prot · GY0930 · 2010-12-08 00:00:00 — Regeringens förslag innebär en liten sänkning av antalet elever ned till ungefär 300. Det ska ses som ett tak. Målet ska alltså inte vara att fylla denna kvot till varje pris, utan tanken är att man ska ha en miniminivå för att alla elever som kommer in på utbildningen ska ha möjligheten att motsvara de extremt hårda krav som ställs. Dansarutbildningen delas in i tre delar: en omgång för årskurs 4 till 7, en omgång för årskurs 7 till 9 och ytterligare en omgång för gymnasiedelen. Detta görs helt enkelt för att man ska kunna göra en satsning . Det är det som behövs om man ska lyckas med dansen, där det dessutom blir successivt svårare som går. Elever på dansarutbildningarna tillgodogör sig en normal utbildning. De får alltså de grundläggande behörigheter som krävs för att söka sig vidare även till andra studier på . När det gäller gymnasieskolan blir dansarutbildningen likställd med alla andra yrkesförberedande utbildningar, vilket gör att man har en jämförbar möjlighet med andra att söka sig vidare, även om dansen inte är målet. Då det är ett inträdande på arbetsmarknaden som är målet med utbildningen är självfallet även arbetsmarknadsanknytningen viktig och en viktig del i det hela. En av de stora justeringar som görs i reformen är framför allt antagningsprocessen, där man lägger större vikt vid just dansen än som tidigare vid betygen. Man kommer att ha krav på ett grundprov, där eleverna kan visa upp sina färdighetskunskaper och klara av en miniminivå för att komma in. Om sållning sedan är nödvändig ska det ske genom uppdansning och inte genom betygsfördelning. Denna typ av utbildningar är alltid kantad av vissa problem och svårigheter då den som alla andra elitutbildningar av denna spetskaraktär ställer höga krav på eleverna. Därför ska inte bara ett färdighetsprov uppvisas för att man ska kunna ta sig in på skolan, utan det ska även göras medicinska prover som visar att man klarar av utbildningen hela vägen in i mål och klarar av att nå de mål som det rör sig om. Det är ett starkt åtagande man ger sig in på när man söker till dansarutbildningen. Åtagandet från vår och skolans sida slutar och upphör dock inte vid antagningen, utan sker även fortsatt därefter. Därför krävs det starka resurser och insatser när det gäller elevhälsan för att se till att eleverna klarar av utbildningen och klarar av en karriär därefter. Dansen är någonting som kan slita väldigt mycket på kroppen. Dansarutbildningen ska vara öppen för hela . Ett elevhem ska startas så att man har möjlighet att söka oavsett var i landet man lever. På det viset kan det bli en skola av toppkaraktär. Det har nämnts ett ifrågasättande, och det finns en reservation beträffande möjligheten för elever att sluta om de mer eller mindre anses som olämpliga för utbildningen under gymnasiedelen. Det kan kännas behjärtansvärt, och man kan tycka att om eleven har kommit in ska han eller hon få gå klart. Då har man dock tappat poängen med vad som är målet med utbildningen. Målet med utbildningen är att eleverna när de är färdiga ska vara av högsta internationella kvalitet. För utbildningens kvalitets skull men även för elevernas skull finns det en poäng med detta. Om man inte har möjlighet att fullfölja utbildningen är det lika bra att den kan avbrytas och överföras till en annan utbildning. På så sätt får eleven i rättvisans namn möjligheten att fullfölja en vettig utbildning som inte är baserad på dansen, om man inte bedöms ha en framtid i dansen. Viktigast av allt är att vi nu får en utbildning på plats som kan se till att skapa svensk konkurrenskraft och som framför allt ger svensk skola både bredd och spets. 