prot · GX09127 · 2010-05-27 00:00:00 — Därför tycker jag att tanken att det representativa systemet i större utsträckning måste kompletteras med mer direkt demokrati, mer av deltagande demokrati där man inte bara röstar utan ges möjlighet att rösta också i sakfrågor är en viktig del av vad vi måste diskutera framöver och vad vi måste skapa utrymme för. Jag menar dock att de svenska grundlagarna efter detta beslut i mindre utsträckning är ett hinder för en sådan sak. handlar det snarare om att i stället föra en diskussion i samhället och inom partierna för att underlätta och stödja en process där vi faktiskt ser direkt demokrati som ett naturligt komplement i stället för ett problem och ett hot mot makten hos oss som sitter på dessa bänkar och platser i kommuner, landsting och riksdag. Om vi klarar att ta den perspektivförskjutning detta handlar om att faktiskt stödja människors deltagande i stället för att se människors engagemang som problem tror jag att vi kan se en framtid där vi kan utveckla och stärka demokratin så att vi får den bättre. Om vi inte klarar denna utmaning är vi dock riktigt illa ute. I detta anförande instämde (). 90 () replik: Jag får tacka dig, , för eldunderstödet och hälsa dig välkommen till vårt tvärpolitiska demokratinätverk i , som har haft ett antal möten . Jag kan berätta för dig att jag har fått lite kommentarer från journalister som har hört sig för bland gruppledare. Den intressanta kommentaren de hade fått var att gruppledare i alla fall några stycken ansåg att det var ohyggligt kontroversiellt att ledamöter tar initiativ till demokratinätverk. Jag instämmer fullständigt i att det behövs en diskussion. Jag tror dock att vi inte får någon diskussion om sju partier är eniga. Vi får ingen diskussion förrän den dag då partierna är djupt oeniga och törs göra sina uppfattningar till en valfråga. Först då kan frågan komma ut till väljarna, som kan börja diskutera och sätta sig in i detta ordentligt. Om sju partiföreträdare tycker nästan likadant i tv-soffan går folk och sätter på kaffe. Tycker man olika skulle jag alltså vilja uppmana alla er som kommer att fortsätta att prata om demokrati i denna kammare att våga stå ut, vara oenig och ta strid för det ni verkligen tycker i den här frågan. Annars tror jag att det tar väldigt att flytta fram den till de positioner där jag tror att och jag är överens om att den ska ligga. 91 () replik: Det finns stor oenighet i grunden. I fallet med har vi ändå till slut kompromissat oss fram till en gemensam hållning, men jag är säker på att till exempel kommer att fortsätta att driva frågor kring direkt demokrati. Jag har gjort det . Jag har stått i denna kammare och pratat om att vi borde ha mer av nationella folkomröstningar, och jag tänker fortsätta att göra det. Jag tycker dock att man ska ha respekt för en sak som kanske inte riktigt tänker på, och det är att förändring när det gäller demokrati tar tid. Vi kan vara irriterade och tycka att saker och ting går alltför sakta, men när vi har en situation som i , där många människor faktiskt är ganska nöjda med situationen och det inte finns någon stor nationell motkår ute på gatorna som kräver mer demokrati, måste man också ha respekt för att saker och ting tar tid. Jag skulle gärna vara med och bilda och vara medlem i en rörelse för mer demokrati i , och om du, , är med där kan jag gärna gå in i det nätverk du har bildat också. 92 () replik: Jag tror att vi är helt överens om det mesta, men jag tror inte att det blir någon diskussion om ingen ifrågasätter. ((): Nej, det är sant.) (forts. 11 §) Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. 