prot · GX09134 · 2010-06-08 00:00:00 — Det finns inga förslag i den proposition om en ny kollektivtrafiklag, som regeringen överlämnade till , som innebär att de regionala kollektivtrafikmyndigheterna fråntas möjligheten att tillhandahålla den kollektivtrafik man vill ha. I propositionen slår regeringen fast att kollektivtrafik är ett betydelsefullt medel för att uppnå såväl transportpolitiska mål som andra samhällsmål. Regeringen menar att det finns tydliga motiv till att behöriga myndigheter ska kunna agera med stor befogenhet för att se till att trafik som är till för arbetspendling och annat vardagsresande tillhandahålls i önskad omfattning och med en lämplig prissättning. Vad avser fråga om auktionsförfarande vid tilldelning av järnvägsinfrastrukturkapacitet så vill jag inleda med att erinra om att regeringen i den senaste budgetpropositionen gett i uppdrag att i samverkan med berörda aktörer inom järnvägssektorn vidareutveckla verktyg och metoder för tilldelning av infrastrukturkapacitet. Härigenom kan infrastrukturen nyttjas på ett samhällsekonomiskt optimalt sätt och konkurrensen på person- och godstransportmarknaderna främjas. I uppdraget ligger även att vidareutveckla verkets banavgiftssystem för att möjliggöra användningen av detta som verktyg i kapacitetstilldelningsprocessen. har det förekommit kritik mot hur , numera , genomför sin svåra uppgift att planera bort trängsel och kollisionsrisk på järnvägsnätet i syfte att åstadkomma en samhällsekonomiskt effektiv användning av den statliga järnvägsinfrastrukturen. Kritiken har framför allt gällt brist på transparens i planeringsprocessen och därmed förknippad osäkerhet om i vilken grad planeringen verkligen leder till att syftet med den uppfylls. Med detta sagt vill jag först säga att jag förväntar mig att inom ramen för sitt uppdrag tar ställning i frågan om lämpligheten att använda auktioner i kapacitetstilldelningsprocessen så snart detta är möjligt. Därtill kan jag konstatera att, oavsett om auktioner kommer att användas eller inte, så kan det inte uteslutas att utvecklingsarbete i förlängningen får konsekvenser för hur tåg kommer att prioriteras i kapacitetstilldelningen. Syftet bakom regeringens uppdrag är ju trots allt att stimulera utveckling av verktyg och metoder som på ett bättre sätt än de som används ska kunna åstadkomma ett samhällsekonomiskt effektivt utnyttjande av infrastrukturen. Jag kommer därför med intresse att följa utvecklingsarbete och förmodar att också kommer att göra detsamma. undrar om det gjorts någon bedömning av om de samlade avregleringarna och privatiseringarna gynnar gles- och landsbygd. Svaret till denna avslutande fråga är att för alla förslag som regeringen lämnar görs konsekvensanalyser. En relevant aspekt är vilka effekterna kan tänkas bli i olika delar av landet, till exempel i gles- och landsbygd. Jag känner mig övertygad om att de åtgärder regeringen vidtagit på transportområdet är till gagn för hela landet. Såväl befolkning som företagare i gles- och landsbygd gynnas av bättre fungerande marknader där konsumenterna sätts i fokus av dem som tillhandahåller tjänsterna. 29 (): Tack för svaret, ministern! Svaret var dock lite rörigt. Jag tror att orsaken till det är att ministern har valt att svara på dessa tre interpellationer tillsammans, i ett sammanhang, som det står i svaret. För min och interpellationer kändes det kanske rimligt att man gjorde på det sättet. lite större och bredare interpellation tror jag hade vunnit på att få en egen debatt. Jag noterar också att herr talmannen varit väldigt generös mot ministern och låtit ministern överskrida sin talartid med . Det pekar väl också på att det kanske hade varit bättre att dela upp svaret på interpellationerna. Men är det som det är, och vi får göra det bästa av detta. Det här handlar om ett förslag att privatisera som redan är genomfört och som vi nu kommer att få se träda i kraft och de eventuella konsekvenser det kommer att få. Ministern har delvis svarat på