prot · GY0935 · 2010-12-15 00:00:00 — Det är helt enkelt en sanning. I det här betänkandet behandlas ett antal motioner som föranlett ett antal reservationer. Jag står självklart bakom samtliga socialdemokratiska reservationer, men av tidsskäl väljer jag här att yrka bifall till reservationerna 2 och 5. 202 (MP): I miljö- och jordbruksutskottets betänkande om utgiftsområde 23 redovisas en uppföljning av ekologisk produktion och offentlig konsumtion. Uppföljningen har bland annat inriktats på kartläggning av statliga insatser dels för den ekologiska produktionen, dels för den offentliga konsumtionen av ekologiska livsmedel. Målet för den ekologiska produktionen har uppnåtts för vissa livsmedel. Och så långt är allt väl. Däremot nås inte målet om certifierad jordbruksmark, inte heller den offentliga sektorns mål om ekologisk livsmedelsproduktion. Det här tycker vi i är otillfredsställande och vill självfallet se att det utstakade målet uppnås. Jag tycker att det är bra att föreslås få fortlöpande information om utvecklingen av den ekologiska produktionen och den offentliga sektorns konsumtion av ekologiska livsmedel. Efterfrågan på ekologiska livsmedel ökar stadigt, och den ekologiska maten når många olika konsumentgrupper. Även den certifierade ekologiska svenska produktionen ökar, men är inte i takt med marknadens ökande efterfrågan. Behovet täcks till stor del av import. Enligt LRF:s beräkning 2009 går bönder i stället miste om i form av utebliven försäljning av produkter till merpris och i form av uteblivna miljöersättningar. Utvecklingen av ekologisk konsumtion och produktion drivs av en ökad efterfrågan både på lantbrukets produkter och på åtgärder i produktionen som leder till ökad hållbarhet och bra djuromsorg. Den ekologiska produktionen kan minska lantbrukets klimatpåverkan och bidra till lösningar för en hållbar utveckling av lantbruket i stort. Dessa bidrag är för konsumenten mervärden och starka argument för valet av ekologiska livsmedel. De nationella målen för ekologisk konsumtion och produktion har varit mycket värdefulla för att skapa inspiration, acceptans och för att undanröja hinder för utvecklingen. Hur går vi då vidare? är en mötesplats för alla som vill verka för utveckling av ekologisk produktion och har sin hemvist inom , . har redovisat en rapport där man föreslår mål för de kommande tre åren. Målet för offentlig sektor är att inriktningsmålet ska uppnås . Målet för produktionen är en fördubbling jämfört med av antalet lantbrukare som har ställt om produktionen. Det här är försiktiga mål som jag ställer mig bakom, även om jag hellre ser en snabbare utveckling av den ekologiska produktionen. En viktig orsak till att så kraftigt stöder det ekologiska lantbruket är dess stora anpassning till ekosystemets villkor. Det ger stora möjligheter att uppnå de nationella miljömålen. Låt mig bara peka på några: Begränsad klimatpåverkan Giftfri miljö Ingen övergödning Grundvatten av god kvalitet Biologisk mångfald Det är för oss viktigt att vi har ett uthålligt lantbruk med minimal miljöpåverkan. Det erbjuder inte dagens konventionella lantbruk. Vår vision är ett svenskt lantbruk som är helt omlagt till ekologiskt. Ekologiskt lantbruk visar vägen för det konventionella. Djurskyddet har under den borgerliga regeringen utsatts för en nedmontering av sällan skådat slag. Bland det första som hände var att lades ned och djurskyddsfrågorna flyttades till , där de återigen prioriterades ned. flyttades den lokala djurskyddstillsynen från kommunerna till länsstyrelserna, utan att tillräckliga resurser skickades med, som den föreskrivna tillsynsintervallen och avgiftsfinansieringen av tillsynen avskaffades. Vi menar att myndighetsorganisationen för djurskyddet behöver stärkas så att djurens intressen inte kommer på undantag när de kommer i konflikt med andra intressen eller prioriteras ned när resurser styrs över till annan verksamhet. Däremot tror vi inte att djurskyddet vinner på ständiga omorganisationer. Därför