prot · GY0930 · 2010-12-08 00:00:00 — Det rödgröna alternativet är alltså 16 miljarder högre, vilket motsvarar av bruttonationalprodukten, och skulle ge en skattekvot på . Det är alltså återigen endast marginellt högre än det borgerliga förslaget. Talet om skattechock blir med denna jämförelse än mer ovidkommande och vilseledande. Samhällets skatteinkomster används till övervägande del för välfärdstjänster i skola, äldreomsorg och sjukvård men även för de sociala transfereringssystemen som sjuk- och föräldraförsäkring, barnbidrag och arbetslöshetsförsäkring. Beskattning, inklusive socialavgifter, är ett effektivt sätt att finansiera dessa utgifter, och den ska ske efter principen skatt efter bärkraft. Den borgerliga regeringens försämringar av sjukförsäkring och a-kassa måste återställas och försäkringar dessutom förbättras, så att inkomstbortfallsprincipen kan omfatta flertalet av lönearbetarna. I vårt gemensamma rödgröna budgetalternativ har vi också finansierat väsentliga förbättringar inom dessa områden. Men frågan är om en skattekvot på är tillräcklig för att på finansiera en välfärd av världsklass och goda trygghetssystem. Det är naturligtvis vanskligt att uttala sig om hur stora behoven är av skatteintäkter . Men med tanke på det jämförelsetal jag nämnde tidigare, ökande krav från medborgarna på kvalitet i skola, omsorg och sjukvård men även insikten att klimatutmaningen gör att vi måste vara proaktiva och investera i utbyggd infrastruktur av olika slag tror jag att vi bör räkna med behov av en högre skattekvot . , Arbetarrörelsens tankesmedja, kom i en rapport fram till att en skattekvot på kan vara nödvändig och tillräcklig . I sitt resonemang har även räknat med en produktivitetsförbättring med en halv procent inom välfärdssektorn. beräkning är naturligtvis inget facit, men jag ställer mig bakom bedömningen att samhällsbehoven kräver resurstillskott som vi bäst tillgodoser genom en något, successivt ökad skattekvot. Dock föreligger på kort sikt inom ramen för sunda offentliga finanser, till exempel uttryckt som , också möjligheten att finansiera de nödvändiga investeringarna för klimatomställning genom ett minskat finansiellt sparande. Nettoskillnaden mellan det rödgröna budgetalternativet och regeringens budgetproposition vad gäller skatterna är som sagt endast 16 miljarder. Den enskilt klart största skillnaden gäller inte en skattehöjning utan att vi rödgröna avvisar den nedsättning av socialavgifterna för unga som regeringen infört, vilket kostar skattebetalarna nästan . Berättigad kritik mot denna kostsamma åtgärd har bland annat framförts av regeringens finanspolitiska råd. Sänkningen beräknas kosta ca per nytt jobb för dessa ungdomar. Det kan jämföras med påpekande att en plats i en arbetsmarknadsutbildning kostar ca per person. Det vore alltså en mycket mer kostnadseffektiv satsning för att ge de ungdomar som riskerar att ställas utanför arbetsmarknaden en reell möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Skatt ska betalas efter bärkraft. Det finns en bred uppslutning bakom detta i . Men vi vet att skillnaderna ökar och att regeringens skattesänkningar har gynnat de rikaste i landet. I det rödgröna budgetalternativet föreslår vi att jobbskatteavdraget ska skalas ned på inkomster . Till exempel innebär det på en inkomst på en skattehöjning på . Totalt beräknar vi att det skulle förstärka statsbudgeten med . Eftersom jag själv som högavlönad riksdagsledamot tillhör denna grupp kan jag konstatera att en skattehöjning på några få hundralappar är rena felräkningspengar för mig och bara motsvarar cirka en tjugondel av den partiskatt som vänsterpartister i betalar. Bärkraften hos oss riksdagsledamöter och rimligen även hos andra höginkomsttagare är alltså väsentligt högre om behoven för rättvisa, solidaritet och investeringar för en hållbar utveckling kräver detta. Skatter ska inte bara betalas efter bärkraft. Intäkterna ska också användas effektivt för avsedda ändamål. De senaste årtiondenas