113 (FP): Jag funderar lite grann på syn på elitsatsningarna. Vi lär väl återkomma i debatten, hoppas jag, till om möjligtvis har ändrat åsikt om elitsatsningar och spetsutbildningar. Det finns ett antal anledningar till att förslaget tas upp i kammaren. Kvaliteten på yrkesdansarutbildningen har varit eftersatt och dömts ut av professionen. Om vi ska erbjuda en utbildning av internationell klass krävs det en riktig elitutbildning inom dans på grundskolenivå och gymnasial nivå. Internationell arbetsmarknad ställer högre krav. Svensk skola behöver fler utbildningar där skolan har högre förväntningar på sig och bidrar till att elitutbildningar tillåts i större utsträckning, anser vi i . Godkänt i betyg från för att bli behörig att antas till denna utbildning är inte tillräckligt. Därför har man kompletterat med möjligheten att genomföra så kallade färdighetsprov. Men detta är endast ett komplement till urvalsgrunden där betyget fortfarande påverkar mest när man fördelar platserna. Elever kan söka och antas till en utbildning som syftar till dansaryrket utan att ha rimliga förutsättningar att uppnå målet med utbildningen, nämligen anställningsbarhet. Vi måste förstås fråga oss om de pengar som staten lägger på den här typen av utbildningar ger tillräckligt goda resultat. Vi måste bidra till en utbildning som resulterar i mer konkurrenskraftiga dansare. Utbildningen måste i större utsträckning anpassas till de elever som faktiskt har förutsättningar att klara av denna typ av utbildning. Internationell klass kräver elitutbildningssatsningar. Förslaget innebär dels en ökad statlig styrning, dels ett krav på mer resurser, som man pekar på i propositionen. Men de ska fokuseras mer på rätt elever. Kärnan i detta förslag är viktig att slå fast: Principen är att enbart de elever som i vissa åldrar har uppnått en på förhand angiven färdighetsnivå bör få fortsätta utbildningen med det tydliga målet att verka som yrkesdansare på internationell elitnivå. Jag måste avsluta mitt inlägg, fru talman, med att fråga och vad de menar med att man ska få gå klart kursen oberoende av kunskapsnivå. Och som jag inledde mitt anförande med att fråga: Har ändrat åsikt i synen på elit och spets? Om det hade varit som hade anfört detta skulle jag kunna förstå det, men min erfarenhet av skolpolitik är tvärtom att man har bejakat denna typ av utbildning. 114 (KD): Jag vill börja med att yrka bifall till regeringens proposition Ett steg framåt en ny dansarutbildning. Den nya dansarutbildningen syftar till att möjliggöra en elitsatsning inom förberedande dansarutbildning och gymnasieskolans yrkesdansarutbildning. Det är en satsning som regeringen välkomnar för att ska kunna hävda sig i den internationella konkurrensen. Dansarutbildning är en dröm för många unga människor, speciellt unga flickor. Det är drömmen om att bli den fjäderlätta prima ballerinan. Det är drömmen som så många har men som så få är kallade till. Det är en dröm som är så långt ifrån den mycket tuffa verklighet som både utbildningen och framtiden innebär för dessa elever. I detta sammanhang är det viktigt att vi politiker tar ansvar för att utbildningen bevarar drömmar men ändå ger eleverna fast mark att stå på. Det är få som tas in på utbildningen, men det är ännu färre som uppfyller sin dröm. Denna bakgrund måste ständigt finnas i utbildningarnas utgångspunkter. Den klassiska baletten är ett mycket viktigt inslag i det svenska kulturlivet, och dansen som konstart är också ett prioriterat område inom kulturpolitiken. Förutsättningen för att den klassiska baletten ska kunna utvecklas är att det finns kvalificerade dansare att tillgå, och det är här utbildningspolitiken kommer in. Den svenska yrkesdansarutbildningen har kritiserats av dansprofessionen. Det har varit oklart om utbildningen ska leda till fler dansare i största allmänhet eller om utbildningen ska leda till yrkesdansare på elitnivå. Man kan vad gäller kvaliteten så här långt konstatera att den inte har hållit tillräckligt hög nivå då allt färre av dessa elever motsvarade kraven för att antas till , och . Dansare på elitnivå har en internationell arbetsmarknad och måste konkurrera på densamma. Vi måste alltså bestämma oss för om vi ska utbilda