föreslår vi inte en ny djurskyddsmyndighet. I stället förespråkar vi en mindre förändring genom en djuretisk ombudsman. Denne ska då verka för en god etisk grund, utvärdera djurskyddskontroller, ta fram artkarakteristika, göra årliga djuretiska revisioner och ge djuretiska råd. ska då fortsatt ha ansvar för att verka för ett gott djurskydd, fungera som en central kontrollmyndighet och anslå medel till djurskyddsfrämjande forskning. Vi menar också, herr talman, att den regionala djurskyddskontrollen behöver mer resurser, såväl genom tillskott från staten som genom avgiftsfinansiering. För att inte tillskotten ska hamna på andra verksamheter inom länsstyrelserna behöver också reglerna för minimiintervall återinföras så att länsstyrelserna får tydliga djurskyddsmål att leva upp till. En annan fråga som jag vill ta upp är åkermarken och arealen som minskar, och det ser vi som mycket oroande. Respekt för tidigare generationers slit och respekt för kommande generationers möjlighet att föda sig gör att ingen , annat än i undantagsfall, ska kunna tas ur produktion. Det borde åtminstone vara utgångspunkten vid samhällets behov av mark för expansion. En komplicerande faktor kring nyttjandet av är att det inte finns något enskilt intresse som bevakar åkermarkens bevarande. Det långsiktiga livsviktiga värdet av åkermarken väger mycket lätt när det i det kortsiktiga perspektivet finns stora ekonomiska vinster att hämta i exploateringen av åkermarken. Här behövs en möjlighet att ge exempelvis och länsstyrelserna ett sådant ansvar. Vi anser att behöver ses över så att skyddet för stärks. Jag noterade med tillfredsställelse att inledde ett tidigare anförande med att han ser åkermarken som ett riksintresse. som behovet ökar av som naturresurs ökar dess värre också exploateringen av den. Allvarligast är det förstås när det blir de allra bördigaste och mest högavkastande jordarna som exploateras, och det är ju inte så ovanligt då många av våra större städer ligger just i slättbygderna. En omställning till ett mer hållbart framtida samhälle kommer att innebära att behöver tas i bruk, dels för att kunna producera behövlig mängd livsmedel, dels för att odla energigrödor och därigenom kunna bryta oljeberoendet. I den här intressekonflikten är det ingen tvekan om var vi i står. är det inga problem, eftersom vi genom att importera livsmedel utnyttjar andra länders . Vi anser inte att det är ett uthålligt system. Det är inte heller rättfärdigt i en värld där människor svälter. Dagens lantbruk bygger på obegränsad tillgång på billig energi, energi som är fossil och därmed ändlig. Vi börjar kunna se den punkt där efterfrågan överstiger tillgången, den så kallade peak oil, och priset på energi kommer att nå oanade höjder. Vi tycker därför att det är rimligt att närmare studera konsekvenserna av en betydligt kraftigare reduktion av fossilenergianvändningen för jordbruksproduktionen och livsmedelsförsörjningen. Vårt begränsade klot ska föda en allt större befolkning. Och situationen för världens jordbruk präglas av ett tilltagande beroende av ändlig fossil energi, framför allt för framställning av konstgödselkväve. Jordens förråd av fosfor är också begränsat. Som jag tidigare berörde tas prima ur produktion till växande städer och vägbyggen, inte bara i . Globalt är brist på vatten till bevattning och risk för försaltning något som begränsar produktionen. Och som om inte det vore nog drabbas stora arealer jordbruksmark av ett allt häftigare och nyckfullare väder. Jag kan väl säga och översvämningarna där och torkan i så förstår vi vad det handlar om. Att förlita sig på att då ska täcka sitt behov av livsmedel genom import är minst sagt riskabelt. Vi anser därför att det behövs en utredning om livsmedelssäkerhet och livsmedelsförsörjning i ett långsiktigt perspektiv. Slutligen, herr talman, vill jag beröra användningen av konstgödsel som har många negativa miljökonsekvenser. Framför allt gäller det konstgödselns innehåll av kväve men även fosfor och