prot · GX0977 · 2010-02-18 00:00:00 — Företagshälsovården har fått en speciell uppgift att jobba förebyggande ett vidgat område och en vidgad uppgift att också kunna jobba som primärvård för att kunna ta hand om personer när de får sin första sjukdag och inte vänta tills det blir ett stort problem på arbetsplatsen. Det om något är förebyggande hälsovård. Vi har aldrig satsat så mycket pengar som vi gör just nu på förebyggande hälsovård. Det är precis det som gör att människor nu har kommit tillbaka från sjukskrivningar. Sjukskrivningarna har minskat, men det har tydligen gått förbi. Den här sjukförsäkringsreformen möjliggör att enskilda människor blir sedda och inte bortlämnade som sjukskrivningsoffer. 107 (): Ni gick till val på att minska utanförskapet, . Om er sjukförsäkringspolitik har lyckats varför är det då 70 000 till i utanförskap? Varför är det 100 000 fler som är arbetslösa? Om man forskningsmässigt går in och tittar på vad det är som har hänt i sjukförsäkringen ser man att det är som har lagts till. Det kan man kanske tycka är mycket. Ni står här och säger att det aldrig har satsats så mycket på sjukförsäkringen, och det är väl bra att man gör det. Men jag frågar mig: Vad gör ni för att folk inte ska bli sjuka? Ni säger att ni satsar på företagshälsovården. Men det har inte blivit så mycket. Vad vi har sett är 54 000 människor som inte har sjukförsäkring. Det pratar ni inte om. Men det är hedervärt, , att du begär ordet och säger att du bryr dig. Det är en bra början. Och jag måste säga att det är hedervärt att bryr sig. Den borgerliga alliansen har inte på något sätt gjort det när ni här i kammaren har applåderat den nya rehabkedjan. Ni har applåderat att människor ska ha tidsgränser i sjukförsäkringen. Jag har en fråga. Vad gör ni åt dem som ni har placerat på Arbetsförmedlingen efter ? Det vet inte arbetsförmedlarna. Vad gör ni med de sjuka? Vilka redskap finns att ta till? Det är det balken handlar om, och det var därför jag begärde ordet. I detta anförande instämde (). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 15 § En politik för det civila samhället Föredrogs kulturutskottets betänkande 2009/10:KrU7 En politik för det civila samhället (prop. 2009/10:55). 108 (): Regeringen har lagt fram propositionen En politik för det civila samhället där man vill skriva om målen genom att ersätta ordet folkrörelse med civilsamhälle. Man kan fråga sig varför den borgerliga regeringen lägger fram propositionen. Vad är det för problem man försöker tackla? Man säger inte tydligt och klart vad man vill. Vad man presenterar är dock en radda av borgerligt färgade ideologiska föreställningar föreställningar som på intet sätt är underbyggda av vare sig vetenskaplighet eller undersökningar och utredningar. Propositionen är en borgerlig ideologisk försöksballong. Terminologin är diffus. Det viktigaste ordet är civilt samhälle. Termen civilt samhälle är ett uttryck för den borgerliga nyspråkligheten och förberedelsen för en annan välfärdsmodell än den vi har och som mer bygger på välgörenhet och frivilliga krafter. Den borgerliga regeringen rör i propositionen vid den svenska demokratins kärna. Folkrörelserna är demokratins vagga och garant. Demokrati- och folkrörelseutvecklingen började . Då kämpade för yttrandefrihet. Man bekämpade konventikelplakat, det vill säga att man skulle kunna ha religiösa sammankomster utan att en präst var närvarande. Det var en hård strid mot en reaktionär stat och en reaktionär kyrka. Många utvandrade till av den orsaken. Det var inte bara fattigdomen som drev människorna dit, utan bristen på demokrati och yttrandefrihet. följde , rösträttsrörelsen och de stora så kallade folkriksdagarna. Arbetarrörelsen växte fram. Även bönderna bildade sina organisationer och politiska partier. Motståndarna till dessa folkrörelser var också emot alla reformer som gick i demokratisk riktning. Den här propositionen försöker förringa de svenska folkrörelsernas betydelse. Den borgerliga regeringen föreslår