yrkesdansare i eller om vi ska hämta denna kompetens från andra länder. Regeringens synpunkt är att utbildningen definitivt ska finnas i , och då måste den hålla så hög kvalitet att våra dansare kan konkurrera på en internationell marknad. Eleverna ska efter avslutad gymnasieutbildning direkt kunna anställas inom professionen. Detta är en önskad utveckling som denna proposition kommer att hjälpa till att möjliggöra. Jag vill också lyfta fram den särskilda satsningen på elevhälsan som propositionen omfattar. Visserligen finns det redan i nya skollagen krav på att det ska finnas elevhälsa som ska omfatta medicinska, psykologiska, psykosociala och specialpedagogiska insatser. Men eftersom dansarutbildningen ställer mycket höga krav på eleverna är det viktigt med den extra satsningen på elevhälsa just för dessa elever. Det är då inte enbart medicinska satsningar vi talar om, utan det är framför allt de psykosociala insatserna som efterfrågas. Dansarutbildningen är enormt pressande psykiskt. Det finns problem med prestationsångest, och ätstörningar är inte heller ovanligt. Vi välkomnar att det för dansarutbildningen finns ett extra statsbidrag för elevhälsa. En liten del i propositionen men en mycket viktig del är att kostnader för landstingsdrivna naturbruksprogram ska kunna ingå i underlaget för riksprislistan. Alla kommuner är skyldiga att anmäla sina kostnader för respektive gymnasieprogram till . Enligt vissa formler beräknas sedan ersättningen till de fristående skolorna enligt riksprislistan med dessa uppgifter som grund. Landstingen som bedriver naturbruksgymnasier omfattas inte av dessa skyldigheter. Eftersom deras naturbruksgymnasier är mer kostsamma än de kommunala blir ersättningen enligt riksprislistan för låg för fristående skolor som bedriver naturbruksutbildning. De fristående utbildningarna är mer lika de landstingsdrivna. Genom att även naturbruksprogrammet nu får ingå i underlaget för beräkningarna kommer ersättningen att motsvara den faktiskt kostnaden för att driva dessa program. Jag yrkar bifall till propositionen i dess helhet. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. 13 § Beslut om ärenden som slutdebatterats vid dagens sammanträde FiU8 En ny försäkringsrörelselag Kammaren biföll utskottets förslag. FiU1 Utgiftsramar och beräkning av statsinkomsterna Punkt 1 (Riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken) 1. utskottet 2. res. 1 (S, MP, V) 3. res. 2 (SD) Förberedande votering: 144 för res. 1 21 för res. 2 154 avstod 30 frånvarande Kammaren biträdde res. (MP) anmälde att hon avsett att rösta ja men markerats ha röstat nej. Per Åsling (C) anmälde att han avsett att avstå från att rösta men markerats ha röstat nej. Huvudvotering: 158 för utskottet 143 för res. 1 18 avstod 30 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 99 M, 22 FP, 20 C, 17 KD För res. 1: 104 S, 22 MP, 17 V Avstod: 18 SD Frånvarande: 8 S, 8 M, 3 MP, 2 FP, 3 C, 2 SD, 2 V, 2 KD Punkt 2 (Beslut om utgiftsramar och beräkning av statsbudgetens inkomster ) 1. utskottet 2. res. 3 (S, MP, V) 3. res. 4 (SD) Förberedande votering: 142 för res. 3 19 för res. 4 156 avstod 32 frånvarande Kammaren biträdde res. (M) anmälde att hon avsett att avstå från att rösta men markerats röstat ja. Huvudvotering: 159 för utskottet 143 för res. 3 17 avstod 30 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 99 M, 22 FP, 20 C, 1 SD, 17 KD För res. 3: 104 S, 22 MP, 17 V Avstod: 17 SD Frånvarande: 8 S, 8 M, 3 MP, 2 FP, 3 C, 2 SD, 2 V, 2 KD Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. FiU11 Hösttilläggsbudget Kammaren biföll utskottets förslag. SkU10 Upplagshavare för flygfotogen på flygplats samt kompletterande bestämmelser om skattefrihet för biogas Kammaren biföll utskottets förslag. SkU17 Förfaranderegler för alternativa drivmedel Kammaren biföll utskottets förslag. SkU18 Förlängd ansökningstid för återbetalning av mervärdesskatt avseende återbetalningsperioder Kammaren