9 § Beslut om ärende som slutdebatterats SoU21 Personlig assistans och andra insatser åtgärder för ökad kvalitet och trygghet Punkt 1 (Personlig assistans och andra insatser åtgärder för ökad kvalitet och trygghet) 1. utskottet 2. res. 1 (v) Votering: 239 för utskottet 18 för res. 1 92 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 94 s, 82 m, 18 c, 17 fp, 14 kd, 13 mp, 1 - För res. 1: 1 s, 17 v Frånvarande: 35 s, 14 m, 11 c, 11 fp, 10 kd, 5 v, 6 mp Punkt 8 (Assistans vid sjukhusvistelse) 1. utskottet 2. res. 7 (mp) Votering: 245 för utskottet 15 för res. 7 1 avstod 88 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 97 s, 81 m, 19 c, 17 fp, 15 kd, 16 v För res. 7: 14 mp, 1 - Avstod: 1 v Frånvarande: 33 s, 15 m, 10 c, 11 fp, 9 kd, 5 v, 5 mp Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. 10 § Beslut om ärenden som slutdebatterats vid dagens sammanträde KU17 Uppföljning av riksrevisionsreformen Punkt 1 (Hanteringen av effektivitetsgranskningar) Yrkanden: 1. utskottet 2. utskottets förslag med den ändring däri som föranleddes av bifall till mot. K7 (fp) Votering: 256 för utskottet 4 för mot. 2 avstod 87 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 97 s, 81 m, 18 c, 15 fp, 15 kd, 16 v, 14 mp För mot. : 1 m, 1 c, 1 fp, 1 - Avstod: 1 fp, 1 v Frånvarande: 33 s, 14 m, 10 c, 11 fp, 9 kd, 5 v, 5 mp Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. KU18 Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihetsrättsliga frågor Kammaren biföll utskottets förslag. 11 § (forts. från 8 §) En reformerad grundlag (forts. KU19) 93 (): Det är utmärkt att det blir en förlängning och också en fördjupning av den här mycket viktiga diskussionen den första läsningen av förslaget om en reformerad grundlag. Jag hade uppdraget att företräda i tillsammans med först , därefter och med Per som utredningens ordförande. Det var ett bra samtal inom ramen för , inte minst med . Det är förstås beklagligt att han inte kan följa debatten i här . Det är ett väldigt omfattande och gediget arbete som ligger till grund för det som står, där alla partier har varit ansvarstagande. Jag vill särskilt lyfta fram och dess representant som tidigt i utredningen tog ett ansvar för att komma överens och komma framåt i de breda frågeställningar som hade på sitt bord. Det som ligger på bord är en första omröstning av en serie breda författningspolitiska reformer som föreslås just mot bakgrund av att har förändrats då vår nuvarande författning i huvudsak skrevs. Det är tre breda samhällstrender som är uppenbara. präglas mycket mer av internationalisering, vilket är uppenbart med vårt medlemskap i . präglas av mer individualisering med större respekt för människors livsval. Det är också uppenbart att vår organisering, traditionellt mätt i antal medlemmar i de politiska partierna, har minskat ordentligt . Allt detta har varit breda samhällsförändringar som ställt krav på en vitalisering av den svenska demokratin och en utveckling av vår författning. När partiernas medlemstal faller ökar motiven för att låta väljarna i större utsträckning få avgöra och utkräva ansvar av enskilda företrädare. Detta kommer till uttryck i synen på personval och att stärka personvalets inslag på valdagen och därmed öka väljarnas makt. De författningspolitiska reformer som har skett är framför allt två: dels personvalet, dels att vi har ökat mandatperiodernas längd från till . Detta är en utmärkt reform, men det medför också att tiden mellan allmänna val då väljarna får säga sitt har ökat. Vi möter den förändringen genom att på ett enklare sätt möjliggöra kommunala extraval och förstärka och förtydliga möjligheterna till kommunala folkomröstningar. Vi kan också se i det förslag som ligger framför oss hur vi nu markerar EU-medlemskapet som en del av det svenska styrelseskicket. På samma sätt markerar vi också vårt arbete i andra internationella samfund och forum, som vi nu förtydligar, markerar och stärker det lokala och kommunala självstyret med ett eget kapitel med mer fylliga regler. Allra tydligast är kanske svaren i och i propositionen som möter individualiseringen och möjligheterna att göra ett eget livsval i synen på att se alla människor och att se alla minoriteter och allra tydligast i synen på det yttersta minoritetsskyddet, nämligen vår grundlags skydd för