prot · GX0995 · 2010-03-25 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Redogörelse /10:NR1 till utrikesutskottet 3 § Nyemission i (publ) Föredrogs finansutskottets betänkande 2009/10:FiU35 Nyemission i (publ) (prop. 2009/10:121). 1 HANS (): SAS är största flygbolag med en marknadsposition om i de skandinaviska länderna. SAS har en problematisk ekonomisk situation. Stora förändringar och rationaliseringar har genomförts. Ytterligare omstruktureringar planeras. Vi anser att det är utomordentligt viktigt att få en tydlig bild av SAS finansiella status och SAS möjligheter att på ett framgångsrikt sätt hävda sig i en allt hårdare konkurrens. Vi ser även ett behov av att djupare analysera hur tillgängligheten i till strategiska flyglinjer, såväl internationella som nationella, påverkas av de omstruktureringar som sker på flygmarknaden. beslutade med stor majoritet att godkänna att regeringen deltog i den då aktuella nyemissionen i SAS till ett belopp om högst . och finansutskottet ville ha löpande information om utfallet av arbetet med den då aktuella affärsplanen och den effektivisering och kostnadsminskning som ingick i denna plan. Vi kan nu konstatera att någon information om utvecklingen i SAS inte har lämnats till vare sig från regeringens eller från bolagets sida. Vi finner detta mycket otillfredsställande, och anser att regeringen nu måste hålla informerad på ett väsentligt bättre sätt än vad som har varit fallet. Mot bakgrund av det till anförda yrkar jag bifall till våra reservationer i betänkandet. 2 (): beslutade att ge ett bemyndigande till regeringen att delta i en nyemission i på . För del innebar det att teckna aktier upp till ett belopp om högst . I samband med diskussionen om en nyemission presenterade styrelsen och ledningen för en ny strategisk inriktning och affärsplan. Den kom att kallas . Planen innehåller fem huvudområden, bland annat fokus på den nordiska hemmamarknaden, fokus på affärsresenärer och en ny effektiv organisation. Denna nya inriktning tillsammans med affärsplanen innehöll enligt regeringens bedömning nödvändiga åtgärder för att skapa förutsättningar för ett lönsamt SAS som kan ge en marknadsmässig avkastning till aktieägarna. Det var bakgrunden och regeringens bedömning i den proposition som förelades . hade möjlighet att yttra sig över regeringens proposition. En stor, överväldigande majoritet av utskottets ledamöter ansåg att det fanns goda förutsättningar för SAS att nå de uppsatta målen och att regeringen mot den bakgrunden borde delta i en nyemission i SAS. Det var bakgrunden till att sedan sade ja till regeringens proposition. Men näringsutskottet betonade också att regeringen fortlöpande skulle informera utskottet om utvecklingen i SAS och om utfallet av det fortlöpande arbetet med affärsplanen. Av detta blev det tyvärr ingenting. Det finns all anledning att kritisera regeringen för bristfällig information trots beslut. SAS har under hela detta årtionde haft en svår ekonomisk situation som delvis beror på hårdare konkurrens på världsmarknaden, energipriserna som har stuckit i väg och svårigheter att realisera de affärsidéer som man har haft. Mot den bakgrunden har SAS-ledningen vidtagit en rad åtgärder . Man har lagt ned flyglinjer. Man har sålt av plan, man har sålt av fastigheter och man har sagt upp personal. Trots det hamnade man 2009 i en situation där nyemission var den enda tänkbara lösningen för att man skulle kunna förverkliga denna affärsplan. Det är att visa bra ledaregenskaper att se möjligheterna i en svår situation. SAS gjorde det. Som ägare tog också regeringen det ansvaret och gjorde bedömningen att det här var trovärdigt. är vi i stort sett i samma situation. SAS förverkligar och jobbar fortlöpande med affärsplanen och har enligt sin egen och även regeringens bedömning kommit längre än vad man hade tänkt sig i tidsplanen. Dess värre räcker inte det arbete man gör. Man behöver ytterligare skärpa kostnaden inom SAS med 2 miljarder. Det innebär att man