frågorna som ställts i samband med detta. Jag kan inte uttyda svaren på något annat sätt än att ministern känner någon sorts tro på marknadskrafter. Här handlar det om att ministern känner sig övertygad om att en konkurrensutsättning kommer att förbättra förutsättningarna. Ministern är övertygad om att glesbygden kommer att klara det på ett bra sätt. Ministern har den största tilltro till marknadskrafterna. Detta blir närmast en teologisk diskussion, vilket i sig kan vara intressant. Men frågorna var kanske mer ställda för att se om ministern hade några mer världsliga påtagliga bevis, undersökningar eller internationella erfarenheter som på något sätt kunde styrka ministern i sin tro. Man har naturligtvis rätt att ha trosuppfattningar i , som är ett land med trosfrihet. Men i en debatt där vi diskuterar sådana handfasta saker som hade jag väl kanske hoppats på att få ett svar som byggde mer på handfasta fakta och erfarenhet. Jag tror att debatten hade vunnit på det. Ministern har möjlighet att komma tillbaka och styrka sin tro, sin övertygelse och sin marknadsfundamentalism med lite ordentliga erfarenheter från utlandet och utredningar som visar på hur kan bli billigare genom den organisation som ska sättas i sjön och hur den kan bli bättre i glesbygden genom organisationen. När det gäller glesbygden finns det anledning att peka på att ministern där kanske inte är lika trosviss som när det gäller de andra delarna. Där säger ministern: i glesbygd kommer att anpassas . Då känner jag, som själv bor i glesbygd, en viss oro. Det är precis detta vi befarar att i glesbygd kommer att anpassas . Vad som kommer att ske då är att den kommer att bli försämrad. Det kommer att bli längre väg till stationerna, och det kommer att bli sämre service. Det går inte att läsa in någonting annat i svaret. Det tycker jag känns lite bekymmersamt. Om man dessutom predikar denna blinda tro på marknadskrafterna och säger att behoven av alla tjänster som efterfrågas kommer att tillfredsställas i någon mening kan man inte vara så naiv att man tror att de kommersiella krafterna kommer att utöka nätet i glesbygd om det inte är lönsamt. Då finns det bara två saker: antingen får priset höjas eller så får det hela subventioneras. Ministern ger inga som helst svar på om hon vill subventionera priserna i glesbygd. 30 (): I MHF:s aprilnummer av Motorföraren skriver man att privatisering chockhöjer priset på bilbesiktning. Det skriver man därför att man har sett vad motsvarande saker som görs i har gett för resultat i andra länder. Framför allt lyfter man fram som exempel. Där har kostnaden ökat till runt för en besiktning. Jag har pratat med ganska många människor om att man nu håller på att lösa upp den nuvarande bilbesiktningen. Jag har inte träffat på någon som tycker att det är en bra idé. Jag har debatterat med i ett antal omgångar. Det här är en annan del av den nuvarande regeringens sätt att göra sig av med sådant som vi driver tillsammans av den enkla anledningen att regeringen inte tycker att vi ska driva det tillsammans. Det finns inte några rationella eller logiska skäl till att man annars skulle göra det. Detta är nästan ännu värre än , för här har man ett antal fordonsägare i som måste uppsöka bilbesiktningen för att få sin bil, motorcykel eller vad det nu är kontrollerad. Det kan knappast kallas för en marknad. Man kan inte avstå från att åka till bilbesiktningen, utan det måste man göra. Jag tycker, precis som , att det inte var helt enkelt att hitta svaren på frågeställningarna i min interpellation eftersom de var hopblandade med ganska mycket annat. Bara för klargörandets skull vill jag därför fråga om det är som jag uppfattar det att vi är överens om att fordonsägare kommer att få en högre kostnad för att besiktiga sitt fordon . Den konsult som regeringen själv har använt sig av för att gå igenom det hela har sagt att det är mycket troligt att nivån kommer att hamna någonstans runt . Det skulle då vara den lägsta nivån. Men om man tittar