dess förorening av kadmium. Att, som regeringen gjort, ta bort beskattningen av kväve och kadmium är inte bara att falla undan för lobbygruppers tryck utan även en direkt miljöskadlig åtgärd. Det är väl känt att tungmetallen kadmium ackumuleras i människokroppen och ger skadeverkningar på framför allt njurarna. Det är obegripligt att regeringen tar bort beskattningen på kadmium. Vill man verkligen stimulera till ökad användning? På åkrar läggs det ut ca kväve. För att framställa detta kväve krävs motsvarande en supertanker olja, som alltså läggs ut på våra åkrar . Det är inte ett uthålligt lantbruk. Förutom enorma utsläpp av koldioxid vid produktion sker också stora utsläpp av lustgas, både vid tillverkning och vid användande. Lustgas är som bekant en mycket växthusgas som dessutom är det enskilt viktigaste ämnet bakom nedbrytningen av ozonskiktet. Dessutom orsakar kvävegasavgångar försurning av mark och vatten. Att tillföra så här stora mängder i omloppet i det ekologiska systemet medför övergödning av våra vattendrag, sjöar och hav. Vi tycker att det var en bra modell att avgiften för konstgödsel gick tillbaka till lantbruksnäringen, bland annat för att finansiera miljöåtgärder i jordbruket. Skatten fick alltså en dubbelt positiv miljöeffekt. Givetvis står jag bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 7. I detta anförande instämde (MP) och (V). 203 (V): Det är ett mycket viktigt ärende som vi diskuterar nu . Det handlar om hur vi ska producera det vi äter. Vi vet att livsmedelsproduktionen leder till stora miljökonsekvenser för klimatet genom övergödning, utsläpp av kemikalier och så vidare. måste vi ju äta för att bli mätta och för att överleva. Det är en självklarhet. Vi vill också att landsbygden ska leva. Men det gäller att fatta rätt beslut. Det gäller att göra rätt avvägningar. Personligen tror jag att det finns en extremt stor potential inom det här området. Vi kan se till att vi får en mycket mer levande landsbygd än vad vi har . Då pratar jag inte bara om att vi bör ha en strategi för hur vi ska producera livsmedel på det mest hållbara sättet, utan jag pratar också om hur vi kan satsa mer på förnybar energi, till exempel biogas från jordbruket, hur vi kan bygga ut vindkraften, hur vi kan satsa på lantbruksturism och så vidare. Ett annat viktigt område som vi har diskuterat är hur vi ska kunna stimulera den ekologiska produktionen. Och jag tycker att , som talade här tidigare, talade väldigt bra och med mycket fakta om de stora problemen med exempelvis konstgödsel och kadmium. Därför tycker jag att det är viktigt att vi har nationella mål för produktionen av ekologiska livsmedel. Det är trist och smått sorgligt att konstatera att vårt mål att av den svenska jordbruksmarken ska användas för ekologisk produktion inte kommer att uppnås. Vi nådde bara till . Jag tycker att den regering som vi har inte har fattat besluten för att stimulera den ekologiska produktionen. Det är precis samma sak som med målet att av den offentliga upphandlingen av mat ska gå till ekologiska produkter. Inte heller det målet har nåtts på långa vägar. Och har man en regering som drar in det öronmärkta stödet till den ekologiska produktionen blir det självklart mycket svårare att uppnå de här målen. Har vi en regering som avskaffar skatten på handelsgödsel blir det självklart mycket svårare för de ekologiska producenterna. Hela deras idé är ju att de inte använder konstgödsel och att de inte bedriver storskaligt kemikaliejordbruk. Jag nämnde tidigare att vi måste äta men att det är viktigt att fatta beslut om att producera livsmedel på det mest hållbara sättet. Man brukar tala om biffen, bilen och bostaden när man talar om hushållens utsläpp av växthusgaser. Bilens utsläpp talar vi ofta om. Bostädernas utsläpp talar vi också om, att vi ska ha lågenergibelysning, att vi ska isolera bättre och så vidare. Biffen, det vill säga köttindustrin, är vi dock ganska rädda för att beröra. vet vi att köttindustrin står för nästan en