har ett besparingsprogram motsvarande . Det ska realiseras . Regeringen har gått igenom affärsplanen och gör bedömningen att det hela är trovärdigt. Man har diskuterat med sina partner i och och med andra delägare här i . Samtliga gör bedömningen att detta är trovärdigt. Mot den bakgrunden vill regeringen att ska besluta om ytterligare en nyemission på . Man tecknar alltså aktier motsvarande 1,1 miljard i . Man byter egentligen en tillgång mot en annan. Det finansiella sparandet påverkas inte; det är viktigt att komma ihåg det. Så långt, så bra. gör samma bedömning. Vi tror på det här. Vi gör det dessutom mot bakgrunden att samtliga fackliga organisationer ställer upp på det besparingsprogram som är ålagt, vilket är unikt i det här fallet. Men sedan kommer regeringen med ett förslag om att ge ett bemyndigande. Man vill ha ett bemyndigande att sälja ut SAS. Det säger nej till. Vi är konsekventa i den linjen. Vi säger nej till det därför att underlaget inte medger oss här i att fatta beslut på sådana grunder som ett sådant beslut borde vila på. Vad har SAS för strategiska utvecklingsmöjligheter i ett längre perspektiv? Hur ser den finansiella statusen ut i SAS om man tittar över en längre tidsperiod? Vilka näringspolitiska och regionalpolitiska konsekvenser får detta? Detta borde ha som underlag innan man fattar beslut om ett ytterligare bemyndigande. Det är rimligt att vi som folkvalda representanter för folk har ett underlag som vi kan känna oss trygga med och som vi förstår innebörden av innan vi fattar ett sådant beslut. Det här innebär givetvis inte att vi från är beredda att stoppa in miljard efter miljard i ett flygbolag om det inte finns några förutsättningar. Det innebär bara att vi vill ha mer underlag innan beslut fattas. Avslutningsvis, herr talman, vill jag säga att det är bekymmersamt när fattar beslut här i kammaren om att regeringen fortlöpande ska informera och näringsutskottet, och regeringen sedan så nonchalant åsidosätter det. Man kan börja fundera, herr talman, på vilken status riksdag egentligen har när man fattar beslut. Ur demokratisk synpunkt är jag djupt orolig över den utvecklingen. Det finns anledning att allvarligt kritisera regeringens bristande information till . Med de orden yrkar jag bifall till reservation nr 2 och 3. Jag står givetvis bakom också den andra reservationen som vi har. 3 PER (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationer nr 1 och nr 5. Det är stor skillnad mellan ord och handling. Det är en läxa som man bittert får erfara i den nationella politiken. Det är väldigt lätt att skriva vackra ståndpunkter i partiprogram, kongresstal och regeringsförklaringar. Men när besluten sedan ska fattas, när de här vackra orden ska omsättas i verkligheten är tyvärr alltför ofta intresset inte lika stort längre. Jag har tappat räkningen på hur jag härifrån talarstolen har hört borgerliga ledamöter säga att staten inte ska bedriva näringsverksamhet på konkurrensutsatta marknader. Vi får höra hur statliga subventioner snedvrider marknaden. Man pratar gärna om hur mycket mer effektiv marknaden skulle vara om det var privata företag i stället för statliga som fick sköta konkurrensutsatta verksamheter. Men när det verkligen är dags att förverkliga de här fagra orden sviker man idealen. Då röstar man för fortsatta subventioner och för ökad statlig inblandning på den privata marknaden. Man kan fråga sig om det är konstigt att förtroendet hos allmänheten för politiken vacklar när man beter sig på det viset. Och ingenstans är det här förhållningssättet tydligare än när det gäller SAS. Statens ägande i SAS är en relik från mellankrigstiden när flyget var framtiden och alla stater med ambitioner skulle ha egna flygbolag. Stater runt om i hela världen gick in med skattepengar för att snabbt få fram en ökning av flygtrafiken. Jag trodde att var förbi. Den borde i alla fall vara det vid det här laget. drivs den allra största delen av flygmarknaden av privata och konkurrensutsatta