erfarenhetsmässigt på andra länder ligger höjningen på någonstans i snittet . I har priset som sagt hamnat på . I tidningen här har man intervjuat någon som har jobbat på bilbesiktningen i både och och som säger: Om jag får välja så väljer jag naturligtvis den svenska modell som vi har eftersom den är mycket billigare. Man får ingen bättre produkt med det system som man nu kommer att ha från . Däremot kommer man förmodligen att få färre stationer i glesbygd, precis som var inne på. Det kommer att vara ett antal fordonsägare som ska besiktiga sin bil, och det kommer förmodligen att bli ett större antal bilbesiktare. Antalet bilar per besiktare kommer alltså att bli färre. Det innebär att de måste höja priset för att få täckning för sina kostnader. mål har varit att man inte ska behöva ha längre än för att ta sig till sin bilbesiktning. av alla fordonsägare har omfattats av det målet. MHF och många andra betraktar det här som något som kommer att bli betydligt sämre för oss som inte bor i stora städer eller tätorter, och det är också jag rädd för. 31 (): Jag börjar med att tacka för svaret även om jag tycker att alla frågor om avregleringar och privatiseringar som är genomförda, beslutade om eller planerade kanske kunde förtjäna en egen principiell debatt i den här kammaren. Det är ganska allmänt vedertaget att konkurrens kräver att man har många aktörer, att det är lätt att träda in på och ut ur marknaden och att det finns små externa effekter som individen kan sätta en prislapp på. Det är uppenbarligen ingenting som regeringen tar hänsyn till, utan regeringen konkurrensutsätter för sakens skull. Det är min och många andras bestämda uppfattning. Det handlar sällan om att regeringen genomför utredningar som är förutsättningslösa och där man frågar sig på vilket sätt man kan få en bättre kollektivtrafik och en fördubblad kollektivtrafik. På vilket sätt kan vi få fler att resa kollektivt? På vilket sätt kan vi frakta gods? Hur kan människor i större utsträckning resa med tåg? På vilket sätt kan vi se till att ha en effektiv , en effektiv postverksamhet och så vidare? Frågan som alltid ställs från den borgerliga regeringen är: Hur avreglerar vi kollektivtrafiken? Hur avreglerar vi järnvägstrafiken? Hur avreglerar vi ? Hur avreglerar vi postmarknaden och så vidare? Det är inga frågor där man söker många svar för att åstadkomma bästa möjliga politik, utan målet är avreglering, privatisering och konkurrensutsättning. Jag reagerar på många saker i det svar som jag får av ministern. Jag börjar med några stycken. När jag läser om regeringens ambition för kollektivtrafik kan jag åtminstone inte här och faktiskt inte i så många andra sammanhang heller notera att regeringen eller ministern uttrycker något slags ambition om att fördubbla kollektivtrafiken att vi ska ha fler människor som reser kollektivt. Varför svarar inte ministern heller på frågan om var i världen regeringens marknadsöppning har genomförts med resultatet ökat kollektivtrafikutbud och lägre priser? Det finns många andra områden där regeringen gärna tar till internationella exempel. är ett sådant. är ett land som har statlig , och vi kan ju inte vara i samma klass som . Därför borde avreglera, säger man. Varför inte göra en internationell utblick? Varför inte titta på forskning och beprövad erfarenhet också i det här fallet? Det finns en skrivning på s. 3 i svaret som jag ifrågasätter rätt mycket. Man skriver om den proposition om en ny kollektivtrafiklag som regeringen har överlämnat till och som innebär att de regionala kollektivtrafikmyndigheterna fråntas möjligheten att tillhandahålla den kollektivtrafik man vill ha. Det finns inga sådana förslag. Men man kan överklaga den allmänna trafikplikten. Det är det som är hela problematiken med den proposition som regeringen lägger fram. Och vad innebär det? Det innebär att en kommersiell aktör kan överklaga sträckor och delar i en trafikplan och säga att de skulle kunna driva det kommersiellt. Sedan kommer det hela tillbaka