femtedel av världens totala utsläpp av växthusgaser. Visste ni att av jordbruksmark används för att producera foder till djur och inte till att producera livsmedel direkt till människor? Vi importerar ungefär soja från inte för att föda vegetarianer utan kossor, grisar och kycklingar. Visste ni att EU lägger ned miljarder kronor på att subventionera köttindustrin? Man har bland annat direkta marknadsföringsbidrag som ska få konsumenterna att äta mer kött. Jag menar att detta står i strid med vad man borde göra. Vi borde hjälpa människor att äta mer vegetarisk mat så att vi äter på ett mer hållbart sätt. har motionerat om en minskad köttproduktion. Det handlar inte om att vi vill skriva människor på näsan vad de ska äta och inte äta, utan på samma sätt som vi vidtar åtgärder för att minska bilismen och utsläppen från våra hushåll vill vi underlätta för svenskarna att äta mer vegetariskt. Vi vill avskaffa EU:s köttsubventioner, vill stimulera mer upphandling av vegetarisk mat i den offentliga upphandlingen och vi vill ha informationskampanjer. Vi vill ha ett nationellt mål om minskad köttkonsumtion på . Just nu ökar köttkonsumtionen i och runt om i världen, och det är inte hållbart. Från kött är steget inte så långt till djur, för djur dödas ju när man producerar kött. sade tidigare att det har varit en förlorad mandatperiod för djuren, och det stämmer. Pälsdjuren är fortfarande instängda i minimala burar trots att vi har fått forskarrapport på forskarrapport och rapporter från som visar att dessa djur inte föds upp på ett sätt som är i linje med den svenska djurskyddslagen som stipulerar att djuren ska ha rätt till ett naturligt beteende. Regeringen omorganiserade hela djurkontrollsystemet, vilket ledde till ett totalt kaos. Man tillsköt inte de ekonomiska medel som behövdes. När man fördelade pengarna till länsstyrelserna fördelade man dem efter hur många människor det bor i varje område, så blev stora vinnare, och inte efter hur stora djurbesättningarna var. Man tog bort avgiftsfinansieringsmöjligheten som tidigare gjorde att inspektionssystemet var delvis självfinansierat. Man tog också bort , vilket innebär att det är mycket svårare att bedriva ett aktivt djurskyddsarbete. Vi rödgröna driver att det ska finnas en djuretisk ombudsman. Vi vill även fördubbla antalet djurinspektioner och förbjuda pälsdjursuppfödningen bara för att ta några konkreta exempel. Jag vill här yrka bifall till reservation 3 som tar upp just dessa saker. Det här är ett område som styrs mycket av EU. Mycket av finansieringen på det areella området, på jordbruksområdet, kommer direkt från EU. Det är svårt för oss i att direkt påverka denna politik. Ett område som upprör mig är subventionerna till en ökad export av jordbruksprodukter från EU, exportbidragen. Vi har haft en samsyn från höger till vänster om att exportbidragen ska avskaffas. ska verka för att dessa exportbidrag ska bort. Trots detta har den vid åtminstone fem tillfällen röstat för höjda exportbidrag i de förvaltningskommittéer som fattar beslut om detta. Det är upprörande. röstar nej varenda gång; de är konsekventa med vad de säger i talarstolar och till folket. har däremot röstat för höjningar . Jag undrar varför vi har gjort det. Vi har ju minister här som säkert kan svara på den saken. Vi från har väckt en motion om att vid varje givet tillfälle ska rösta emot höjningar av exportbidragen. Vi vill förvissa oss om att detta inte ska ske igen. 204 (M): Jag yrkar bifall till utskottets förslag i detta budgetbetänkande. Jag vill påstå att det kanske är det viktigaste betänkandet för oss alla, för det handlar om livsmedel och alltså människors möjlighet till överlevnad. Jag vill bara poängtera det inledningsvis. Utöver budgetområdet handlar det också om de motioner som vi från utskottets sida har lagt in i betänkandet. Jag påstår att det är en oändlig tur för de areella handlingarna att vi lever i ett land som har en stark budget. När andra länder måste göra drastiska nedskärningar