privatiseringar och bolagiseringar har medfört att så ofta inte är fallet. Vi kan bara se på kaoset i tågtrafiken som delvis förklaras av uppstyckning av ansvaret och att olika aktörer skyller på varandra. Här försvinner många skattekronor. Andra exempel är privatiseringarna inom sjukvård, äldreomsorg, skola och förskola där skatter går till vinster i riskbolag vinster som försvinner ur landet till olika skatteparadis och att kommuner fått fördyringar när planeringen av till exempel skolväsendet försvåras. Det rödgröna förslaget att av klimatskäl höja koldioxidskatten med motsvarande en prishöjning av i konsumentledet per liter bensin 2011 diskuterades mycket under valrörelsen. I den valanalys som den socialdemokratiska kriskommissionen presenterade anges det som en av anledningarna till den rödgröna valförlusten. Det kan inte uteslutas att denna mycket begränsade skattehöjning spelade en roll i valutgången. Låt mig dock påpeka att bensinpriset i är ett av de lägsta inom . I , , , , , , och ligger bensinpriset högre, och en höjning med skulle inte förändra detta. Dessutom vet vi att användningen av fossila bränslen måste minska och inom en några decennier helt fasas ut. Jag noterade att i sitt tal till Socialdemokraternas förtroenderåd försvarade det rödgröna förslaget, vilket gladde mig. Förslaget innehåller också riktade kompensatoriska åtgärder som höjt reseavdrag och sänkt skatt för bussar. Jag ställer mig bakom De rödgrönas särskilda yttrande i betänkandet. Tiden medger ej att jag här utvecklar våra övriga skatteförslag till exempel vad gäller pensionärer, fastigheter, alkohol och tobak med mera. Jag efterlyser avslutningsvis en seriös och saklig debatt om skatterna såväl i denna kammare som i den allmänpolitiska debatten. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 3. 54 (M): Eftersom det är första tillfället som skatteutskottet är samlat i kammaren vill jag börja med att säga att jag ser fram emot att arbeta med skattepolitik i utskottet . Skattepolitiken stod i centrum under valrörelsen. Den har också stått i centrum efter valet i de eftervalsanalyser som har kommenterats här. Vi har inte bara ett nytt skattetryck i utan också en ny skattedebatt. Det är spännande, och det blir intressant under de nära som ligger framför oss. Det finns förväntningar och förhoppningar om en viss dynamik. Alliansregeringen startade mandatperioden med en regeringsförklaring som aviserade fortsatta skattelättnader för vanligt folk i syfte att öka jobben, bryta utanförskapet och öka människors egen makt och möjlighet att påverka sin vardag, fortsatta inkomstskattesänkningar när statsfinanserna och ekonomin tillåter det, en bred företagsskatteutredning, ambitioner att sänka tjänstemomsen och en utredning om inrättande av system med skattelättnader för företag i särskilt utsatta områden, så kallade nystartszoner. Det största skatteförslaget i budgetpropositionen är att alliansregeringen sänker skatten för pensionärerna. Vi gjorde det under förra mandatperioden, och vi gör det också . föreligger ett skattesänkningsförslag på från . Det förtjänar att sägas att det är en ordentlig skattesänkning för pensionärerna som föreligger. Den motsvarar skattelättnader på på en normal pension. Det är en omfattande och bred skattesänkning, och det är rätt att göra den . Blickar vi framåt kan vi när vi läser budgetpropositionen notera att alliansregeringen har reformambitioner med skattepolitiken. Jobbskatteavdraget vill vi genomföra men inte förrän vi har marginaler för det, är tillbaka i överskott och har resurser och reserver att möta framtida utmaningar i en världsekonomi som är snabbrörlig och snabbt får effekter för vår egen ekonomi. Jobbskatteavdraget är inte bara nyttigt. Det är också rätt att det ska löna sig att arbeta. Det är ett sätt att möta arbetslöshet, maktlöshet och hopplöshet när det åter börjar löna sig att jobba och fler människor kan bygga sig en bättre framtid med egna insatser. Utöver den aspekten har