rättsligt prövat, och det visar sig att sträckan inte behöver ingå i den allmänna trafikplikten. Jag skulle gärna vilja ha ett svar på den frågan från ministern. Jag vill också gärna få svar på hur det kan vara möjligt att regeringen i sin proposition Konkurrens på spåret man skulle kunna säga konkurrens om spåret, för det är vad det handlar om har angett att auktionsförfarande kan vara det sätt som man tilldelar kapacitet på när den inte räcker till. Ministern skriver ju nu i svaret att detta inte är aktuellt utan att i den senaste budgetpropositionen har fått i uppdrag att i samverkan med berörda aktörer inom järnvägssektorn vidareutveckla verktyg och metoder för tilldelad järnvägsinfrastrukturkapacitet. Är ministern medveten om att det är som gäller för genomförande av den nya lagstiftningen? Det är knappt kvar dit, och ni har inte bestämt er för hur man ska fördela kapaciteten när den inte räcker till. Ett bra tips är att gå på oppositionens linje och göra stora satsningar för att öka kapaciteten. Då kanske man slipper auktionsförfarandet. 32 Statsrådet (): Jag börjar bakifrån och besvarar fråga om auktionsförfarandet. arbetar med det uppdraget. Jag utgår från att om utifrån sin värdering kommer fram till att auktionsförfarande är ett bra redskap kommer man också att framföra det. är det ett pågående arbete. Låt mig gå tillbaka till . Det kan inte vara förvånande för de socialdemokratiska interpellanterna att finns och har funnits på regeringens dagordning. Den har tidigare utretts ett flertal gånger, och det har också lämnats förslag till . Vi har utfört ytterligare utvärderingar och utredningar för att omreglera . När det gäller frågan om pris visar underlaget att öppnar man en marknad kommer marknaden också att ge olika service, och det innebär att det blir olika priser. Det blir en tydlig differentiering beroende på vad det är för service. Sker den , eller ? Utredningen visar också att trots att har ett monopol ligger prisnivån till konsumenten på ett medelvärde av olika ländernas prislägen. Konsultrapporten visar också att tillgängligheten är jämförelsevis låg. Jag vill återkomma till diskussionen om tillgänglighet. Trots mycket prat om tillgänglighet har det aldrig kommit någon uppföljning av den tillgänglighet som hänvisas till. Det är precis det som tar upp i sin . Det är därför vi gör en nulägesbeskrivning för att kunna följa denna omreglering mycket noga. Det har alltid varit ett monopol på den här marknaden, och det sker inga stora förändringar över . Det är precis som när vi ser en avreglering på järnvägssidan när det gäller persontransporter, det vill säga att det inte sker någon stor förändring över . Det tar sin tid innan det kommer in fler aktörer på marknaden. Därför är det viktigt att följa den här förändringen. Det kommer också att ske när det gäller prisutveckling, geografisk tillgänglighet, tidsmässig tillgänglighet, bokningsmöjligheter, teknikutveckling, konkurrens och hur etableringarna ser ut. Det är oerhört viktigt att det görs en analys av hur marknaden utvecklas. Det framgår mycket tydligt i infrastrukturpropositionen och i åtgärdsplanen hur det blir med kollektivtrafiken. Regeringen har valt en tydlig process där kommuner och regioner har varit delaktiga i åtgärdsplanen. Det finns två prioriterade områden. Det handlar om att ta bort flaskhalsar för godset och om att stärka arbetspendlingen. 33 (): Jag har fått några förtydliganden inte så många att jag är helt nöjd, men de kanske är på väg. Mina frågor utgick från att ministern såg de risker som finns förknippade med den här reformen. Jag frågade om statsrådet tänkte ta initiativ och göra någonting åt de försämringar som bilägarna kommer att drabbas av, vilka initiativ ministern ämnar ta för att hålla glesbygden skadeslös och vilka initiativ ministern vill ta för att inte trafik- och rättssäkerheten ska försämras. Är det ministerns uppfattning att det inte finns några bekymmer? Jag vet inte om det är svaret på min fråga. Om jag försöker