att begreppet folkrörelse med dess associationer till gemensamt arbete och social gemenskap ska bytas mot det oprecisa begreppet civilsamhälle. Med begrepp som entreprenörskap ska folkrörelser medverka till det borgerliga, ideologiska paradigmskiftet. Det ska ske genom att gå från folklig förankring till ekonomiska associationer som på politiskt uppdrag ska utföra tjänster som utförs av den offentliga sektorn. Folkrörelser blir företag som ska följa de kriterier som gäller för sådana, och därmed upphör den ideella sektorn att vara ideell. Det är i denna utveckling som det borgerliga paradigmskiftet behövs. Därför vill man börja använda sig av det nyspråkliga begreppet civilsamhället. Detta är idéer och föreställningar om det civila samhället som importerats från andra länder med en helt annan välfärdsmodell än den vi har. I den anglosaxiska världen betyder civil society i stort sett allt som inte är statligt. För exempelvis den italienske socialisten och teoretikern betyder civilsamhälle i första hand folkliga rörelser. Den tyska sociologen räknade in företag och näringsliv i civilsamhället. I propositionen lutar man närmast åt en definition av civilsamhället som allt som inte är statligt. De svenska folkrörelserna är inte, och har aldrig varit, någon del av statsförvaltningen eller statlig verksamhet. Själva ordet folkrörelse uttrycker en brett förankrad, frivillig, förenad, aktivt pådrivande och självförvaltande kraft för samhällsförändring som kommer från själva folket. Andra beteckningar som ideella, idéburna eller frivilligorganisationer har samma innebörd. Vem blir förvånad över att en borgerligt signerad proposition behandlar fackföreningsrörelsen styvmoderligt? Vem blir förvånad över att man i sin iver att bereda väg för sitt civila samhälles nya entreprenörer osynliggör de nya folkliga rörelserna såsom kvinnorörelsen och ungdomsrörelserna? Man väljer också att osynliggöra solidaritetsrörelserna som är så viktiga för den svenska biståndspolitiken. Civilsamhället var ett honnörsord i , särskilt i under kampen mot Husakregimen, för demokrati och mot stelbent kommandoekonomi kort sagt mot en förtryckande, odemokratisk stat. I det sammanhanget fungerade teorierna om civilsamhället. Det var en teoretisk och ideologisk murbräcka, men om man försöker använda samma teorier och föreställningar i blir resultatet ett annat. har ingenting av det som kännetecknar en östeuropeisk modell av förtryckande byråkrati. Nej, i har vi en offentlig sektor med offentlighetsprincip och demokratisk insyn. Försöker man att använda civilsamhället blir resultatet att i stället för att bryta ned en förtryckarapparat bryter man ned vår välfärdsmodell. Resultatet blir speciellt tydligt om man lyckas omvandla folkrörelserna till företag och entreprenörer där vinst blir dessa rörelsers främsta syfte. Ideella organisationer är en omistlig del av vår välfärdsmodell. Vi behöver både en stark, gemensamt finansierad sektor och den kanal för medmänskligt engagemang som de idéburna organisationerna utgör. Det är bra att idéburna organisationer utför uppgifter som kompletterar eller utvecklar den offentliga sektorn. De ideella organisationerna har dubbla roller. De är både aktörer och opinionsbildare. I egenskap av självständiga aktörer kan de granska den offentliga sektorn kritiskt och bevaka olika gruppers intressen. De kan ge röst åt de röstsvaga och formulera krav på samhällsförändring för den som inte är van att kräva något för egen del. Frivilliga krafter får aldrig bli ett sätt för staten att få gratis arbetskraft eller ersätta det ansvar som politiken har på områden som arbetsliv och bostadspolitik. De ideella organisationerna får inte heller ta över så många uppdrag att de tappar sin självständighet och sin roll som utomstående observatör. Den borgerliga regeringen lyfter fram vikten av avtal mellan staten och frivilligorganisationer, men man presenterar inte några konkreta förslag på hur denna samverkan ska fungera. Vi, de rödgröna, föreslår däremot att beslutar om att införa årliga överläggningar där regeringen och Kommuner och Landsting deltar tillsammans med representanter från folkrörelserna. Vi anser att folkrörelserna ska ha en formell årlig förhandlingsrätt. står bakom samtliga rödgröna reservationer, men för att vinna tid yrkar jag bifall endast till reservation 1. 