individens fri- och rättigheter. Det som är helt centralt i de reformförslag grundlagsändringar som ligger på bord är den särskilda serie med reformer som markerar våra domstolars konstitutionella ställning och som tydliggör våra domstolars roll som yttersta garant för att svenska folkets lika fri- och rättigheter värnas. finns det förslag på bordet om att ta bort det så kallade uppenbarhetsrekvisitet, begränsningen av domstolarnas möjligheter att underkänna lagars tillämpning i de fall då konsekvenserna strider mot regeringsformens fri- och rättighetskapitel. Motivet på denna punkt är tydligt, både i och i propositionen. Man skriver: Här är det av särskild betydelse att grundlagens regler fullt ut får genomslag i rättstillämpningen. Det är tydligt och det aktiverar i högre grad grundlagens skydd för alla medborgares fri- och rättigheter. Detta har varit ett återkommande krav i den svenska rättspolitiska debatten och i den svenska konstitutionella debatten. Det har länge funnits ett brett stöd för detta. I millenniets första offentliga utredning , SOU 2000:1 framhölls att ökad lagprövning är ett önskvärt inslag i vår demokrati som stärker minoritetsskyddet i ett mångkulturellt samhälle och som förbättrar den enskildes rättssäkerhet i när tempot, komplexiteten och svårigheten i lagstiftningsarbetet har ökat väsentligt. Tiden är nu mogen för en sådan reform. Till serien med reformer hör också att makten över domarutnämningarna, det som brukar kallas för rättsstatens rötter, i allt väsentligt flyttas ut från den politiska makten, från , till en mer fristående nämnd. Det stärker i grunden, just i rötterna, våra domstolars och våra domares självständighet. Med detta ökar den dömande makten och domstolarnas förutsättningar att självständigt värna grundlagens principer och grundlagens fri- och rättigheter. En tredje del är att det finns förslag på bord om att tydliggöra domstolarnas självständighet med ett eget kapitel. Lagrådets makt och möjligheter att granska lagförslag växer. Vi vet att rättsordningen i en väl fungerande demokrati har en hög legitimitet, och uttrycken för denna legitimitet är viktiga. har återkommande påpekat: Domstolar ska inte bara vara självständiga. Det ska också synas att de är självständiga. Det är utomordentligt viktigt att detta nu markeras i vår egen främsta grundlag. Det sätter frön för att vi i större utsträckning ska kunna utkräva rättigheter inom ramen för vår egen rättsordning och med vår egen grundlag som verktyg i utan att för den skull med nödvändighet vara hänvisade till processer i EU:s rättsliga forum och organ. Att fri- och rättigheter effektivt verkligen kan utkrävas nationellt är förstås angeläget, inte minst mot den bakgrunden att om vår egen främsta grundlag blir mer tillämplig i domstol äger vi själva vårt främsta rättighetsinstrument och möjligheten att definiera det som ytterst förenar oss alla kärnan i medborgarskapet och våra grundläggande fri- och rättigheter. Allt detta är centralt för vår demokrati och för vår rättsstat. Folksuveränitet i all ära, men demokrati är inte bara majoritetsmakt. Demokrati definieras lika mycket som minoritetsskydd. Och, som sagt, det yttersta minoritetsskyddet är skyddet för fri- och rättigheter. Det är rättigheter som människor också måste ha rimliga möjligheter att hävda i domstolar, mot myndigheter och mot tillämpning av lagar som strider mot just detta religionsfrihet, integritet eller äganderätt. Just i detta ligger också nycklarna till en verkligt folkligt förankrad författning. Vi har varit inne på det i diskussionen tidigare. Och handen på hjärtat: Hur många är det utanför den här holmen och detta hus som verkligen känner till att vår främsta grundlag heter regeringsformen eller att den börjar med det vackra och eleganta uttrycket att all offentlig makt i utgår från folket? Den svenska grundlagen har det har vi också varit inne på tidigare alltför länge varit en angelägenhet allra mest för politiker. Regeringsformen