det räcker inte med hyvlingar, utan man får med yxa hugga sig ned i budgetarna kan vi i göra satsningar. Det beror på att vi har en välskött ekonomi. Vi har tagit oss igenom en svår ekonomisk kris. Vi har haft val denna höst, och jag kan erinra om att om oppositionens politik hade fått lända till efterrättelse hade i detta läge förmodligen plöjt ned ett antal miljarder i industrin, och vi hade förmodligen ägt etcetera. Vi hade haft högre skatter. Vi hade haft fastighetsskatt, förmögenhetsskatt och lägre jobbskatteavdrag, vilket hade givit människor väsentligt mindre levnadsutrymme. Det hade lett till ett behov av ökat stöd från politiken, vilket i sin tur lett till ett högskattesamhälle som skapat den förbannelse det gör med en nedåtgående spiral. Detta har vi sluppit tack vare att alliansregeringen fick förnyat förtroende. Med oppositionen hade vi också fått tillbaka , nämligen att vi alltid ska gå före och ligga väsentligt före alla andra, vilket minskar konkurrenskraften. Vi skulle inte heller ha kunnat medverka och påverka i på samma sätt eftersom vi skulle ha talat om för alla hur de skulle göra. Det skulle ha gjort att blev marginaliserat. Låt mig erinra om vad Alliansens mål är på de areella näringarnas område. Det är ett dynamiskt och konkurrenskraftigt näringsliv i hela landet som präglas av öppenhet och mångfald. De gröna näringarna är miljö- och resurseffektiva och har en nyckelroll i energiproduktion. De gröna näringarna utmärks av omtanke, ansvarstagande och hög etik. Jag vill framhålla att detta är grundmodellen. Vi har inte sett något av motsvarande vision från oppositionen. Vi står inför ett stort antal utmaningar för att förverkliga dessa mål. Jag påstår att det svenska jordbruket är både rent och effektivt oavsett produktionsmetod. Miljöfrågorna genomsyrar den svenska livsmedelsproduktionen, och det börjar alltid nere hos lantbrukaren. Jag påstår att jordbruket har stor eget ansvar, inte bara med hjälp av de pekpinnar eller de regler som vi kommer med från politiken. Jag kan ta Greppa näringen som ett utmärkt exempel på där man tar ett stort eget ansvar och går igenom sin verksamhet för att därigenom minska behovet av insatsmedel. Alliansregeringen har varit starkt drivande när det gäller att skapa utformningen av de miljöersättningar som vi har i bland annat tvärvillkoren och landsbygdsutvecklingsprogrammet. Produktionssätten ska styras av konsumenternas efterfrågan och inte av politikens efterfrågan enligt vårt sätt att se. har vi en ökad efterfrågan på ekologisk produktion varför det finns utrymme för att öka på den sidan. Vi är alldeles övertygade om att en efterfrågestyrd produktion oavsett produktionsmetod bör ligga till grund. Den ska klara sig utan stöd . De svenska kraven på de areella näringarna skapar både ett mervärde och en merkostnad. Miljökrav och djurskyddskrav är dess värre inte något självklart för konsumenterna när de står i butiken. Vi står nu inför en förändring av den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2013. Det kommer nya stora utmaningar. Då gäller det för oss att kunna hävda den svenska marknadsanpassningslinjen så långt det är möjligt. För att leva upp till de mål som vi har ställt och för att skapa en större omställningsberedskap har vi många satsningar i budgeten. Det handlar bland annat om Matlandet . Det handlar också om en bättre rådgivning till de små livsmedelsföretagen. Det handlar om fortsatt stöd till småslakterierna och fortsatt satsning på vattenbruk. Det handlar om lokala nätverk för viltkött. Det handlar om ett konkurrenskraftspaket på . Det handlar om regelförenkling för skogen. Det handlar om regelförenkling för jordbruket. Det handlar om energieffektivisering för jordbruket. Det handlar om omställningspremier för att kunna byta fossilt bränsle till förnybart. Det handlar om åtgärder inom energiområdet. Det handlar om public private partnership för växtodling för att bättre kunna svara mot den förändring som klimatet innebär här i . Det