109 (): Jag tänker börja med att konstatera att det var den dåvarande socialdemokratiska regeringen som beslutade att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att lämna förslag om den framtida folkrörelsepolitikens inriktning, omfattning och utformning. Utredningsdirektiven är en intressant läsning som tydligt visar den dåvarande regeringens synsätt och ambitioner. När sedan det olycksaliga hände att vi fick en ny regering i valet bestämde sig den nya, moderatledda regeringen för att ha kvar de socialdemokratiska utredningsdirektiven men tillföra kompletterande direktiv som främst handlade om effekten av villkorade statsbidrag, effekten av att öka antalet villkorslösa bidrag och minska antalet villkor för statsbidragen. Inom parentes kan man säga att när man läser utredningen och propositionen kan man se att tilläggsdirektiven har haft en ganska marginell betydelse. Naturligtvis har ändå de politiska bedömningarna blivit helt annorlunda i denna proposition än vad de hade blivit om vi i oppositionen fått lägga fram våra förslag. Trots allt skulle jag vilja ge regeringen och dess handläggare ett erkännande för det sätt som man har försökt arbeta med denna proposition, nämligen med ett stort mått av transparens och, på gott och ont, ett nytt sätt att hämta in synpunkter på de få förslag man har. Det har varit ett folkrörelseforum med en öppen dialog där många uttryckt att man blivit lyssnad på. Det är av avgörande betydelse för de ideella och idéburna rörelserna. Det har varit remisshantering på nätet där värdefulla synpunkter kunde lämnas in, men det blev kanske ändå inte den succé som man hade väntat sig. Detta politikområde, folkrörelsepolitiken, får inte bara vara en politik där läpparnas bekännelse gäller, utan det måste även innehålla faktiska åtgärder som innebär att politikområdet blir tydligare och stärks. Jag måste tyvärr säga att detta är en av de mest pratiga propositioner jag någonsin har läst. En proposition inom detta område måste helt enkelt innehålla skarpa förslag som ger politiken en tydlig kontur. Detta saknar vi rödgröna. Vi lyfter fram just dessa frågor i några av våra reservationer och i vårt särskilda yttrande i betänkandet. Vi tar också upp frågan om begreppen civilsamhället kontra folkrörelserna, den ideella och idéburna sektorn, där vi menar att det inte finns någon som helst anledning att byta ut redan etablerade begrepp mot nyspråkliga begrepp som både är otydligare och riskerar att leda tanken fel. När man läser propositionen blir man förvirrad av alla de olika begrepp man använder. Det verkar som om man under hela resans gång ändå haft i åtanke att bibehålla begreppet folkrörelse. Inte minst såg man det när man lade ut propositionsförslaget på nätet propositionen var klar. Då fanns inte tanken om det civila samhället med. Men därefter har något hänt. Vi socialdemokrater tror inte att det är något enstaka remissyttrande som har fått avgöra. Det var ju ändå inte så många som kom in med synpunkter i detta läge. Vi tror mer på att det kan ha avgjorts av en yngre okunnig ideolog i som mot bättre vetande trodde att begreppet folkrörelse hade stark koppling endast till arbetarrörelsen. Men den kunskapen har vi väl att det är ett mycket bredare begrepp än så, eller hur? Det är även i detta sammanhang, det vill säga i diskussionen om målen för detta politikområde, som vi i våra resonemang lyfter in folkbildningen som en viktig del av folkrörelsearbetet. Det finns en stark historisk koppling mellan folkrörelser och folkbildning. Det är en koppling som vi menar tydligt måste framgå av målformuleringen. Vi menar att det är högst anmärkningsvärt att partier i