biföll utskottets förslag. CU5 Ny konsumentkreditlag Punkt 4 (Tillsyn) 1. utskottet 2. res. (S, MP, V) Votering: 176 för utskottet 142 för res. 31 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 99 M, 22 FP, 19 C, 19 SD, 17 KD För res. : 103 S, 22 MP, 17 V Frånvarande: 9 S, 8 M, 3 MP, 2 FP, 4 C, 1 SD, 2 V, 2 KD Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. UbU4 En ny dansarutbildning m.m. Punkt 1 Kammaren biföll utskottets förslag. Punkt 2 (Avskiljande av elever på gymnasieskolans yrkesdansarutbildning) 1. utskottet 2. res. (MP, V) Votering: 279 för utskottet 40 för res. 1 avstod 29 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 102 S, 99 M, 22 FP, 20 C, 19 SD, 17 KD För res. : 1 S, 22 MP, 17 V Avstod: 1 S Frånvarande: 8 S, 8 M, 3 MP, 2 FP, 3 C, 1 SD, 2 V, 2 KD (S) anmälde att han avsett att rösta ja men markerats ha avstått från att rösta. 14 § Åtgärder för att höja kvaliteten i järnvägssystemet Föredrogs trafikutskottets betänkande 2010/11:TU5 Åtgärder för att höja kvaliteten i järnvägssystemet (prop. 2010/11:25). 115 (M): betänkande TU5 Åtgärder för att höja kvaliteten i järnvägssystemet handlar om åtgärder för att höja kvaliteten genom en ändring i järnvägslagen. Den grundar sig på att på två punkter har brustit i att genomföra gemenskapsrättsliga åtaganden i det så kallade första järnvägspaketet. Vi i är skyldiga att genomföra dessa förändringar i enlighet med vårt medlemskap i . Att höja kvaliteten i järnvägssystemet och i hela nätet bör inte innebära några större diskussioner. Jag tror att vi samtliga här inne är ganska överens om att detta är något som är oerhört viktigt för en utveckling av järnvägsnätet och en fortsatt god trafiktillväxt på järnvägen. Kvalitet är ett ledord för att skapa en attraktiv järnväg som fungerar som det naturliga valet vid transporter. Att alltid sätta resenären i centrum och att samtliga aktörer då också ska sträva mot att vara effektiva, säkra och enkelt uttryckt hålla en god kvalitet är en självklarhet för oss alla. Propositionen ger ytterligare möjligheter att öka punktligheten, minska driftstörningarna och höja kvaliteten i järnvägsnätet. Detta kan ske genom att ett ekonomiskt incitament införs, vilket gör att den part som orsakar avvikelser ska kunna få betala en förutbestämd kvalitetsavgift till sin motpart. Enkelt uttryckt är detta ytterligare en morot för järnvägens aktörer att i ännu större utsträckning jobba för ökad kvalitet mot sina kunder och mot de andra aktörerna. I det här betänkandet finns tre reservationer. Jag överlämnar härmed betänkandet till en, som jag tror, mycket intressant debatt. 116 (S): Vad tänker svenska folket i första hand på när det gäller åtgärder för att höja kvaliteten i järnvägssystemet? I dessa bistra vintertider kretsar nog de flestas tankar kring åtgärder som kan leda till att tågen går och kommer , åtgärder som kan förbättra informationen till resenärerna eller åtgärder som kan leda till isfria spår och pålitliga fordon. Men betänkandet om åtgärder för att höja kvaliteten i järnvägssystemet handlar om en annan typ av insatser som förvisso är tänkta att leda till ökad punktlighet och minskade driftstörningar men där metoden ser något annorlunda ut. Det är nämligen så, som korrekt nämnde, att EU har tagit i örat eftersom vi inte har implementerat två av punkterna i EU-direktivet om det första järnvägspaketet i vår järnvägslag. Det gäller främst kravet på införande av verksamhetsstyrning genom kvalitetskrav i banavgiftssystemet. Lite slarvigt skulle man kunna säga att det handlar om att och järnvägsföretagen kommer att få böta om de inte håller sina ingångna löften. Mer precist uttryckt betyder det att en kvalitetsavgift kommer att införas. Det innebär att den part som orsakar en avvikelse från den upprättade tågplanen ska betala en avgift till sin motpart. Enligt EU-direktivet kan också bonus användas som incitament för att öka effektiviteten i systemet. Om kan avsluta