prot · GX0967 · 2010-02-02 00:00:00 — Må så vara, men jag upplever också när jag pratar med enskilda arbetsförmedlare att de känner att de är oerhört regelstyrda fortfarande och inte kan göra en del saker därför att det finns en åldersgräns eller andra regler som gör att de inte kan göra det de vill. Sedan gläds jag åt att arbetsmarknadsministern nämner ideella föreningar och deras möjlighet att göra en insats i arbetsmarknadspolitiken. Jag kommer ihåg att vi hade en interpellationsdebatt just när det gäller lönebidragen och ideella föreningar. Vi kunde konstatera att för många ideella föreningar är det ett problem med lönebidragen därför att när Arbetsförmedlingen anser att arbetstagarnas möjlighet att arbeta, alltså deras färdigheter, har ökat minskar stödet till föreningen och föreningen har inte råd att ha kvar de här personerna. Det var det problemet vi diskuterade då, och jag föreslog att man kanske skulle kunna ha en lite annan lösning när det gäller lönebidragen just för den ideella sektorn. De skulle kunna få ett något större bidrag eftersom de saknar betalningsförmåga och många av de här personerna trivs på sitt arbete. Då lovade ministern att fundera på det och tyckte att det var en ganska god idé. Det skulle vara intressant att höra om ministern har funderat färdigt. Sedan är det ju så att kommunerna gör en rejäl insats i det här sammanhanget. Någonstans mellan 50 000 och 70 000 praktikplatser finns inom den kommunala verksamheten som en del av arbetsmarknadspolitiken. När det gäller utbildningsändamål pratar vi om mellan 45 000 och 55 000 praktikplatser. De gör dessutom en stor insats när det gäller fas 3-anställningarna. räknade man med ungefär 3 000 platser. ska Lyftet sättas i sjön. Då antar jag att kommunerna också kommer att spela en viss roll. Det skulle vara intressant om ministern kunde svara på frågan om lönebidrag och de ideella föreningarnas möjligheter att göra en insats i arbetsmarknadspolitiken, framför allt en insats för de arbetslösa, och sedan kanske lite grann ta upp funderingarna kring vad Lyftet innebär för kommunernas insatser i arbetsmarknadspolitiken. 23 (): Jag har full förståelse för att statsrådet inte hade tid att i sitt första inlägg gå in på de arbetsmarknadspolitiska programmen. Jag hoppas att det finns möjlighet för statsrådet att återkomma, därför att jag tror att det är en av de centrala frågorna, att man ser till att få flera företag och flera jobb. Enkla svar finns sällan på mycket komplicerade frågor. Det är bara den tvärsäkre som allra bäst vet vad man alltid ska göra. Just i denna stund skulle jag vilja aktualisera en fråga, nämligen hur man skulle kunna engagera fler företagare i processen att skapa fler jobb. Jag tror för min del att de som är företagare och har fullt jobb är otroligt engagerade och har väldigt lite tid att syssla med att lära ut hur man blir företagare. Ofta kan man kanske inte lära sig detta. Det finns ändå ett behov. Jag tror att många känner sig osäkra inför att starta eget. Det är liksom baksidan på diskussion här om vad kommunerna kan göra. Min mer konkreta fråga är om man skulle kunna tänka sig att i någon form använda pengar som hanteras inom Arbetsförmedlingens ram till att engagera företagare för att hjälpa inte minst ungdomar med att starta eget. Jag tror att det är en av de saker som skulle kunna göra att fler verkligen fick jobb. Jag håller med om att det naturliga är att man vänder sig till kommunen respektive Arbetsförmedlingen. Kanske är det svårt att vända sig till en företagarorganisation exempelvis. Det behövs en förmedlingsverksamhet däremellan. Pengar får inte vara ett hinder när det gäller att utnyttja alla möjligheter som kan finnas. 