regeringen inte ser denna grundläggande koppling. Att inte gör det har jag full förståelse för. Det är ett parti som gjorde allt för att snäva in folkbildningen både innehållsmässigt och ekonomiskt. Men övriga partier, som man ju ändå i någon mening kan hävda har en folkrörelseförankring och naturligtvis borde förstå betydelsen av en bred och förankrad folkbildning hur kan de tappa bort denna viktiga koppling? I en annan reservation tar vi rödgröna upp att man i propositionen inte har lyft fram fackföreningsrörelsens 4,2 miljoner medlemmar och idrottsrörelsens 3 miljoner medlemmar. Att två så stora delar av folkrörelserna de ideella och idéburna organisationerna som har en så viktig roll i människors demokratisträvanden inte omnämns mer än som en statistisk siffra menar vi är ett tecken på att regeringen ser på folkrörelsernas organisationer på ett väldigt snävt och begränsat sätt. I delar av denna proposition är regeringen mån om att koppla ihop politikområdet folkrörelsepolitik med andra politikområden. Vi har här i kammaren redan behandlat kopplingen till det socialpolitiska området, och på gång är kopplingen till integrationspolitiken och kulturpolitiken. Då väljer regeringen att kalla det de idéburna organisationerna inom det sociala området. Vi har ju redan haft den debatten i kammaren, och där framgick ganska tydligt skillnaderna mellan regeringspartierna och oss i oppositionen. Den tydligaste skillnaden låg i synen på det som vi kallar röstbärare kontra utförare. Detta med röstbärare kontra utförare är också en del av den proposition vi nu behandlar i kammaren, men det kommer inte till så konkret uttryck som det gjorde när behandlade propositionen om det sociala området. För vår del handlar det om en väldigt viktig balansgång. Den ideella organisationen ska fortfarande bygga på ideellt engagemang och på lust, och ska ideella organisationer när de väljer att utföra skattefinansierade verksamheter ha långsiktiga spelregler för detta engagemang. Men ideella och idéburna organisationer får inte reduceras till att vara underleverantörer. Utrymmet för det ideella engagemanget och eget initiativ får inte förminskas. Det är viktigt att man får spelregler som inte tvingar in organisationerna i mer företagslika former. Flertalet organisationer har valt att vara ideella därför att de inte ville vara till exempel aktiebolag. Detta är en oerhört viktig aspekt som aldrig får förringas. Det får inte heller förringas att idéburna och ideella organisationer ser olika ut. På detta tema har vi rödgröna en reservation som handlar om social ekonomi och entreprenörskap. Vi menar att dessa viktiga delar av propositionen borde regeringen ha låtit bli att lyfta in, för de leder ofta tanken till att det skulle vara regeringens huvudsakliga syfte med propositionen att lyfta över samhällsfinansierad välfärdsverksamhet från offentliga utförare till ideella organisationer. Vi menar att man då ökar risken för att dessa ideella organisationer tappar sin uppgift att ge en röst åt de svaga, att synliggöra osynliggjorda erfarenheter, att stärka och skydda den som är utsatt och att formulera krav på förändring för den som inte är van att kräva något för egen del. Vi socialdemokrater står naturligtvis bakom alla de reservationer vi har tillsammans med och , men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 1. I detta anförande instämde , i och (alla s). 110 (): Det är faktiskt med viss förvåning som jag deltar i den här debatten. Om man i hela sitt vuxna liv har jobbat inom idéburen sektor och folkrörelser blir man lite undrande över denna namnstrid och hur allt måste bli annorlunda. Om man dessutom har levt i andra länder undrar man om regeringen inte blandar ihop begreppen lite. var inne lite på denna fråga, och jag vill ta upp den än en gång. Det handlar om att man använder begreppet civilsamhälle. Jag har själv bott i . Där pratar man inte om civilsamhälle utan om gemeinnützig det allmännyttiga. Om vi skulle översätta det till svenska hamnar