte hantera frågan som det kom att bli . På frågan vad det var hon kände skam över svarade hon bland annat: Att det fanns resonemang om att det var för att undvika främlingsfientliga krafter som det var så viktigt att vara hård och fast. Det känner jag en skam över. Denna insikt är på åtminstone två sätt helt avgörande. Den ger möjlighet för Socialdemokraterna att ompröva och förnya sin asyl- och flyktingpolitik. Den slår också fast att man inte bekämpar främlingsfientlighet genom att gå den till mötes. Det är en helt avgörande insikt. I ärlighetens namn, herr talman, vet vi ännu inte vad resultatet blir när vi nu går mot en valrörelse. Något parti kanske åker ut. Något parti kanske kommer in. Men i de här frågorna kommer sådana saker inte att avgöra vilken riktning politiken tar. Vi ser att i vår omvärld har politiken tagit en helt annan riktning än vad många av oss skulle önska en riktning mot mer restriktivitet, hårdare tag och misstänkliggörande av asylsökande. Oavsett om det är regeringar som står till höger eller vänster har detta de facto skett. Jag vill bara påminna om att den stora tragedin inte är de främlingsfientliga partiernas brutalitet utan de etablerade partiernas medlöperi. Det är på oss här inne det hänger om ska få en mer restriktiv eller mindre restriktiv politik. Ingen annan utanför denna kammare ska kunna ha rätt att sätta dagordningen för vad vi tycker är riktiga och rimliga politiska prioriteringar. Man kan inte skylla på en utmaning från någon annan och på allmänna opinionsströmningar i största allmänhet illa bekräftade vetenskapligt för att förändra den politik som vi traditionellt har försökt bedriva. Avslutningsvis kommer jag inte att yrka på något. Ni behöver inte vara oroliga för att jag missar det den här gången. Det har yrkats och kommer att yrkas på ett antal gemensamma reservationer. Jag instämmer förstås i samtliga som vi har inlämnat. Jag vill ändå avsluta med att säga att i världens ögon bär ett ansvar.