prot · GY0941 · 2010-12-22 00:00:00 — När jag har träffat företrädare för , senast vid mitt besök i landet , har jag understrukit vikten av att respektera de mänskliga rättigheterna i enlighet med landets åtaganden under internationell rätt. Vid mitt besök nämnde jag särskilt minoriteterna, bland annat kristna liksom mandéer/sabéer och yazidier. känner väl till var såväl som Europeiska unionen står i dessa frågor. Så sent som gjorde EU:s utrikesministrar ett nytt uttalande, som innehöll skrivningar om vikten av respekt för de mänskliga rättigheterna. EU:s höga representant har därtill betonat vikten av att en ny irakisk regering tar sitt ansvar i den nationella försoningsprocessen. är för tillsättandet av en speciell landrapportör inom ramen för FN. Jag anser att specialrapportörerna utgör en mycket viktig del av FN:s arbete för att främja demokrati och mänskliga rättigheter, och den är principiellt positivt inställd till denna typ av verktyg. Det fanns också en rapportör för . I det läge som nu befinner sig är det allra viktigaste att få en ny regering på plats. Det är fundamentalt för framtid att det byggs upp ett fungerande nationellt system av rättsvårdande myndigheter, att det i finns en enande regering som driver den nationella försoningsprocessen framåt och att irakierna själva behåller ägandeskapet för landets återuppbyggnad. EU, och FN ska på bästa möjliga sätt bistå i den processen, men också vara med och kritiskt granska. Att inrätta en landrapportör för kunde vara ett sätt att både fästa uppmärksamheten på brister i efterlevnaden av de mänskliga rättigheterna och att föreslå förbättringar. I det nuvarande läget mellan två irakiska regeringar så står det i det formella svaret, men vi vet att en ny regering tillträdde i går måste vi beakta att val av tidpunkt för inrättande av en rapportör måste ta hänsyn till att det bör finnas en fungerande regering som rapportören kan arbeta mot. Arbetet med att stärka individens rättigheter, oberoende av religiös eller etnisk tillhörighet, samt vikten av att motverka diskriminering av alla slag kommer att fortsätta. Vi vet att förhållandena i irakiska fängelser är bristfälliga och att tortyr förekommer. Det är något jag tar upp i mina bilaterala kontakter. Den nya regeringen i måste förstärka sitt arbete mot straffrihet och mot tortyr. Detta är viktiga frågor som och EU kommer att fortsätta att arbeta med i förhållande till och vi kommer att påminna den nya regeringen om sitt ansvar för dessa frågor. Slutligen måste vi våga hoppas på att nu står inför en ny fas. som vi står upp för den svenska värdegrunden vad gäller demokrati och respekt för mänskliga rättigheter måste och EU liksom världen i övrigt ge sitt fulla stöd till den nationella försoningsprocessen i landet. 21 HANS (V): Jag får inledningsvis tacka utrikesministern för svaret, men jag vill också understryka att det är ett svar som har dröjt. Den här interpellationen lämnade jag in , och den tidsgräns som finns i för att besvara interpellationer har överskridits om. Jag får väl påminna utrikesministern om att svensk utrikespolitik må bäst föras utanför gränser, men den förankras bäst i denna kammare, i debatt med oss som till skillnad från utrikesministern är folkvalda av svenska folket. Vi kan konstatera att den frihet som man talade om i , när man skulle motivera sin attack mot , fortfarande lyser med sin frånvaro. Irakiernas vardag är fortfarande i hög utsträckning präglad av våld, övergrepp och brott mot de mänskliga rättigheterna. Jag tror att mycket få av de irakier som torteras eller mördas i bryr sig speciellt mycket om huruvida förövarna är anhängare till eller den nya regimen, om de är amerikanska soldater eller tillhör någon av de väpnade grupper som terroriserar befolkningen. Ett övergrepp är ett övergrepp och ett brott mot de mänskliga rättigheterna är ett brott mot de mänskliga rättigheterna oavsett vem som begår det. Det är uppenbart att det irakiska folket fortfarande, efter regims fall, väntar på sin befrielse. Min interpellation tillkom efter två konkreta exempel på hur våldet är ständigt närvarande i . släppte Wikileaks ett stort antal dokument rörande . Dokumenten avslöjade bland annat omfattande övergrepp och tortyr. Dokumenten visade på liknande uppgifter som redan tidigare presenterats, bland annat i en omfattande rapport av som hette New Order, same abuses. Sammantaget ger man en bild av ett där irakiska säkerhetsstyrkor fortfarande inte tvekar att använda sig av tortyr, där utomrättsliga avrättningar är vanligt förekommande och där en kultur av straffrihet för förövaren har brett ut sig. Man visade bland annat att de amerikanska säkerhetsstyrkorna överlämnat 10 000 irakiska fångar till de irakiska myndigheterna utan några som helst garantier för att de skulle behandlas rättssäkert och trots att har varit mycket väl medvetet om att dessa fångar riskerade tortyr. Det innebär att både och har gjort sig skyldiga till brott mot , vilket också Amnesty uppmärksammat och hårt kritiserat. Det andra