är skriven i när tilltron till politiska beslut stod i zenit, och den utformades kanske främst för att möjliggöra den politiska maktens utövning. Just därför har den bredare och mer folkliga förankringen saknats kring författningsdebatten. Grundlagen har inte alltid varit verktyget för enskilda människor att hävda religionsfrihet, att hävda integritet, att hävda äganderätt eller att hävda andra grundläggande fri- och rättigheter gentemot det offentliga. Ska vår främsta grundlag regeringsformen verkligen bli en samlande symbol för vår demokrati och en symbol som förenar och håller samman människor måste den också bli ett bättre verktyg för allas lika rättigheter. Detta riksdagsbeslut är ett första steg i den riktningen. ska sedan rösta , och möjligen kan bli ett nytt historiskt konstitutionellt datum i vår historia. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. Jag vill också ha en serie kommentarer när det i huvudsak gäller anförande. Jag håller med . Jag fick uppfattningen att i mångt och mycket argumenterade emot det som vi står här och är överens om. Jag hälsar välkommen och till 2010 och de förslag som ligger på vårt bord och den verklighet som gäller efter det som har hänt och fram till . Jag vet inte om personligen är mycket obekväm med det som finns i det förslag som ligger på bordet. Men jag kan faktiskt inte tolka hans inlägg på något annat sätt än att han försöker blanda bort korten med sin diskussion om finansiering, med en inte alltid korrekt beskrivning av den grundlagsfästa kommunala skatteutjämningen och med den beskrivning av personvalet som han gör. Jag instämmer inte i allt detta. säger att det också är viktigt att ta ansvar för överenskommelsen och för helheten. Då är det sätt som vi faktiskt beskriver det som vi har kommit överens om viktigt. Det är också viktigt att vi håller oss till de texter som vi har kommit överens om i detta sammanhang. Det blir säkert utrymme till mer diskussion om detta i replikskiftena. 94 () replik: Det är uppenbart att vi har närmat oss denna kompromiss från olika utgångspunkter men att det likväl är en kompromiss. Det som jag argumenterade emot var de positioner som ni hade från början i utredningen. Ni ville ha en författningsdomstol, och ni ville ta bort spärren i personvalet. Det var det som jag argumenterade emot. Där har ni inte längre kvar era positioner. Där har ni lagt er. Jag tycker att det är bra att vi har kommit överens om en kompromiss om detta. Men det som jag argumenterade emot gällde att ni ville ha en författningsdomstol och att ni ville ta bort spärren i personvalet helt och hållet. Då tycker jag att vi inte heller lyfter fram dessa frågor längre. får det vara så. är vi överens om hur det ska vara, och hoppas jag att detta gäller i alla fall 20, 30 eller framåt. Precis som säger är det viktigt att vi beskriver överenskommelsen på ett riktigt sätt. Två gånger reagerade jag på ditt inlägg , . Dels sade du att vi i allt väsentligt flyttar ut makten över utnämningen av domare från regeringen. Så är det inte. Också fortsättningsvis kommer regeringen att utnämna domare. Den utnämningsmakten ska inte kunna delegeras. I en fristående nämnd bereds det; det är riktigt. Men det är, som sagt, regeringen som har utnämningsmakten detta sagt som en markering eller kanske ett enkelt tillrättaläggande. Dels lät det när du talade om uppenbarhetsrekvisitet nästan som att domstolar ska kunna överpröva en lag. Så är det inte. Vi har ingen abstrakt normprövning i svensk rätt, utan vi har en konkret normprövning. Det innebär att det i ett enskilt fall där man kommer fram till att det kan vara så att två lagar den ena en grundlag och den andra en lag står emot varandra ska dömas enligt grundlagen, inte enligt lagen i fråga. Men det innebär inte att en domstol kan upphäva en lag. Bland annat detta är skillnaden jämfört med en författningsdomstol. 