24 Arbetsmarknadsminister (): Det är synd att det bara är fyra minuters talartid. pratade om att kommunerna inte har de möjligheter till samarbete som skulle önskas, om att det uppfattas så på sina håll. Ja, så var det ett tag. Man var lite oklar över detta. Sådana signaler fick vi väldigt tydligt från SKL. I flera omgångar har vi suttit ned och diskuterat med SKL. När den här förordningen skulle tas fram jobbade vi tillsammans med SKL:s jurister just för att försöka undanröja alla tveksamheter, alla potentiella tvivel, kring tolkningen. Vi har alltså väldigt intensivt jobbat med SKL för att hantera den här typen av problem. Möjligen ligger problemet snarare i att det inte längre finns några länsarbetsnämnder med stora fria medel som man kan laborera med så som man kanske har gjort. Då kommer vi tillbaka till andra synpunkt, att arbetsförmedlare kan känna sig bekymrade över att inte kunna göra det de vill. Naturligtvis kan jag förstå det. Å andra sidan: Om ansvaret och arbetsmarknadspolitiken är nationella får vi nog ha en någorlunda ordentlig styrning av vad medlen ska användas till. Som och andra visat vid tidigare genomgångar av olika typer av arbetsmarknadspolitiska insatser har det funnits ett och annat projekt vars nytta definitivt kunde ifrågasättas. Dock kan man förstå att det var trevligt för dem som genomförde insatsen. När det gäller frågan om lönebidrag och ideella föreningar vi har ju diskuterat frågan förut; det är inte alltid som man får som man vill i budgetförhandlingar delar jag grundläggande stöd till lönebidraget som modell. Jag tror att det är en väldigt god insats när det gäller att kunna hjälpa många personer till ett meningsfullt arbete människor som annars inte hade haft det. Inte minst mot bakgrund av den ekonomiska krisen tycker jag att det finns anledning att dyka lite djupare i frågan om lönebidragsanställningarna. Det handlar om allt från lönebidrag i eget företag och lönebidrag för ideella föreningar till volymerna och för den delen också nivåerna. Jag kan inte utlova en omedelbar leverans i frågan. Men om och jag skulle kunna vara överens skulle vi tillsammans kunna titta på detta eller på olika sätt försöka hitta en vettig väg att gå. Jag tror att det skulle vara väldigt bra. När det gäller fråga och om man funderar på vad arbetsmarknadspolitiska program egentligen är: Naturligtvis handlar det inte bara om att förmedla arbete dock är det en del utan också om att förbättra den enskildes möjligheter att hitta och att passa för de arbeten som finns, om möjligheterna att komma in och att komma tillbaka på arbetsmarknaden. Där finns väldigt mycket av det som finns i vår verktygslåda: praktik, praktisk kompetensutveckling, utbildning, fas 3, Lyft och andra saker som vi pratat om. För Lyft, fas 3 och praktikplatserna kommer kommunerna att ha en mycket stor betydelse. , min tidigare partisekreterarkollega dock för Socialdemokraterna har av Arbetsförmedlingen utsetts till att leda arbetet med Lyft gentemot den offentliga sektorn. För inte alls länge sedan för bara någon vecka sedan pratade jag med . Vi diskuterade då just detta. En fråga som det nu är väldigt viktigt att reda ut handlar egentligen om diskussionen med parterna för att se till att man inte på något sätt hamnar snett och det uppfattas som exempelvis lönekonkurrens. har helt rätt utgångspunkt. Fler företag behövs. Framför allt behövs det kunder i de företagen så att man vågar anställa. Beträffande starta-eget-stöd togs åldersgränsen bort , så ungdomar kan få hjälp med att starta eget. Men återigen: Det är inte bara hjälp med att starta eget som behövs, utan det behövs också kunder till de företagen. Det behövs även bland annat idéer, nätverk och kontakter som vi kanske genom näringspolitiken och på andra sätt kan försöka hjälpa till med att stimulera fram. 25 (): Vi pratar om stöd till att starta eget och om fler företag. Men jag tror att det där ligger oceaner bort från de bekymmer och tankar som de personer har som vi pratar om personer som hamnar i fas 3 och som kommunerna kanske har att ta hand om. Jag tror att vi i någon mening ofta underskattar de problem som dessa personer har. Det handlar om personer som står mycket långt bort från arbetsmarknaden. Jag tror alltså att det problemet underskattas oerhört