läsa svaret lite positivt kan jag tolka det så att det är ministerns svar. Om vi har kommit så långt att ministern inte ser några om helst bekymmer, inte bryr sig om att det blir dyrare för bilägarna, inte bryr sig om att det blir svårare för dem i glesbygd och därmed inte ämnar ta några initiativ tycker jag ändå att ministern borde kunna svara på fråga om vad och vilka underlag ministern åberopar som stöd för sin uppfattning att det inte skulle leda till högre priser och minskad stationstäthet. Annars kan man inte tolka det på något annat sätt än att ministern inte bryr sig om att det blir sämre för glesbygdsbor och bilägare i allmänhet. Det skulle jag väldigt gärna vilja reda ut. Att prata om att det blir olika priser är lite svävande, kan jag tycka. Vad är olika priser och olika service? Finns det ett behov av att ha öppet finns det väl all möjlighet i världen att se till att man har det inom det system vi har . Det kan inte vara något argument för att avreglera den här marknaden och göra det dyrare för bilisterna. På vilket sätt kan man få fram de underlag som ministern stöder sin övertygelse på? Det vill jag få preciserat. Om jag inte får det utgår jag ifrån att ministern godkänner att det blir dyrare för bilägarna och tycker att det är bra att det blir dyrare för bilägarna. Om jag inte får svar på det utgår jag ifrån att ministern godkänner att det blir sämre för folk i glesbygden och tycker att det är bra att det blir sämre för folk i glesbygden. Jag kan inte dra några andra slutsatser. Sedan funderar jag lite på kostnaderna. Den här reformen kommer inte bara att kosta mer för bilägarna, utan det kommer också att uppstå en massa kostnader när man ska kontrollera de privata aktörerna i bilprovarbranschen. De kostnaderna ska också tas ut någonstans. Det kunde vara spännande att fundera lite över dem. Då blir det ju dyrare för skattebetalarna i största allmänhet och för bilägarna. Var finns vinnarna med de här reformerna egentligen? Det är också en följdfråga som man skulle kunna ställa till ministern. Svara på frågorna! Kommer de här olika priserna att innebära att det blir högre priser för bilägarna? Om det inte är så, vad stöder ministern sig på? Vilka underlag har ministern för att påstå det? Kommer den här avregleringen att innebära bättre eller sämre service i glesbygden? Vilka undersökningar eller underlag stöder ministern sig på när hon tar ställning till detta? Det räcker inte med en övertygelse. Vi vill ha ett förtydligande på de här punkterna. 34 (): Jag tänker gå tillbaka till de frågor som jag ställde i interpellationen. Den första var: Av vilka orsaker är det enligt statsrådets ställningstagande viktigt att avreglera en väl fungerande bilbesiktning? Den andra var: Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att garantera en täckning av bilbesiktningsanläggningar i hela landet? Den sista frågan handlade om priset och om statsrådet har tänkt vidta några åtgärder för att sätta ett tak på vad det ska kosta att besiktiga bilen. Det förslag som kommer att gälla från innebär att det blir en fullständigt fri prissättning. Det finns inget tak. I svaret skriver ministern att Transportstyrelsen aktivt ska följa omregleringen och dess utveckling, effekter och konsekvenser för att ha beredskap att vidta lämpliga åtgärder i de fall det behövs för att upprätthålla en viss nivå gentemot konsumenterna i fråga om tillgänglighet, pris med mera. Dessutom står det att ministern inte tänker vidta några åtgärder i det här läget trots att ministern är mycket väl medveten om att det kommer att bli dyrare för oss som fordonsägare. Jag vet inte om ministern är bilägare själv. Det finns väldigt många i landet som tycker att de som man betalar är en ganska rimlig nivå. Man är inte beredd att betala mer för detta. Frågan är: Innebär det som står i svaret att ministern är beredd att vidta åtgärder i form av att tvinga aktörerna att etablera sig i glesbygd eller att man sätter ett tak på hur mycket det får kosta? Något