jobbskatteavdraget också förtjänsten att det gör att vår samhällsekonomi fungerar väsentligt bättre. Det är den enskilt viktigaste åtgärden för att få fler i arbete. Vi vet att vi kan möta flaskhalsar bättre om det lönar sig mer att jobba. Rörligheten mellan yrken och regioner blir större. Lönebildningen fungerar bättre, och vi får en större chans att klara av tillväxt utan inflation. Vår arbetsmarknad och vår samhällsekonomi fungerar bättre med jobbskatteavdraget. Låt oss även titta på de förändringar som har skett i den svenska ekonomin. Gör man som och jämför mellan olika länder har genomsnittsskatten för en låginkomsttagare i gått ned från till . Det lönar sig bättre att arbeta nu än vad det har gjort i ett historiskt perspektiv. Skattejurister kan konstatera att de svenska låginkomsttagarnas inkomstskatt inte varit så låg sedan . Det här är viktiga åtgärder och insatser som går hand i hand med det som är alliansregeringens politik och idé om att göra till ett skatteparadis för låginkomsttagare. Det är viktiga åtgärder som lägger grunden för ett bättre och för en god sysselsättningsutveckling framöver. måste naturligtvis en arbetslinje som gör att det lönar sig bättre att arbeta kompletteras med att fler vill anställa. Därför är vår reformambition att sänka tjänstemomsen. Vi vet att stora skattekilar drabbar servicesektorn. Det leder till att man får färre jobb i servicesektorn än vad man annars skulle kunna få. Det är angeläget att titta på möjligheten att ändra på det. Det är viktigt att vi gör insatser på just det här området. RUT- och ROT-avdrag har varit viktiga för att jobb ska komma på plats i svensk ekonomi. Med tjänstemomsen finns det skäl att gå vidare med ytterligare steg för att värna om att jobben ska bli fler och de arbetslösa färre när återhämtningen förstärks i den svenska ekonomin. Förutsättningen är att det finns marginaler för dessa skattepolitiska reformer. Mot den politik som aviseras i regeringens budgetproposition finns särskilda yttranden och reservationer om skattepolitiken. Av dem vi har framför oss står det klart att oppositionspartierna, ledda av Socialdemokraterna, insisterar på höjd skatt och breda skattehöjningar för vanligt folk. Det handlar fortfarande om höjda inkomstskatter, höjda bensinskatter och höjda kilometerskatter. Det är skatter som kommer att hämma och begränsa utveckling. Det kommer att slå mot jobben och mot människors möjligheter. Jobbskatteavdraget ska urholkas. Inkomstskatterna ska höjas. De som går upp undersköterskan, polisen och metallarbetaren och sätter sig i bilen och åker till jobbet drabbas tungt av oppositionspartiernas skattehöjningar. Ungas arbete ska beskattas med så mycket som 9 miljarder bara . Därtill kommer kilometerskatt och drivmedelsskatt. Det är den politik som Socialdemokraterna gick till val på. Skattepolitiken stod i centrum för valet. Den stod också i centrum efter valet och genom partiernas valanalyser. presenterade sin valanalys . Där pekar man på skattepolitiken som en viktig faktor. och Alliansens skattepolitik var en viktig faktor för dem som röstade på Alliansen och . Det påpekas att skattesänkningsförslagen nu är folkligt förankrade. Det största oppositionspartiet, Socialdemokraterna, har också satt skattepolitiken i centrum för sin valanalys. Det är intressant mot bakgrund av att det som ligger på bordet justerades på skatteutskottet ungefär som mer eller mindre sprang i väg från den förda skattepolitiken och särskilt pekade ut förmögenhetsskatten som begränsande. som har lett en del av den socialdemokratiska valanalysen kallar bensinskatten och fastighetsskatten för tabbar på vägen eller felskär i skattepolitiken. Vi har sett socialdemokratiska skattepolitiker från som menar att RUT-avdraget är både rätt och rimligt och ökar människors möjlighet att få ihop livspusslet. Jag kunde naturligtvis inte undgå att läsa det tal som den socialdemokratiska partiordföranden höll vid en stor konferens . Det publicerades i sin helhet i en av våra