bolag. Jag försökte få en överblick över den svenska flygmarknaden och gick in på Internet för att söka efter hur många flygbolag som egentligen trafikerar den svenska flygmarknaden. Jag måste erkänna att jag inte lyckades. Jag tappade räkningen . Det var för många bolag för att man skulle kunna få en snabb överblick. Det är alltså uppenbart att den svenska flygmarknaden inte behöver statlig inblandning för att fungera. Regeringens hantering av SAS har kännetecknats av dålig hantering, undermåliga analyser och en allmän tvehågsenhet. Den här dåliga hanteringen kostar nu återigen skattebetalarna miljardbelopp. Miljarder av skattebetalarnas pengar pumpas in i SAS för att hålla bolaget flytande. Det är tråkigt att kunna konstatera att hade regeringen sålt SAS redan i början av mandatperioden, som föreslog, hade man kunnat få in en ganska stor summa pengar för sin andel av SAS. Som ett exempel kan man se att var börsvärdet av statens andel i SAS enligt regeringens egen redovisning. Men uppenbarligen tyckte inte regeringspartierna att det här var en tillräckligt stor summa för att man skulle vilja gå med på en försäljning. Jag skulle vilja säga att snålheten bedrog visheten vid det tillfället. På grund av regeringens beslut att inte då sätta upp SAS på försäljningslistan och gå vidare med en försäljning har skattebetalarna tvingats att först gå in med till SAS, och tänker man sätta in ytterligare 1,1 miljard. I stället för en potentiell intäkt på har regeringen påfört skattebetalarna förluster på nära 2 ½ miljard. Jag måste säga att det tynger mitt hjärta när jag tänker på vad skattebetalarna hade kunnat få för de pengarna i stället, vad de hade kunnat få för 2,5 miljarder om de inte hade fått stå för regeringens dåliga affärssinne. Det handlar om per svensk medborgare. Om vi i stället bara räknar dem som är i arbetsför ålder och betalar skatt är det närmare det dubbla. Man kan konstatera att det är en dyr flygresa som regeringen har bjudit svenska folket på. Om de här pengarna i stället till exempel hade satsats på att förbättra kommunernas ekonomi och ge dem möjligheter att anställa mer personal i omsorgen hade man kunnat få många tusen nya arbetstillfällen på plats. Hade pengarna investerats i nya järnvägsförbindelser skulle vi inte bara ha minskat transportsystemets klimatbelastning, utan vi hade också skapat uppskattningsvis 2 400 nya jobb i byggsektorn. Om vi hade satsat pengarna på ett klimatinvesteringsprogram för kommunerna hade vi i enlighet med tidigare erfarenheter kunna minska miljöutsläpp och klimatutsläpp med ungefär , och hade vi skapat massor av arbetstillfällen i miljötekniksektorn och i andra sektorer. I stället ser vi nu hur pengarna går till att täcka upp regeringens misstag. Det är sorgligt att se. har redan från början haft en mycket tydlig linje när det gäller statens ägande av SAS. När regeringen föreslog att man skulle ta bort SAS från försäljningslistan och inte ha SAS ute för försäljning sade vi nej. Vi föreslog att man skulle fortsätta med en försäljning av SAS. När propositionen om försäljning av statliga bolag kom upp på bord sade vi att vi tyckte att SAS skulle vara med på den listan. I många debatter som handlar om statligt ägande har vi sedan följt upp detta. Det har med andra ord funnits många tillfällen för regeringen att ändra uppfattning och fatta ett klokare beslut, men det har man inte gjort. I stället har man envist hållit fast vid att staten ska fortsätta att äga flygbolag. Resultatet av det blev att kom det ett förslag till om att man skulle satsa för att SAS inte skulle få en ännu värre ekonomisk situation än den man redan hade. Även då var motståndare till detta och röstade nej till det. Varningstecknen vid det tillfället var väldigt många. Jag skulle vilja citera vad anförde redan i den debatten: Den affärsplan som SAS har presenterat för att anpassa verksamheten till lägre efterfrågan säger många bedömare medför stora ekonomiska risker för aktieägarna. Det är alltså långtifrån