planerade banarbeten före planerad tidpunkt kan det medföra ekonomiska fördelar för ett järnvägsföretag. Exakt hur styrningen kommer att utformas, hur höga eller låga de här avgifterna kommer att bli, återstår att se. Meningen är att parterna tillsammans ska upprätta överenskommelser om detta. En viktig utgångspunkt blir att beräkna vad som krävs för att vidta åtgärder som kan förebygga driftstörningar. Vad är det man egentligen vill uppnå med den här typen av reglering? Syftet är att öka driftssäkerheten och effektiviteten i järnvägssystemet. Järnvägsaktörerna ska motiveras att investera i förbättringar av de tekniska lösningar, rutiner, beteenden och annat som orsakar avvikelser. Det ska ske med hjälp av ekonomiska påtryckningar i form av en kvalitetsavgift. rapporterades totalt 295 000 avvikelser som innebar att ett tåg var försenat med till slutstation. Enligt var järnvägsföretagen direkt ansvariga för av de här förseningarna och för . Utöver detta tillkom förstås förseningar som orsakades av till exempel vädrets makter och som inte järnvägsaktörerna själva kunde ses som ansvariga för. Det finns uppenbarligen effektivitetsvinster att göra, vilket även flertalet av remissinstanserna hävdar. Jag noterar att regeringen i propositionen föreslår att dessa kvalitetsavgifter endast ska gälla vid normala driftsförhållanden till skillnad mot vad som föreslogs från Transportstyrelsen. Tågplanen, det vill säga den plan där tåglägen och tider för banarbeten anges, ska vara styrande. Vid stora driftstörningar kan det uppstå situationer då den inte längre går att genomföra. Då blir det förstås inte heller meningsfullt att tillämpa en verksamhetsstyrning med avgifter. Jag kan dock föreställa mig att det inte blir helt enkelt att avgöra vad som kan betraktas som normala förhållanden för tågtrafik, men enligt förslaget blir det uppgift att ange kriterier för detta. Det blir också verkets skyldighet att meddela när ordningen väl är återställd. Jag befarar att den aktör som kommer att påverkas mest negativt av de här nya regleringarna blir . slog verket larm om minskade resurser till drift och underhåll, vilket i allra högsta grad påverkar punktligheten. riskerar att få betala dyrt till övriga parter eftersom infrastrukturen är så sliten. Det i sin tur riskerar att leda till att resurser som har intecknat för att finansiera olika investeringar kraftigt kan komma att reduceras. Vi socialdemokrater stöder ändå det här förslaget, men vi menar att det som kommer att fälla avgörandet för om den här typen av verksamhetsstyrning ska få avsedd effekt är att den kombineras med offensiva investeringar i nya spår och utökade resurser för drift och underhåll. Avslutningsvis vill jag säga att om nu någon mot förmodan skulle tro att införandet av böter är vad som krävs för att frälsa järnvägssystemet från allt ont misstar man sig rejält. Det är inte rimligt att lägga allt ansvar på trafikoperatörerna, på aktörerna, för ett väl fungerande järnvägssystem. Ett politiskt ansvar måste utkrävas. Därför, fru talman, blir jag orolig när regeringen i sin budgetproposition aviserar kraftiga nedskärningar både när det gäller nyinvesteringar och av järnvägsunderhåll . Detta går stick i stäv med ambitionen att få fler att välja tåget som transportmedel. Detta går stick i stäv med miljömålet om att minska koldioxidutsläppen. Detta går stick i stäv med de behov och förväntningar som finns både hos järnvägsaktörerna och hos hela svenska folket. Därför, fru talman, yrkar jag bifall till reservation nr 2. (Applåder) I detta anförande instämde (S). 