vi helt fel, för då hamnar vi inom bostadssektorn. I handlar det just om sådant som vi debatterar : idéburna organisationer, folkbildning etcetera. Lika fel blir det när vi översätter det anglosaxiska civil society till svenska. Jag undrar varför man ska göra detta. Vi har faktiskt ganska vettiga begrepp som vi kan definiera här i själva. För min och del är det viktigt att behålla begreppen den ideella sektorn och folkrörelser, för de begreppen är vi vana vid. Det blir enklare och tydligare så. Då uppstår inte risken för misstolkningar och så vidare. Det är lätt för oss här i att alltid anlägga ett riksperspektiv. Det är lätt att tro att allt avgörs på riksplanet, på departementen och så vidare, men min upplevelse av arbete i den ideella sektorn är att motparten oftare är det lokala styret. När jag satt som kommunalråd i var det de lokala ideella organisationerna och folkrörelserna som jag mötte. Därför förstår jag inte riktigt allianspartiernas motvilja att skriva in att man ska ha SKL som en ordinarie part i samtalen, i årliga möten. Det är ju detta som är det viktiga: att det sker i närsamhället. Däremot vet jag att många av organisationerna gärna vänder sig mot riksperspektivet. upplever jag att det egentligen inte är där som frågorna hör hemma. De hör hemma i närsamhället. Det är viktigt att vi pekar på detta och tydliggör det. Här kommer jag till min nästa punkt när det gäller kritik. Jag har respekt för det sätt som man har arbetat på, för det här rådslaget med de idéburna organisationerna. Men man har missat en hel del. Man har missat det som den här alliansregeringen brukar missa. Man tror att man själv ska sitta vid makten i evigheter. Man har helt missat att det är av principiell betydelse att ha breda blocköverskridande överenskommelser. Den här regeringen är totalt oförmögen till detta. Jag vet inte om det är en sjukdom. Det är i alla fall ett tillstånd. Man vill inte ha detta. Det kanske är psykiskt. Det kanske är politiskt. Vad vet jag? Men jag saknar detta. När jag möter representanter för folkrörelser och ideella organisationer är de oroliga. Ni skapar en oro där ute. Vi från oppositionen blev insläppta och fick säga ungefär: Det här var kanske inte det värsta utan någorlunda bra. Men vi var inte med i dialogen. Det är samma sak när det gäller den dialog som pågår. Detta må vara ideologiskt motiverat, men jag tycker att vi som förtroendevalda i riksdag har ett ansvar att tänka längre än mandatperioden. Då handlar det om blocköverskridande arbete. Då handlar det om breda bitar, där man inser att Folkrörelsesverige, den ideella sektorn i , inbegriper även politiska partier. Vi skulle önska att Kommuner och Landsting var med i alla överläggningar. På samma sätt bör också de politiska partierna vara delaktiga i detta. Just med hänvisning till mitt praktiska arbete och erfarenheten av detta menar vi från sida tillsammans med Socialdemokraterna och att det finns betydande brister. Jag kan väl lägga till att det inte hade varit svårt att rätta till det här. De synpunkter vi kommer med innebär inte de allra största skillnaderna. Det hade varit ganska enkelt att tillmötesgå våra krav, men det har man valt att inte göra, som så ofta. Det är synd. Det är beklagligt. Från sida står vi naturligtvis bakom alla reservationer som vi har i det här ärendet, men för tids vinnande vill vi yrka bifall endast till reservation nr 1. 111 HANS (): Vi kan notera att vi avverkade veckans sista votering . Vi har kommit till veckans sista ärendedebatt. Därefter följer en plenifri vecka. Det måste vara riktiga konnässörer som sitter här i kammaren för att delta i och lyssna på den här debatten. Det var ett ideologiskt laddat tal som framförde. Hon fick till och med med sig Gramsci, så man känner igen de gamla vänsterpartitakterna. Det är bra att är tydlig. Då markerar hon nämligen också att det är som anför den rödgröna oppositionen inom kulturens område. Det är ett bra besked, och det är ett tydligt besked. Det är alltså och som