annat än att ni är beredda att göra det kan jag inte utläsa av svaret. Sedan kan man också fundera över om det finns någonting som ministern tycker inte är lämpligt att driva i privat regi. Det kunde vara intressant att få utvecklat. Jag tycker att jämförelsen med apoteken som jag var inne på förut är ganska relevant. Där finns det inte heller någon egentlig marknad eftersom man får medicinen utskriven av sin läkare när det handlar om receptbelagda mediciner. Sedan får man gå till och hämta det som man har fått utskrivet, och det finns ett tak på priset. Det gör det inte i det här fallet i och för sig, men just när det gäller apoteken sätts det ju ett pristak av staten. Det är inte heller att betrakta som någon marknad, och när det gäller apoteken har socialministern erkänt vid ett flertal tillfällen att det handlar om någonting som är helt ideologiskt betingat och ingenting annat. Lite grann av detta kan man också läsa i ministerns svar, nämligen att det enligt ministerns och regeringens åsikt inte är riktigt att i lag slå fast att bara detta företag ska få utföra denna tjänst i . Detta anser man trots att det fungerar väldigt väl. Det visar att skälet till att det görs inte är att det ska fungera bättre, utan det är för att man inte tycker att det ska vara bara en aktör på marknaden trots att det egentligen inte är någon marknad. Alla vi som har fordon måste åka in och besiktiga bilen. Jag tycker att det är bra, för det är en trafiksäkerhetsåtgärd. Men jag kan inte se att det finns någon anledning att blanda in fler aktörer i det, för verksamheten är nästan en typ av myndighetsutövning. 35 (): Låt mig börja med att säga att det är uppenbart att ministerns tid inte räcker till. Jag tycker att det kunde ha förutsetts med tanke på de tre rätt omfattande interpellationer som har ställts. Jag hoppas att det här är ett undantag. Jag vill ställa några raka frågor. Jag vill börja med att konstatera att jag inte på något vis liksom ministern passivt tänker följa utvecklingen när det gäller sätt att ta fram verktyg. Det står nämligen på s. 3 här: Jag kommer därför med intresse att följa utvecklingsarbete och förmodar att också kommer att göra detsamma. Jag tänker se till att kapaciteten ökar när det gäller järnvägen så att vi inte behöver ta ställning till om vi ska auktionera ut bristande spårkapacitet eller inte. Jag vill fråga ministern: auktionsförfarande ett bra sätt att fördela bristande spårkapacitet? Det är min första fråga. Den andra frågan handlar om infrastruktur och kommunikationsmöjligheter som spelar en väldigt stor, för att inte säga avgörande, roll för landsbygd och glesbygd. Hur kan ministerns och regeringens svar vara att det görs analyser? I svaret säger ministern också: Jag känner mig övertygad om att de åtgärder regeringen vidtagit på transportområdet är till gagn för hela landet. Det hade varit mer lämpligt att beskriva vilka konsekvensanalyser man har gjort och vilka resultat de har visat. Hur gynnar ni kollektivtrafiken i åtgärdsplanen? Ministern var inne på det men hann inte svara, så jag ger nu möjligheten att mycket kort utveckla detta. Min sista fråga är: Finns det någon gräns för regeringen och för ministern för vad som inte kan ske i privat regi? Jag blir faktiskt lite upprörd när jag läser följande på s. 2 i svaret: Transportområdet har varit reglerat så att det ibland endast har funnits en aktör som har tillhandahållit tjänster, vilket inneburit köer, kvalitetsförsämring och dålig effektivitet även om det självklart finns undantag. Det var ju en fin avslutning. Är det så att köer, kvalitetsförsämring och dålig effektivitet är följderna när man offentligt driver en verksamhet? Är det verkligen ministerns bestämda uppfattning att det är så det ser ut? Jag kan också notera att regeringen har väldigt bråttom och att man kanske inte har hunnit med alla konsekvensanalyser. Jag upprepar mina frågor. Tycker ministern att det är bra med ett auktionsförfarande i stället för att man ökar kapaciteten på spår?