mycket. Ministern talade om en centralt styrd arbetsförmedling. Visst, självklart ska det i grunden vara samma regelverk. Problemet är att vi ibland säger att alla ska behandlas lika. Min uppfattning är att alla ska behandlas olika, att alla ska behandlas utifrån de behov och möjligheter man har när det gäller att klara sig på arbetsmarknaden. Jag är intresserad av att få veta lite mer om Lyftet. Inom kommunsektorn tror man att man kommer att få ta ett stort ansvar för Lyftet. Man är också orolig för anordnarbidraget och för hur man kan finansiera sin insats för att hjälpa människorna i fråga. Det är en kortvarig insats, men det krävs ganska mycket administration för att hantera de här praktikplatserna. Vid praktik inom barnomsorgen ska man ta fram straffregister. Vid praktik inom vård och omsorg handlar det om hälsokontroller och så vidare. Det skulle vara intressant om ministern kunde ge besked om anordnarbidraget och Lyftet. 26 Arbetsmarknadsminister (): Interpellationen är angelägen. Det är viktigt att vi diskuterar den fråga som där tas upp. Om det finns tveksamheter hos en del kommuner vill jag gärna medverka till att en mycket tydlig signal skickas. Jag både hoppas och önskar att alla som kan och vill har ett intresse för att hjälpa till när det gäller att förbereda arbetslösa på att komma tillbaka i arbete. Im all for it för att uttrycka det på icke-svenska, vilket man kanske inte ska göra här i talarstolen. Jag är mycket glad över och tacksam för att så många kommuner gör en så stor insats. Det tror jag är väldigt viktigt. Är det så att man fortsatt upplever att det är problematiskt ska vi naturligtvis hjälpa till och undanröja den typen av hinder. Vi har redan tidigare märkt att nämnda typ av signaler fanns från enskilda kommuner och från SKL. Därför satte vi oss ned för att med SKL diskutera hur förordningen skulle se ut och på vilket sätt vi skulle kunna skicka tydliga signaler om att det absolut inte finns något hinder för ett samarbete med kommunerna. När det gäller Lyftet finns det väl två dimensioner. Den ena dimensionen handlar om exakt var Arbetsförmedlingen ligger i genomförandet av den här typen av insatser. Jag skulle nog vilja avvakta återrapporteringen från Arbetsförmedlingen och om var man just nu befinner sig i den processen. Jag vet att man har kommit i gång bra. I övrigt ska jag kanske inte föregripa redovisningen därifrån. Naturligtvis hoppas jag att det går bra. Till anordnarstödet och annat kan vi kanske återkomma i en senare debatt; vi får säkert tillfälle till det framöver. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2009/10:170 om rimliga förutsättningar för a-kassorna 27 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig om jag avser att vidta några nya åtgärder för att a-kassorna ska klara av att utreda sjukskrivnas ansökan om arbetslöshetsersättning inom rimliga tidsgränser. Inledningsvis vill jag framhålla att de personer som övergick från sjukförsäkringen till arbetsmarknadspolitiken har erbjudits att ta del av det individuellt anpassade arbetsmarknadspolitiska programmet Arbetslivsintroduktion. Vid deltagande i programmet lämnas aktivitetsstöd, vilket administreras av . Arbetslöshetskassorna lämnar de uppgifter som ligger till grund för aktivitetsstödet till , som betalar ut aktivitetsstödet. En särskild schablon för beräkning av ersättningen för de personer som går från sjukförsäkringen till Arbetsförmedlingen har tagits fram i samråd med Arbetslöshetskassornas och Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen. Schablonberäkningen syftar bland annat till att minska den administrativa bördan på arbetslöshetskassorna. En enklare handläggning vid arbetslöshetskassorna kommer dessutom att möjliggöra en snabbare utbetalning av ersättningen. Därtill behöver den enskilde inte leta efter gamla intyg för att kunna styrka tidigare arbetsförhållanden om det till exempel var länge sedan han eller hon arbetade eller om den tidigare arbetsgivaren har gått i konkurs. Visar det sig i efterhand att den enskilde har rätt till en högre ersättning än den som fastställts enligt schablonen betalas dessa pengar ut retroaktivt. Regeringen har således redan vidtagit åtgärder för att underlätta hanteringen av dessa ärenden vid arbetslöshetskassorna. 