kvällstidningar. Där formulerades en annan skattepolitik än den som oppositionen gick till val på. Om det skulle bli Socialdemokraternas skattepolitik har vi ett nytt politiskt landskap och delvis andra förutsättningar för den skattepolitiska reformagendan. Där är vi inte , men det ska bli spännande att följa och diskutera partiernas skattepolitik inom ramen för skatteutskottets arbete. Det vi har på bordet är två väsentligt skilda inriktningar på skattepolitiken. Vi avslår ett urholkande av jobbskatteavdraget. Vi avslår ett återinförande och utredande av förmögenhetsskatt och fastighetsskatt. Vi avslår höjd bensinskatt, och vi avslår höjd kilometerskatt. Det är bra. Jag yrkar härmed bifall till förslaget i budgetpropositionen. I detta anförande instämde , , och (alla M). 55 (S) replik: Det är spännande att debattera socialdemokratisk skattepolitik. Men för den regering som har lett landet har huvudingrediensen varit sänkta skatter, framför allt det som man kallar för jobbskatteavdraget. Jag tycker att slirar lite på motiven till det. Det ska vara sänkta skatter. Vi har ett trådlöst nätverk här i kammaren så jag har passat på att på den moderatstyrda sajten räkna ut hur mycket mer har fått behålla sedan blev finansminister. Det är ett annat sätt att beskriva det som beskriver så här: Av de samlade skattesänkningar som den här regeringen har genomfört har den rikaste procenten i fått lika mycket som de fattigaste , alltså en fjärdedel av befolkningen. Det har ökat klyftorna. Det har sänkt skatterna, men huvudsyftet har varit att öka klyftorna. Min fråga är: Är syftet att sänka skatter? Ni kallar det för jobbskatteavdrag och hävdar ibland att det är meningen att det ska ge jobb att sänka skatter mest för dem som tjänar mest. Ingen har kunnat bevisa att det har blivit så. Finansministern säger att vi kan se det om . Tror ni fortfarande att generella skattesänkningar, mest till dem som tjänar mest, ger jobb? 56 (M) replik: Jag tror att detta väl fångar den debatt vi hade i valrörelsen. I valanalys lyfter man fram att skattepolitiken var ett skäl att rösta på och Alliansen. Det var inte för att det gynnade de allra rikaste. Vanligt folk såg det du inte ser, nämligen att skattesänkningarna riktar sig till låg- och medelinkomsttagare. Det är bra för vanligt folk. Det ökar marginalen för vanligt folk i deras vardag. Skattesänkningsförslagen var folkligt förankrade. De riktade sig till låg- och medelinkomsttagare. Det har ingenting med låga löner att göra. Låg- och medelinkomsttagare vann på skattesänkningsförslagen på den agenda som och Alliansen har haft och som vi sökte mandat och stöd för i regeringen. ser inte att av de reformer på 70 miljarder som vi har lagt på detta går merparten, drygt 50 miljarder, till låg- och medelinkomsttagare. Det är för dem som pengarna har allra störst betydelse. Det är där de är viktiga för att öka marginalen och den ekonomiska egenmakten. Det är den ena aspekten. Den andra är att skattesänkningar för låg- och medelinkomsttagare ökar drivkraften att komma ut ur ett utanförskap och ut ur en arbetslöshet. Det var motiven. talar om ökade klyftor. ökade inkomstskillnaderna i under högkonjunktur och socialdemokratisk regering. Hur förklarar det? 57 (S) replik: Jag vill göra klart för kammaren och att jag som socialdemokrat inte ser något självändamål med att höja eller sänka skatter. Jag ser ett ändamål med att ha en bra och fungerande välfärd. Sänkta skatter kan vara en del i det, men då ska man göra det smart. säger att den största delen går till låg- och medelinkomsttagare. Det är klart. En majoritet av svenskarna är ju låg- och medelinkomsttagare. Den rikaste procenten i har av den här regeringen fått lika mycket i skattesänkningar som en fjärdedel av befolkningen. Det ökar klyftorna. Syftet är att sänka skatterna. Du och jag, vi som är höginkomsttagare, tjänar på detta. Vill man sänka skatter kan man göra det smartare. Problemet i har ju inte varit att det har varit för få människor som