handlar om skogsträdsförädling, och det handlar inte minst om djurskyddskontroll. Trots att flera har talat om hur miserabelt det är med djurskyddskontrollen finns det inte en enda krona mer från oppositionspartierna budget. Det är en ren plakatpolitik. Vi har, genom den förändring vi gjorde, sett till att det finns ett djurskydd i hela . Det gjorde det inte tidigare. Ett antal kommuner hade inte hade någon djurskyddstillsyn över huvud taget. Det träter man nu om. Vad vi gör i politiken kan inte undandra näringen deras ansvar för att effektivisera verksamheten. Ingen politik i världen kan ersätta det behov som näringen måste intensifiera och utveckla vidare. I utvecklingsarbetet kommer vi att skapa en ny myndighet för havs- och vattenmiljö. Det innebär att vi flyttar över den rena fiskeverksamheten till Landsbygdsdepartementet. Vi tror att det är bra att hålla samman alla areella näringar. Vi tror att det framför allt är bra för fisket. Vad är det oppositionen föreslår? Det är intressant att notera att av 17,9 miljarder vill man lägga 10 miljoner på ekologisk odling. Det är alltså mindre än en halv promille som man gör business av. Det är 10 miljoner som skiljer mellan budgetalternativen. Det är intressant att notera. Trots att man gör så stort nummer av den ekologiska odlingen är det 10 miljoner som ska rädda den. Tro det, den som vill. Man vill införa något som heter djuretisk ombudsman. Ombudsman är fint. Det är faktiskt lite förvånande. Om det är tillsynen som man framhåller som problemet tillsätter man en ombudsman som inte ska ha med tillsynen att göra. Jag får inte det att hänga ihop. Det tror jag inte att man får inom oppositionen heller. Det är också plakatpolitik utan realpolitisk koppling till verkligheten. Man vill avgiftsbelägga djurskyddskontrollen vilket ökar kostnaderna för jordbruket. Man vill återinföra handelsgödselskatten som har mycket liten betydelse för styrningen av användningen. Det vet alla. Det är också något plakatpolitiskt. Om det nu är så farligt att använda handelsgödsel som flera talare har sagt, varför föreslår ingen ett rent förbud? Det politiska modet saknas hos oppositionen. Det är återigen plakatpolitik. När det gäller reservationerna konstaterar jag att Socialdemokraterna vill dra en lans för planhushållning när det gäller skogsråvarans användning. Man tror inte på marknadskrafternas möjlighet att hantera den, utan politiken ska styra upp hur mycket som ska användas. Det är fantastiskt att notera. Dessutom vill man bromsa utvecklingen av veterinärorganisationernas marknadsanpassning. Man är återigen bakåtsträvande och motsträvig. Det handlar för övrigt om kilometerskatt, höjd bensinskatt och om kärnkraft. Allt har koppling till landsbygdsutveckling och landsbygdens möjlighet till överlevnad. Satsningen på glesbygden faller helt platt när man lägger ihop den politik som man står för. Kilometerskatten driver upp kostnaderna för transporter som är så oerhört viktiga för landsbygden eftersom många varor ska transporteras dit och därifrån. Bensinskatten drabbar främst hushållen. Vi som bor på landsbygden vet att man måste ha tillgång till bil. Det är inte bilen det är fel på. Vi ska naturligtvis satsa på rätt bränsle till bilen. Genom att höja bensinskatten försvårar man för familjer att fungera på landsbygden. Om man dessutom avvecklar kärnkraften skapar man obalans i elförsörjningen vilket driver upp priserna. Så många människor är sysselsatta i basnäringarna, inte minst i pappersindustrin, att det också blir ett direkt slag mot landsbygden. Man ska kunna bo och arbeta i hela . Vi värnar möjligheten att bo på landsbygden. Därför säger vi nej till vänsterpartiernas skattehöjning på bensin och diesel samt till införande av kilometerskatt och en nedmontering av kärnkraften. Hur ska oppositionen kunna garantera bönder och lantbruksföretag goda tillväxtmöjligheter med koldioxidskattehöjningar? Det är omöjligt att förena med en levande landsbygd. Vad vill ni egentligen med rovdjurspolitiken?