28 (): Tack, arbetsmarknadsminister , för svaret! Äntligen, skulle man kunna säga jag har väntat . Man får väl säga att det är tur att jag inte är beroende av min försörjning när jag får vänta så länge, men det är vad många får göra de får vänta på både a-kasseersättning och ersättning från . Bakgrunden till min interpellation, herr talman, är att det rapporterades att omkring 15 000 sjukskrivna som utförsäkras det har alltså nu skett skulle stå utan ersättning . A-kassorna, som ska besluta om de sjuka har rätt till ersättning och i så fall hur stor eller liten den blir, skulle inte hinna med alla ärenden, enligt kommentarer till medierna därav min fråga. Regeringens sätt att hantera sjukförsäkringen och a-kassan har präglats av brådska och iver att snabbt åstadkomma försämringar som inte tar minsta hänsyn till den enskilde, som riskerar att drabbas hårt. gick Arbetslöshetskassornas ut igen och var tydlig med sin kritik. På organisationens hemsida skriver ordföranden att a-kassornas verksamhet präglas av ordning och reda samt fortsätter: Regering och riksdag borde beakta kassornas möjlighet till uppföljning, styrning och kontroll vid utformningen och införandet av nya regler i arbetslöshetsförsäkringen. De senaste tre årens omfattande förändringar i försäkringen har bl.a. inneburit att kassorna tvingats bygga om sina utbetalningssystem 15 gånger. Varje gång under en orimlig tidspress eftersom riksdagsbeslut legat alltför nära tidpunkten för ikraftträdande. Det är detta min fråga handlar om. svarar arbetsmarknadsministern att man har gjort det som behövde göras. Jag har tagit reda på att 12 000 personer har anmält sig till . Av dem har 6 500 fått beslut medan 5 500, alltså hälften, väntade på att få reda på vad de ska få för ersättning. Det är fem och ett halvt tusen människor som får denna schablon. Man får väl vara tacksam över att regeringen, som ministern skriver i svaret, delvis har lyssnat på kritiken. Det är synd att regeringen ska vara så slarvig från början att den ska behöva ändra sig. skriver arbetsmarknadsministern i sitt svar: Visar det sig i efterhand att den enskilde hade rätt till en högre ersättning än den som fastställts enligt schablonen betalas dessa pengar ut retroaktivt. En följdfråga till arbetsmarknadsministern blir då: Hur länge ska den enskilde behöva vänta på rätt ersättning? Om det skiljer per dag för den enskilde, hur länge ska den personen behöva vänta? Är det , eller ? Vad är rimligt? Vad är en rimlig handläggningstid? Det som ministern inte nämner men som a-kassorna ger uttryck för är hur stor administrationsbörda som lagts på a-kassorna. Arbetslöshetskassornas redovisar detta i statistik. Jag vet inte om ministern har sett den bild jag nu håller upp, men har de administrativa kostnaderna fördubblats per ersättningstagare. Har arbetsmarknadsministern någon kommentar till det? Var det detta som var meningen, att man skulle öka de administrativa kostnaderna per enskild i stället för att faktiskt se till att få ut a-kassan? Min bild är i alla fall att det inte går tillräckligt snabbt att få ut ersättningen. Dessa två frågor skulle jag gärna vilja ha svar på från arbetsmarknadsministern, herr talman. 