har sökt jobb. Problemet är att det inte finns några jobb att söka och att vi inte har haft en aktiv arbetsmarknadspolitik och tillväxtpolitik. Det är snarare köpkraft som ska stimuleras. Jag tror inte att lösningen är att du och jag får ett par tusenlappar till . Lösningen är snarare att öka köpkraften hos dem som har det tuffast. Det är det ena man kan göra. Det andra man kan göra är att motivera den som är i utanförskap att gå tillbaka i arbete. Man har en väldigt speciell människosyn om man tror att när den som inte har ett arbete får reda på att det finns ett jobbskatteavdrag gör en ekonomisk kalkyl och säger: är det lönt att jobba. ska jag nog ta mig ut på arbetsmarknaden. Jag tror inte det om människor. Jag tror att de allra flesta av oss vill arbeta och göra rätt för sig. Men man behöver verktygen och ett jobb att kunna gå till. Det är snarare så att de som är längst från arbetsmarknaden behöver svenskutbildning, kompletterande yrkesutbildning och möjlighet att komma vidare. Frågan kvarstår: Var det för jobben, eller var det bara för att sänka skatterna? 58 (M) replik: Först vill jag bara notera att , som ägnade huvuddelen av sitt anförande åt att tala om klyftor i samhället, inte svarade på den fråga som handlade om politiken mot klyftor och hur det kommer sig att under den socialdemokratiska regeringsperioden 19982006 med goda tider och högkonjunktur i inkomstskillnaderna ökade . Vi får notera, fru talman, att den frågan förblev obesvarad. När det gäller motivet för detta och det tror jag att du också känner till är det att det är skattesänkningar som ger jobb. Det är jobblinjen som har dominerat vår valrörelse och den som vi har sökt mandat för. Det är just därför som vi har valt och också mycket tydligt har prioriterat skattesänkningar för låg- och medelinkomsttagare. Det är det största strukturella problemet i som vi fortfarande har trots våra skattesänkningar. Det bidrar till att fortfarande har en sammanhållning som inget annat land kan mäta sig med. Det är just arbetslösheten och utanförskapet som riskerar att driva isär sammanhållningen. Politiken för jobb och för att människor ska ha en ekonomisk egenmakt och marginaler i sin ekonomi har riktat in sig mot låg- och medelinkomsttagare. Motivet för detta är att det ska ge jobb. Det är den enskilt viktigaste reformen som vi kan göra just för att bekämpa klyftorna och öka sammanhållningen i samhället. 59 (MP) replik: Jag fortsätter gärna diskussionen om klyftorna. Vi som politiker måste vara medvetna om vad det är för klyftor vi skapar genom vår politik och vad det är som skapas utan vår förskyllan eller som vi i varje fall kanske inte i lika stor utsträckning kan påverka. Har man, som redogjorde för, en högkonjunktur där börsen går bra och människor som har höga inkomster också får höga kapitalinkomster är det en sådan sak som tenderar att öka klyftor. Det vi däremot måste vara väldigt noga med som politiker är hur vår politik slår. Här kan vi se, som redogjorde för, att den rikaste hundradelen av befolkningen har fått lika mycket som den fattigaste fjärdedelen. Där är det väldigt tydligt att politiken i sig skapar klyftor. Det tycker jag är problematiskt. Jag tror att ett samhälle med mindre klyftor är ett bättre samhälle sett till hela samhället. Jag gladde mig mycket när jag hörde tala så pass varmt om sänkt tjänstemoms. Det får mig ändå att våga tro att det kommer att vara en av de saker som kommer att prioriteras framöver. Det är väldigt angeläget för tjänstesektorn för att man ska kunna ta till vara den potential som finns där. Däremot var det inte lika positiva tongångar när det gällde koldioxidskatten. Det gladde mig väl mindre och var kanske också mindre förvånande. Jag såg ett pressmeddelande från där de rapporterar att utsläppen från vägtrafiken återigen ökar. Man hade en liten dip i samband med lågkonjunkturen då transporterna gick ned som de brukar göra i en lågkonjunktur. Men är man åter tillbaka i ökningar. Trots att utsläppen från nya