117 (MP): När propositionen Åtgärder för att höja kvaliteten i järnvägssystemet hamnade i min posthög började jag läsa med förväntan. Det var en förväntan som byttes i besvikelse när jag insåg att detta regeringsförslag inte alls handlar om viktiga åtgärder för att höja kvaliteten i järnvägssystemet. Det här förslaget handlar inte alls om ökade anslag till underhåll och drift eller om mer pengar till spår. Inte heller handlar det om att organisera underhållet bättre. Och det handlar inte om att slopa vinstkravet på SJ och ge SJ nya bolagsdirektiv om att se till att resenärer kommer fram och att fler vill åka med tågen. Nej, det här förslaget handlar om ett komplicerat bötessystem mellan infrastrukturförvaltaren, i de flesta fall , och tågoperatörerna, i många fall SJ. De ska ägna sig åt ett slags omvänd tävling där den som orsakar förseningen ska betala böter, så kallade kvalitetsstyrande avgifter, till den andra. Men visst, fru talman, i den bästa av världar är detta inte en så dum idé. I ett land där det finns gott om plats på väl underhållna spår hade dessa kvalitetsstyrande avgifter kunnat ha en rimlig funktion. Men att införa ett sådant system i dagens järnvägsnät med dess uppenbara brister är inte ändamålsenligt. Fokus bör ligga på att undanröja orsakerna till dagens problem, kapacitetsbrist och dåligt underhåll. Låt oss lägga vår energi, våra nya åtgärder, på att rikta in oss på att göra något åt detta. Låt oss ta saker i rätt ordning. Låt oss vänta med bötessystemet tills aktörerna har en rättvis chans att leva upp till de krav som vi vill ställa på dem. Därför yrkar jag och bifall till reservation 1 och avslag på propositionen. Men, fru talman, det finns förslag i denna proposition som är ännu värre än införandet av böterna. Det är förslaget att tågoperatörerna ska kunna köpa sig plats före i kön. Propositionen kopplar ihop banavgifterna och de nya avgifterna och menar att den som kan betala också ska få förtur vid driftstörningar. sköts fördelningen av tåglägena av , och det görs utifrån vilken trafik som är samhällsekonomsikt mest lönsam. Det innebär till exempel att pendeltågen in till har förtur eftersom det är samhällsekonomiskt klokt att människor kommer till jobbet. Däremot görs den omvända prioriteringen och i stället placeras fjärrtågen först i kön. Visst har jag svurit över detta ibland när Oslotåget har fått förtur i stället för mitt tåg hem. Jag kan köpa den fördelningen, men det är nog många som skulle överväga huruvida de ska pendla med tåg till jobbet och undervisningen om de tvingas vänta för att ett fjärrtåg eller ett godståg släpps fram först då det kunnat betala mer i banavgift. Eftersom det är mer lönsamt att köra fjärrtåg och godståg än lokaltåg säger det sig självt vilka som blir förlorarna med ett sådant förslag. Förslaget sätter inte resenären i centrum, och inte heller samhällsintresset. Därför yrkar jag och bifall till reservation nr 3. 118 (V): Jag yrkar bifall till reservation 1 som och står bakom och som går ut på att propositionen avslås. Regeringen har igen visat att man har svårt att komma till skott när det gäller att prioritera vad man i första hand ska göra för att åtgärda de stora kapacitetsbristerna inom det svenska järnvägssystemet. Att i detta läge föreslå marknadsbaserade avgifter visar på inkompetens och stor brist på handlingskraft. Det största ansvaret har regeringen och majoriteten i som avstår från att satsa de resurser på nya järnvägar och banunderhåll som behövs för att öka punktligheten, minska driftstörningarna och höja kvaliteten i järnvägssystemet. Regeringens förslag om marknadsbaserade avgifter med hänvisning till att man måste införa dessa på grund av EU-medlemskapet skulle kanske fungera om situationen hade varit annorlunda, det vill säga om järnvägssystemet redan hade stor kapacitet och bra underhåll. Då hade kvalitetsstyrande avgifter kunnat ha en rimlig funktion. Men att nu införa avgiftssystemet är inte ändamålsenligt. Regeringen måste komma med åtgärderna i rätt ordning, inte börja med att införa avgiftssystemet som tar i anspråk resurser som skulle behövas för att åtgärda grundproblemet. Det är som att försöka bota symtomen hos en patient utan att ta reda på grundorsaken till att patienten är sjuk. Våra partier har föreslagit stora satsningar på nya järnvägssträckor.