29 Arbetsmarknadsminister (): Först och främst är jag naturligtvis ledsen för att vi debatterar detta svar så sent. Jag hade gärna svarat på interpellationen antingen i julveckan eller i nyårsveckan, men då har som bekant stängt. Denna interpellation lämnades in . Det är som påpekar länge sedan, och det har hänt en del saker . Det som hände efter att interpellationen lämnades in var att vi presenterade just schablonberäkningen. Den har vi jobbat nära Arbetslöshetskassornas med för att få fram, just för att garantera att var och en av dem som lämnar sjukförsäkringen och går in i arbetslivsintroduktionen ska få en ersättning med tydligt besked. Vi konstaterar att schablonberäkningen bygger på ett förslag från Arbetslöshetskassornas . Vi menar därför och det gör också Arbetslöshetskassornas att vi har kommit fram till en lösning som är rimlig, hanterbar och dessutom rimlig att beräkna på. När det gäller en ökad administrativ börda är det också så att vi under det förra budgetåret tillsköt en kvarts miljard extra i stöd till a-kassorna just för att de skulle kunna hantera ökade administrativa kostnader. De har alltså redan fått ett ordentligt tillskott för att hantera den typen av kostnader. Det viktiga beskedet är naturligtvis att de som lämnar sjukförsäkringen och har en arbetsförmåga går till Arbetsförmedlingen och får den hjälp som den förra, socialdemokratiska, regeringen berövade dem av aktivitetslös sjukskrivning. De får hjälp och stöd samt har rätt till och får ersättning. Är det så att man kan visa att schablonen ger lägre ersättning än den faktiska ersättning man har rätt till, till exempel om man kan plocka fram sina intyg senare, får man mellanskillnaden direkt när intygen kommer in. Man ska alltså inte behöva vänta på den. Slutsatsen är att vi med de förändringar som är gjorda bedömer att enskilda personer blivit erbjudna den typ av hjälp som de för länge sedan skulle ha blivit erbjudna rehabilitering, olika typer av praktisk kompetensutveckling och olika typer av kartläggning. Om de är arbetslösa efter introduktionen kan de gå rakt in i jobb- och utvecklingsgarantin eller rakt in i de andra insatser som finns för att de ska kunna komma tillbaka. De får dessutom en ersättning som är lätt att beräkna, och har man rätt till mer får man också mer. 30 (): Inledningsvis vill jag kommentera detta att hade stängt. stod både jag och arbetsmarknadsminister här och debatterade a-kassorna, men utifrån ett helt annat perspektiv. var det också en debatt i kammaren, så visst fanns det tid. Tillbaka till mina frågor: Hur länge ska man behöva vänta? Fem och ett halvt tusen personer väntar, herr talman, på att få reda på om de är berättigade. De har uppfattat sig själva som sjuka och varit sjukskrivna, men säger regeringen att de är friska. De har dock fortfarande inte fått något besked om huruvida de är tillräckligt friska för att få a-kassa. Min fråga var: Hur länge ska de behöva vänta? Är det rimligt att regeringen gör så många förändringar att den administrativa kostnaden fördubblas ? Är det en rimlig utveckling att man gör det så krångligt och så svårt? måste arbetsgivaren fylla i fyra papper i stället för ett, och därmed ökar man på den regelbörda som arbetsgivarna säger att de vill bli av med. ökar kostnaderna för samhället, och regeringen måste tillskjuta medel. Man skjuter inte till medel till de arbetslösa, utan det är dem man tar ifrån så att de får vara med och betala den ökade administrativa bördan. Är det rimligt att hantera det på detta sätt? Tycker arbetsmarknadsministern att a-kassorna gavs rimliga förutsättningar? Bilden var i alla fall att de i mitten på och fortfarande inte riktigt hade förstått hur lagtexten ska tolkas. När kom förordningen på plats? När fick de tydliga signaler? När kunde a-kassorna få information så att de kunde hantera detta? Bilden är att regeringen har slarvat så mycket att a-kassorna har varit väldigt oroliga och många människor har riskerat att hamna i kläm. Som jag sade har fem och ett halv tusen fortfarande inte fått besked. Av de sex och ett halvt tusen som har fått besked vet vi inte hur många som var berättigade till a-kassa eller hur många som har schablonersättningen. Den här gången hoppas jag få svar på mina frågor. 