95 () replik: Tack för att du, , tar upp diskussionen om en författningsdomstol. Där fanns det särskilt viktiga motiv för att faktiskt korrigera historiebeskrivningen. I de samtal som vi haft har vi återkommande varit mycket tydliga: Det är inte institutionen som är det väsentliga, utan det är funktionen som är det väsentliga. Det är inte en särskild domstol som är det viktiga, utan det viktiga är att grundlagen just ger ett värn för de grundläggande fri- och rättigheterna. Sedan finns det en diskussion som handlar om ifall det här bäst görs genom det som beskrivs som ett centraliserat fri- och rättighetsskydd där detta bara kan utgöras av en författningsdomstol eller om det här är någonting som i stället ska göras decentraliserat och därmed utspritt i gängse rättsordning, ned till tingsrätterna. Den diskussionen har vi fört, och där har vi varit mycket öppna för att hitta den lösning som leder fram till funktionen att stärka grundlagen som ett verktyg för fri- och rättigheter. Som du, , känner till hade vi ett förslag, och detta fördes fram från fem partier gemensamt, om att försöka göra en svensk ordning och ha det vi kallar för en konstitutionell kammare ett mellanläge i sammanhanget. Det hade varit en lösning. Men fanns en öppenhet för att nå fram till det som är det väsentliga: funktionen, inte den särskilda institutionen. Jag är mycket nöjd med den lösning som finns och tycker att det här är någonting som leder till ett mer vitaliserat fri- och rättighetsskydd och som decentraliserar. Som någon påpekat måste alla domare och alla jurister nu kunna, behärska, den svenska grundlagen kap. 2 grundlagen om fri- och rättighetsskyddet. Det är en utveckling som jag välkomnar. Jag är alltså glad över att vi nu har detta förslag på bord. 96 () replik: Det är bra. Därmed låter det som att är nöjda med situationen och att detta med en författningsdomstol inte längre gäller. Att vi i alla fall inte inom överskådlig tid får tillbaka det kravet i svensk politik är bra. Men det är skillnad mellan abstrakt lagprövning och konkret lagprövning. Det var min poäng i repliken. första inlägg lät det som att vi nu ska ha domstolar som ska kunna upphäva lagstiftningen. Så är det inte, utan det handlar om en konkret lagprövning, inte om en abstrakt lagprövning. Kanske ska det också läggas till att lagprövningen inte kan gå till hur som helst, utan den måste utövas med respekt för folksuveränitetsprincipen, som vi nu med tydlighet skriver in i regeringsformen. Det finns saker i detta som jag, om jag hade fått bestämma helt själv, naturligtvis skulle ha velat ändra på. Också för finns det säkert sådant som han gärna hade velat göra på ett annat sätt. Men så förhåller det sig i politiken. Vad vi ska vara överens om är hur vi tolkar de beslut som vi nu fattar. Därför ville jag göra tillrättaläggandena om vem som egentligen utnämner domare och om skillnaden mellan abstrakt lagprövning och konkret lagprövning. Om vi är överens där är vi så att säga tillbaka i den endräkt som fanns när vi lämnade fram utredningen. 97 () replik: Av alla inblandade har det påpekats att det säkert hade varit mycket lättare om var och en på sin kammare själv fått skriva grundlagen. Men ska vi vara mycket tacksamma för att det är just så det inte går till när vi stiftar en grundlag. När det gäller diskussionen om abstrakt normprövning har jag varit mycket tydlig med att knyta detta just till tillämpningen av lagarna, till lagstiftningens praktiska konsekvenser. Det råder ingen tvekan om att det som avsetts är just den konkreta lagprövningen det är då som det verkligen har betydelse för enskilda människor i verkliga fall som bottnar just i hur lagstiftningen slår i enskilda fall. Det är viktigt att hålla fast vid detta. Detta har varit viktigt för oss moderater och en viktig utgångspunkt för de fem partier som haft gemensamma ingångsvärden här. Det finns andra som hävdat att vi ska gå vidare med abstrakt lagprövning. Men i överenskommelsen är fokus på den konkreta lagprövningen, på lagarnas faktiska tillämpning och konsekvenserna