bilar minskar hjälper inte det eftersom trafiken helt enkelt ökar ännu mer. Där har regeringen tidigare framhållit att koldioxidskatten är ett väldigt träffsäkert och kostnadseffektivt verktyg. Men har man övergett den. I stället föreslår man en supermiljöbilspremie som enligt beräkningar ska minska utsläppen med . Det är ganska lite. säger i pressmeddelandet att med nuvarande styrmedel kommer vi inte att kunna nå klimatmålet för vägsektorn. Vi kan på sin höjd stabilisera utsläppen och få dem att sluta öka. Men vi får inte ned dem, vilket vi måste få. Jag tänker därför fråga: När kommer koldioxidskatten? 60 (M) replik: Jag noterade tongångarna från om att reformer i tjänstesektorn och mot småföretagare ger ytterligare jobb när hon höll sitt anförande. Där hoppas jag att vi kommer att kunna återkomma när och om det finns utrymme för sådana reformer. När vi talar om koldioxidskatten ser jag verkligen en potential för skattesystemet att vara ett effektivt verktyg för att påverka miljöpolitiken mot ett mer hållbart samhälle. Det vill jag verkligen säga. Jag gillar uttrycket grön skatteväxling. Det jag ogillar är när den gröna skatteväxlingen bara ensidigt blir röda skattehöjningar. Jag tror att det finns bekymmer i detta. Tittar man på koldioxidskatterna och skatten på bilar, fordon och transporter är det viktigt att komma ihåg att är ett avlångt land med en stor glesbygd. Den måste också ha gynnsamma förutsättningar för att kunna vara en levande landsbygd sett till dessa aspekter. Jag noterar öppning och hållning till tjänstesektorn. Det tror jag är jätteviktigt för jobblinjen och för att möta det som du började med att tala om, nämligen ett samhälle som glider isär. De största insatserna är återigen att se till att det blir fler jobb i . Det är den enskilt absolut viktigaste faktorn för att hålla samman vad gäller inkomster. Där spelar detta en stor roll. När det gäller de exempel som tas vill jag påpeka att man ska ha i minnet att är det land som har den mätbart nästan största sociala sammanhållningen. Den avgörande faktorn i detta är just tillväxten och nya jobb. 61 (MP) replik: Jag håller med om att det är väldigt viktigt för social sammanhållning och minskade inkomstklyftor att få människor att kunna arbeta i stället för att vara arbetslösa. Men det är ett mycket mer effektivt sätt att stimulera framväxten av jobb inom exempelvis tjänstesektorn snarare än att ge stora skattesänkningar till människor som redan har det ganska bra som till exempel till mig och . Jag tror inte att någon av oss skulle sluta gå till jobbet om vi skulle få betala tillbaka lite av det jobbskatteavdrag som vi redan har fått. Det vi föreslår är inte att man ska ta bort hela jobbskatteavdraget utan en nedtrappning för människor som har höga inkomster. Det ska helt enkelt löna sig att arbeta för människor med låga och normala inkomster. Men för oss som redan har inkomster i riksdagsledamotsklassen är det inte riktigt ett problem att det inte lönar sig att arbeta. När det sedan gäller koldioxidskatten vet jag ärligt talat inte riktigt vad jag fick för svar. Det är väl bra att man kan se att det kan vara ett verktyg framöver . Visst är ett avlångt land, och visst ser förutsättningarna väldigt olika ut. Då får man göra precis som regeringen sade i en proposition som lades fram i som känns väldigt avlägsen. Om man ser att man får oönskade fördelningseffekter får man kompensera det. I den gröna skatteväxling vi hade tidigare hade vi ett särskilt glesbygdsavdrag. I den rödgröna budgeten föreslår vi att man höjer reseavdraget. Det finns olika sätt man kan göra det på, för att inte tala om sådana saker som att till exempel stimulera utbyggnad av biogas så att det finns alternativ för människor som bor ute på landet. Det tror jag är mer framkomligt än att bara säga att vi inte kan använda det alls. Det var då en grön skatteväxling. har ni genomfört ganska stora skattesänkningar på 100 miljarder. Vi får in extra intäkter på att höja klimatskatter.