säkert att SAS besparingsplaner kommer att lyckas. Risken finns därför att vi kommer att stå här igen med ett SAS som är i ekonomisk kris men med mindre i statskassan. Så här i efterhand kan jag konstatera att vi hade en onödigt optimistisk bild av läget. Det tog inte , utan det tog bara , innan SAS kom tillbaka och den borgerliga regeringen återigen föreslår att man ska gå in med miljardbelopp i SAS. Det har sagts att varje bortslösad skattekrona är en stöld från folket. Det är ord som jag tycker att man ska ta i beaktande när man nu fattar beslut i det här ärendet. Jag tycker att vi som politiker alltid bör minnas att vår uppgift är att vara ytterst försiktiga och varsamma med hur vi använder skattebetalarnas pengar. Därför är det också viktigt att vi inte låter staten ta på sig för stora affärsrisker om det inte finns väldigt starka skäl för detta. Vi kan inte se att de skälen finns. Vi står fast vid den ståndpunkt som vi har haft. Det är inte en bra affär för staten att vara ägare i ett flygbolag. Det är inte ett bra sätt att använda skattebetalarnas pengar. Vi i har oerhört svårt att se någon samhällsekonomisk eller samhällspolitisk nytta med att staten äger flygbolag. Som jag redan har varit inne på finns det ett stort antal privata flygbolag på marknaden som kan sköta flygtrafiken i och och även flygtrafiken från till resten av världen. Vi behöver inte investera i ett bibehållet flygande utan framför allt i förnybar energi, hållbara transportinfrastrukturer och energieffektiviseringar, och där skulle de här resurserna göra betydligt större nytta. Det är också lätt att konstatera att det här beslutet får miljökonsekvenser och klimatkonsekvenser. Det är inte bara i som det förs en diskussion om statligt ägande och statligt inflöde av kapital till flygbolagen. Runt om i världen diskuteras det hur man ska hålla en flygflotta och ett antal flygbolag med stora ekonomiska problem flytande. Ett beslut i riksdag om att gå in med ytterligare pengar till flygbranschen kommer att ge konsekvenser i andra länder. Även de länderna kommer att tvingas att gå in med skattepengar för att inte deras flygbolag ska slås ut av konkurrensen. Vi tycker att detta är ett tillfälle när regeringen verkligen borde tänka efter om det är den utvecklingen vi vill ha. Vill vi att halvtomma flygplan ska flyga runt omkring världen med skattepengar som stöd i stället för att vi satsar på en effektiv och konkurrensutsatt flygmarknad? Vi trodde att vi var överens med regeringspartierna om att man inte skulle ha subventioner och statlig inblandning i konkurrensutsatta marknader. Men det är med stor oro och stort bekymmer som jag ser att regeringspartierna inte heller nu tar det här beslutet och faktiskt ser till att inte fortsatt subventionera flygtrafiken. Flygresorna står enligt beräkningar för mellan av de totala klimatpåverkande utsläppen som den svenska befolkningen orsakar. Dessutom växer flygets utsläpp snabbt, och det är klart att med ökade statliga inflöden av pengar, fortsatta subventioner, kommer den utvecklingen inte att minska. Jag kan konstatera att står fast vid att den ansvarsfulla politiken är att sälja SAS och att inte fortsätta att pumpa in nya skattepengar i ett bolag som borde skötas på kommersiell basis. Vi anser att rent kommersiella aktörer ska sköta flygtrafiken på samma sätt som vi anser att busstrafiken sköts alldeles utmärkt av privata bolag. Vi yrkar därför återigen avslag på regeringens förslag om att delta i nyemissionen i SAS, och vi kan bara beklaga att den borgerliga regeringen inte själva har förstått och gjort rätt analys även i det här fallet. 