i enskilda fall. Det är viktigt att vårda just detta och att knyta an till de mycket tydliga formuleringar som finns ute på fältet om att det är särskilt viktigt att det vid rättstillämpningen fullt ut tas hänsyn till grundlagens fri- och rättigheter. På samma sätt vill jag vara tydlig om domarutnämningen. Det här är någonting som i allt väsentligt flyttar makten från till en mer fristående beredning. Beslutet är fortfarande regeringens. Men beredningen vid tillsättning av våra högsta domartjänster sker nu i ett väsentligt mer fristående organ. Det är slut på de mörka kallelseförfarandena. är det här någonting som kommer att annonseras och som blir öppet att söka. Detta är en stor demokratireform. Det kommer att vara små annonser. Men det är, som sagt, en stor demokratireform som berör just kärnan i rättsstaten rättsstatens rötter. 98 HANS (): Vi har att ta ställning till en reformerad grundlag. I och för sig berörs inte grundläggande frågor, exempelvis frågan om vårt statsskick. förblir en konstitutionell monarki. Det är bra. Spännande konstitutionella frågor såsom frågor om fördelar med ett balanserande tvåkammarsystem eller om behovet av exempelvis 100 färre ledamöter i kammaren en minskning till 249 ledamöter är inte heller föremål för överväganden. Som sagts av tidigare talare handlar det om mindre men nog så viktiga förändringar. En konstitution, en grundlag, kan ses som ett lapptäcke av olika lösningar, principer och idétraditioner. Det ena landet är inte det andra likt, även om vi tittar på så nära grannar som , , och som alla kan beskrivas som öppna demokratiska samhällen med tydliga välfärdsambitioner. Vi väver inte en ny grundlagsmatta , men möjligtvis läggs några nya tankemässiga trådar i varpen som kan vara bra för framtiden om mattfransarna kammas ordentligt. Ett ärende som handlar om en reformerad grundlag hade i många andra länder väckt större uppståndelse och debatt än som detta är tråkigt nu skett i . Även om konstitutionella frågor naturligtvis inte kan mätas med vardagens utmaningar i form av frågor om jobb, om familjens ekonomi, om vad som händer med barnens förskola eller om den cancersjuka vännens vård är en grundlag någonting viktigt. Detta är också så betydelsefullt att det krävs två riksdagsbeslut med val emellan. Kanske kan det här bli frågor för kommande valrörelse. Och kanske kan det bli frågor som väcker ett nytt intresse och nya utredningar längre fram under den andra läsningen. Mycket blir, som KU:s vice ordförande konstaterat, kompromisser. Jag hade velat se ännu tydligare möjligheter för medborgarna att rangordna kandidaternas platser på valsedlarna. Även om tanken på en konstitutionsdomstol med de lagkloka i i som ett inspirerande föredöme lockar är jag nöjd med att i alla fall det så kallade uppenbarhetsrekvisitet avskaffas och med att grundlagarnas betydelse understryks. Dessutom stärks Lagrådets och domstolarnas självständiga ställning. Det är bra steg som tas. Men ingen ska tro att den konstitutionella debatten därmed upphör. Jag är rätt övertygad om att redan efter valet kommer de första motionerna om monarkens ställning och om ett minskat antal riksdagsledamöter. En fråga som naturligtvis också kan komma att ventileras är den som lyfte fram i sitt replikskifte med Per men som inte behandlats vare sig av utredningen eller i utskottet. Det gäller då frågan om partifinansiering. hävdar att tagit emot . Så kan det vara, men det är från enskilda givare. Vi har också mellan partierna en ordning jag råkar veta detta eftersom jag sitter i med utbyte av årsredovisningar mellan partierna där alla summor tydligt anges. Men inga namn nämns detta för att säkra den personliga integriteten. Där kan och andra läsa att exempelvis fått 2 615 enskilda gåvor totalt , i medeltal per givare. Man kan titta på Socialdemokraternas årsredovisning . Partiet har lyckats få 6 783 givare att tillsammans ge . Men till det, fru talman, kommer det fackliga anslaget på 14 miljoner.