definierar vänsteroppositionens kulturpolitik. Det vi har att debattera och längre fram fatta beslut om handlar om en politik för det civila samhället. Det förslag regeringen i sin tur lagt fram bygger på samtal och dialog just med de berörda. Det har handlat om att involvera och att vara inkluderande. Tanken är nu att efter beslut formalisera det fortsatta arbetet med att lyssna och lära. Det ska rent av forskas inom området. Jag tycker att det är tydligt att regeringen har lyssnat i den helt unika remissbehandlingen när det gäller förslag till propositionen. Det är ett förfarande som har följts av dialogen och överenskommelsen. Man har tagit in, resonerat, avvägt och redovisat sina egna ställningstaganden för och emot olika förslag och synpunkter. Propositionens idé och mening kan sammanfattas i den dialog som ska ske med det civila samhällets organisationer genom att utveckla det civila samhällets möjligheter att göra människor delaktiga utifrån engagemanget och viljan att påverka den egna livssituationen eller samhället i stort stärka förutsättningarna för det civila samhället att bidra till samhällsutvecklingen och välfärden både som röstbärare och opinionsbildare och med en mångfald verksamheter fördjupa och sprida kunskapen om det civila samhället. Precis som har sagts har det förekommit en principiell diskussion kring begreppet det civila samhället, civilsamhället. Är det endast ett förkastligt utländskt låneord? För egen del ser jag det som en gåva från Öst- och . Människor med unika erfarenheter av att ha levt på andra sidan järnridån utvecklade en insikt om den lilla människan och den lilla gruppen i förhållande och relation till makt och stat. Och i min värld är samhället alltid större än staten. En person som verkligen har tänkt och talat mycket om just det civila samhället är tidigare president . Jag vill hävda att är en symbol i för självständigt tänkande, en röst för samvete, ansvar och respektfullhet. Han skrev och talade 1994 om det civila samhället. Jag ska be att få läsa en hemgjord svensk översättning av ett engelskt verk: I generella ordalag kan man beskriva det civila samhället som det samhälle där medborgarna deltar på många parallella, ömsesidigt kompletterande sätt i det offentliga livet, i förvaltandet av det gemensamma bästa och i det offentliga beslutsfattandet. I vilken omfattning, på vilket sätt och i vilka former detta deltagande sker beror i huvudsak på deltagarna själva, på deras initiativförmåga och fantasi, även om detta sker inom ett existerande legalt ramverk. Det är alltså ett samhälle som inte bara erkänner såväl individuell som gemensam kreativ förmåga som en viktig del av det offentliga samtalet, utan som också tar hela sin utgångspunkt i denna kreativa förmåga. Statens uppgifter i ett sådant samhälle är begränsade till att gälla enbart det som inte kan göras av någon annan, som lagstiftning, militärt försvar, inre och yttre trygghet och upprätthållande av lag och ordning. Något förenklat kan vi säga att det civila samhället vilar på tre pelare. Dessa tre pelare är: föreningsfrihet, decentralisering av statsmakten och delegering av några av dess uppgifter till förhållandevis oberoende grupper och enheter. Det är de tre grundläggande mål som vi borde arbeta mot för att restaurera och återuppbygga det civila samhället i mitt land. kan naturligtvis bara tala utifrån sina erfarenheter och sin bakgrund i ett och därefter i ett som var präglat av decennier av förtryck. Därför går naturligtvis inte alltihop att överföra till , men det finns ideologiska och idémässiga element i det han säger som är användbara i vårt land och i världens alla övriga länder. Jag ska förflytta mig från presidentpalatset i , , till i . Det är en bit. Men jag vill ändå göra denna resa tillsammans med ledamöterna här i kammaren. hade nämligen en ledare där det just resonerades kring civilsamhället. Ledarskribenten skriver så här: Civilsamhället mer än en lek med ord. är dock civilsamhället ett vedertaget begrepp.