4 (): Vi ska ta ställning till om ska vara med och ta sin andel av nyemissionen inom det publika aktiebolaget . Det är en emission som är villkorad bland annat tack vare den aktiva agerande i diskussionerna. Villkoren handlar om att de andra , och också ska teckna sina andelar. Det handlar om att det är villkorat med att man ska lösa ut ett antal refinansieringar av obligationslån och att man också slutför överenskommelserna med de fackliga organisationerna om olika kostnadsbesparingar. Det är en sak som vi har fått nyheter om att det är i hamn. Det är alltså tuffa krav för att delta i nyemissionen. Det handlar om totalt där andel är då vi har av ägarandelen i . Det är ett betydelsefullt företag på många olika sätt. Det handlar om 18 000 anställda. Det handlar om en omsättning på . Det handlar om 25 miljoner passagerare, och det handlar om en mycket viktig aktör på den nordiska flygmarknaden. Det är självklart tråkigt att vi ska behöva stå här och fatta det här beslutet i riksdag om att tillskjuta skattebetalarnas pengar som riskkapital till SAS. Men som vi bedömer det är det nödvändigt. Det handlar om att ta ett ägaransvar i det läge som vi befinner oss i. Det handlar om ett ansvar gentemot de anställda, mot fordringsägare och mot alla de människor för vilka flygtrafiken är viktig för att de ska kunna göra affärer och resa till släkt och vänner och för att ska fungera. Detta är också skälen till att regeringen och en bred majoritet i i utskottsbetänkandet har ställt sig bakom att stödja nyemissionen med de tydliga krav som följer med. Jag vill därför formellt yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. Med det här beslutet finns också ett tydligt mandat till regeringen att när läget är lämpligt sälja delar av eller hela bolaget. Det är ett viktigt besked. Det är inte långsiktigt rimligt att staten ska vara en riskkapitalist i ett flygbolag på en kommersiell marknad. Det är en viktig principiell fråga att vi ska dra oss ur den typen av statligt ägande. Men vi måste också inse det ägaransvar som vi har just , och vi måste inse att just nu är det inte ett speciellt bra läge för att sälja flygbolag på grund av den globala lågkonjunkturen och på grund av det finansiella läge som företaget befinner sig i och den omstruktureringsfas som bolaget genomgår. Det finns alltså starka skäl att i det här läget tillstyrka de här . Vad säger då oppositionspartierna? Vi har ett oppositionsalternativ som säger att de tillsammans vill bilda regering efter valet. Läser vi vad de säger ser vi att de säger tre olika saker. Socialdemokraterna håller med oss i Alliansen i allt väsentligt. De skriver lite grann i sin reservation om behovet av lite djupare analyser för att analysera den svenska flygmarknaden utifrån vad som händer i omvärlden. Det är skrivningar som i och för sig är intressanta och vettiga och som tillhör varje normal regerings och myndighets agerande. stöder nyemissionen men vill inte ge regeringen något bemyndigande att sälja SAS när så är lämpligt. Känner vi rätt älskar de statligt ägande och vill ogärna lämna ifrån sig detta. säger nej till pengarna, vilket innebär, om vi skulle rösta på reservation här att vi skulle se en störtdykning av SAS aktiekurs, och troligtvis skulle vi sänka bolaget. Är det ansvarsfullt mot de 18 000 anställda, mot de 25 miljoner flygpassagerarna och mot detta aktiebolag? Svaret är nej. Jag tycker att det är intressant att se den här splittringen i oppositionens hantering av en akut krisfråga, för det är faktiskt det som det handlar om då den är en del av den lågkonjunktur som vi har genomgått. Hur hanterar man en akut situation som uppstår? Det säger ganska mycket om vilken regeringsförmåga man har och vilken kompetens man har att sköta ett land. Man kan inte ens samla ihop sig till en gemensam linje från oppositionens sida, och det visar på hur ett sådant regeringsalternativ skulle sköta den här typen av kriser om de själva hade regeringsmakten. Det är helt uppenbart att de inte kan samla ihop sig. De har tre olika linjer. En av dem vill sänka bolaget, och den andra vill krama det så länge det bara går. Det parti som säger att de är ledare för detta rödgröna alternativ försöker att balansera lite mitt emellan. Min fråga till är: Hur kan Socialdemokraterna som vill vara det ledande partiet i den rödgröna alliansen acceptera att ni har så