31 Arbetsmarknadsminister (): Det var ingen interpellationsdebatt , så jag hade inte den möjligheten. Annars hade jag gärna gjort det. Grunden för schablonberäkning är ganska enkel; har man en sjukpenninggrundande inkomst har man också rätt till schablonen. Det är dessutom enligt och a-kassorna ganska lätt att beräkna. Jag kan inte just kommentera närmare hur dessa siffror ser ut, men det får vi säkert anledning att återkomma till. När det gäller administrationen är jag den förste att skriva under på att vi gärna förenklar. Det finns dock en avvägning som måste göras om man ska se till att rätt person får rätt ersättning i rätt tid. Det är klart att vi har haft andra diskussioner just när det gäller förseningen av utbetalningar i arbetslöshetsförsäkringen. Det är utan tvekan absolut otillständigt, tycker jag, att man inte får den ersättning man tror sig ha betalat in till . Det är tur att man kan konstatera att trots den kraftigt ökade tillströmningen av antalet arbetslösa har mediantidsutdräkten för att få den inkomstrelaterade ersättningen bara ökat . Det stora problemet har legat på ett fåtal kassor där man har haft väldigt komplicerade ärenden Alfakassan är typexemplet. Det stora problemet har varit att arbetstagare haft svårt att hitta inkomstbesked från tidigare arbetsgivare som möjligen har gått i konkurs, eller man har haft flera arbetsgivare . Just detta löser man genom schablonberäkningen eftersom den baseras på den sjukpenninggrundande inkomsten. Det finns som sagt naturligtvis förenklingsmöjligheter i arbetet. Jag är den förste att säga att vi ska titta på det. Men avvägningen handlar just om avvägning med avseende på att se till att det är rätt person som får rätt ersättning, så att vi inte får ett system som uppfattas som rättsosäkert. 32 (): Jag fick inte svar den här gången heller. Hur länge ska man behöva vänta på att få sin ersättning? Om det är ganska lätt att göra den här uträkningen, varför dröjer det så länge för dessa fem och ett halvt tusen som har väntat ? Hur länge ska man behöva vänta? Att mediantiden bara ökat är inte någon tröst för den enskilde. Alla som blir arbetslösa har rätt att få sin sak prövad och få höra om de har rätt till ersättning eller inte. När man redovisar fördubblade administrativa kostnader kan jag inte säga något annat än att jag tror att det hör ihop med de 15 förändringar som a-kassorna talar om att de tvingats till för att bygga om sitt utbetalningssystem, just på grund av att regeringen har förändrat och försämrat a-kassan och gjort det krångligare och svårare både för arbetsgivare och den enskilde att förstå sig på blanketterna och för a-kassorna att få ordning och reda på sina papper. Då måste man ta det ansvaret och inte säga att vi löser det genom schablonersättning. Schablonersättningen är viktig, men jag frågade hur länge man ska behöva vänta och pratade om den fördubblade administrativa kostnaden. Det är fortfarande fem och ett halvt tusen som väntar på att få reda på om de har rätt till a-kassa. Jag ställde frågan eftersom Arbetslöshetskassornas då mycket tydligt redogjorde för sina farhågor. Det verkar som att man, trots att man gjort vissa förändringar, inte lyckats fullt ut. Då är frågan: När fick man tillräcklig information så att man kunde påbörja sitt eget arbete? När var regeringen så tydlig att man förstod från a-kassornas sida hur man skulle hantera de här förändringarna? 33 Arbetsmarknadsminister (): Det är lätt att hålla med om att det naturligtvis inte är rimligt att behöva vänta i sex eller . Min personliga åsikt är att man inte ska behöva vänta . Man ska inte behöva ha något inkomstavbräck annat än det som följer av försäkringens nivå. Det vore det naturliga. Det var inte när Socialdemokraterna hade regeringsmakten, då var det . Man har alltid, åtminstone under en väldigt , haft en eftersläpning som har varit olycklig. Det tror jag att vi kan vara överens om. Om a-kassorna inte klarar av sin grundläggande uppgift att se till att medlemmarna får de pengar de har betalat in och har rätt till måste man som ta sig en funderare över hur systemet är upprättat och fungerar. Vi har en konstruktion som skiljer sig när det gäller arbetslöshetsförsäkringen på väsentliga punkter från i princip alla andra länders.