spretiga åsikter i en så här viktig fråga som också bevisar hur man tänker hantera olika akuta situationer som dyker upp under en regeringstid om man får chansen? Min fråga till som inte vill ge regeringen mandat att sälja SAS när läget är lämpligt är: Visar inte situationen det principiellt felaktiga i att staten är ägande just i en kommersiellt utsatt företagsverksamhet? Eller tycker långsiktigt att det är bra att staten är riskkapitalist i den här typen av verksamhet? Min fråga till Per från är: Menar ni på fullt allvar att ni vill ha en majoritet i kammaren för ert ställningstagande? Vill ni verkligen det? Och delar Per då min uppfattning att det skulle innebära en direkt effekt på SAS aktiekurs och att det troligtvis skulle innebära att vi sänker företaget eller åtminstone skapar enormt kaos i bolaget? Är Per beredd att ta ansvar för detta? Menar Per att hela det rödgröna alternativet skulle ha agerat så om ni hade haft makten? Svaren på de här frågorna är ganska viktiga, både för SAS skull och för att veta var vi har det rödgröna alternativet i en regeringssituation motsvarande den här situationen. 5 PER () replik: Den sista frågan som ställdes till mig är lite grann kännetecknande för regeringens hantering av den här frågan. Menar vi vad vi säger? Där kan jag ge ett klart och tydligt svar: Ja, vi menar vad vi säger. Vi står fast vid vår principiella hållning att staten inte är en lämplig ägare av konkurrensutsatta bolag på en konkurrensutsatt marknad. Vi tycker att det är bättre om privata aktörer får sköta det. Vi kan tyvärr med sorg konstatera att detsamma inte gäller för regeringen. Man säger gärna att det ska vara så, men när det verkligen handlar om att gå till handling trycker man på andra knappar. Då säger man nej. Vi gör inte samma bedömning av vad det här innebär för bolaget. Vi tror tvärtom att det är mycket bättre för SAS som bolag att ha ett antal privata ägare än att det ska vara statliga ägare som agerar. Vi är övertygade om att en av grunderna till att SAS är i ett sådant enormt kärvt ekonomiskt läge är att det har varit ett antal statliga ägare inblandade som har haft politiska agendor med vad man vill att bolaget ska göra. Det är det som också har gjort att man har en olönsam struktur. Därför tycker vi att det mest ansvarsfulla är att inte fortsätta att äga SAS. Vi tycker också att det är bättre att den privata marknaden bedömer om det är värt att gå in med riskkapital eller inte i ett bolag än att staten ska göra det. talar om riskkapital, och där måste man säga att det verkligen är betoning på ordet risk. Man säger att man ska dra sig ur vid lämpligt läge. Frågan är när, om någonsin, detta lämpliga läge kommer att inträffa. Vi såg hur man var beredd att gå in med miljardbelopp till SAS. Redan då varnade vi för att det inte kommer att vara en lösning, utan det kommer att fortsätta att finnas ekonomiska problem i bolaget. Och står vi här igen. Hur många miljarder ska skattebetalarna gå in med, , innan läget är bra? När är det stopp för statens vilja att spendera pengar? 6 () replik: Vi kristdemokrater och alliansregeringen tycker att det är en helt riktig princip att staten inte ska bedriva näringsverksamhet på en konkurrensutsatt marknad. Därför listade jag upp ett antal företag som vi har jobbat med för att avyttra. Vi har avyttrat och Vin & Sprit. Hur röstade då? Vi har minskat ägandet i och vill långsiktigt gå vidare med det. Vi har även ambitionen att minska ägandet i Nordea samt avyttra . Vi har dock inte sålt när som helst och hur som helst. I fall har vi till och med smyckat bruden före försäljning för att få ett värde i bolaget när vi säljer det helt. På så sätt tar vi ansvar för att förverkliga den princip vi har. Vi säljer inte mitt i ett läge som skulle skapa kaos. Det är skillnaden mellan alliansregeringens ansvarsfulla sätt att fullfölja sina principer och . Erkänn, Per , att det inte är principen ni hyllar! Det handlar om att ni ogillar flygtrafik. Det är därför ni är mot detta.