exemplet som aktualiserade interpellationen var den attack som genomfördes mot en katolsk kyrka i . Drygt 100 obeväpnade gudstjänstdeltagare togs som gisslan, och drygt 60 personer dödades, flera av dem barn. Amnesty fördömde attacken på kyrkan och betecknade den som en krigsförbrytelse. En av de överlevande berättade och beskrev attacken så här: Jag kan inte beskriva detta som något annat än ett planerat massmord på oss kristna. Terroristerna sköt främst de unga. De gick runt och dödade som de ville. beslutade riksdag att erkänna folkmordet i . Men frågan är väl om vi har lärt oss av historien, för det vi nu ser är ett nytt folkmord. De som attackerar de kristna i har exakt samma motiv som man hade i , nämligen att fördriva ett folk och utplåna dess kultur, språk, religion och traditioner. Det som hände 1915 kan vi inte göra ogjort, men vi kan agera från världssamfundets sida mot det folkmord som pågår . Vi har fakta. Vi känner till vidrigheterna, vi känner till grymheten och vi känner till övergreppen. Sist vill jag bara uppmärksamma på att han trots att han har haft gott om tid att besvara min interpellation missade en av mina frågor, om man är beredd att verka för en internationell och oberoende undersökning av fängelser och fångläger. Den frågan skulle jag också vilja ha svar på. 22 Utrikesminister (M): Den senare uppgiften skulle falla väl inom ramen för en speciell rapportör angående mänskliga rättigheter, så jag tycker nog att man kan anse att den frågan indirekt är besvarad. tar upp två konkreta fall. Vi kan föra en mycket stor diskussion om , men låt oss hålla oss till det som är lite mer konkret. I fråga om de olika uppgifter som kom fram i samband med Wikileaks är det väl så, som säger, att de inte förändrade bilden i någon del. De kanske gav lite mer relief men innehöll ingenting som var egentligt nytt. Från amerikansk utgångspunkt måste det ha varit ett dilemma när man överlämnade fångar till de irakiska myndigheterna. Jag delar det bekymmer som ger uttryck för. Jag är inte helt övertygad om uppfattning att skulle ha varit kvar och hållit dem i amerikanska fångläger. Det är möjligt att detta hade inneburit bättre rättsprocedurer än när man överlämnade dem till de irakiska myndigheterna, som är ofullgångna i många avseenden, som mycket riktigt påpekar. Däri ligger ett genuint dilemma. Vi har stött processen med ett successivt överlämnande av ansvar från en ockupationsmyndighet, vilket de amerikanska styrkorna länge var, till olika typer av irakiska myndigheter som vi stöder deras förmåga att bygga upp kapacitet för att hantera detta på ett riktigt sätt. Attacken mot den katolska kyrkan var bestialisk och allvarlig, och den hade av allt att döma precis de motiv som här beskriver. Vi vet nu det var väl inte alldeles klart när interpellationen lämnades in att detta var ett av genomfört dåd med exakt detta syfte. De irakiska säkerhetsmyndigheterna lyckades sedan arrestera också ledande personer i som var ansvariga för detta. Det håller fortfarande på att delvis nystas upp vad som är bakgrund och vad där sysslar med, också med förgreningar i andra länder. Det är viktigt att vi ger de irakiska myndigheterna stödet i kampen mot terrorismen som vi understryker vikten av att detta sker med beaktande av de mänskliga rättigheterna. Låt mig också välkomna det faktum att vi i går äntligen fick en ny regering i . Det tog än i . befinner sig i finalen när det gäller kapplöpningen om hur det tar att bilda regeringar. Det är klart att det är väldigt viktigt att det finns en regering och att denna regering också, på det sätt som är fallet, inkluderar alla de viktiga politiska grupperingarna i landet. Det kanske tar ned effektiviteten i regeringsutövningen något, men i just detta skede av utveckling är det försoningsprocessen som är det viktiga. Jag ska så snabbt som möjligt återetablera kontakten med utrikesminister som åter är i full tjänst. Jag kan försäkra om att vi i den kontakten, som vanligt, kommer att diskutera ansträngningarna för att skydda de mänskliga rättigheterna och bygga ut detta. Det handlar om kristna minoriteter, självfallet, men det är också viktigt att vårt engagemang handlar om alla människor, oavsett vilken religiös tillhörighet de har. Till slut kan jag bara säga det som också står i svaret om en FN-rapportör om mänskliga rättigheter. Jag tror att det vore bra. Det skulle kunna vara ett stöd för de ansträngningar som själv utför i den här frågan. 23 HANS (V): Jag vet inte var utrikesministern befann sig den dagen när bomber började falla över . Jag stod den dagen på hemma i och höll tal vid en demonstration för fred och mot det krig som då pågick. Men jag får väl erkänna att även om jag i det talet pratade om den humanitära kris som riskerade att uppstå genom detta krig skulle jag nog inte i min vildaste fantasi då kunnat föreställa mig den humanitära katastrof vi har sett i under de gångna sju åren. Jag hade inte i min vildaste fantasi kunnat föreställa mig att irakiskt liv skulle kunna värderas så oerhört lågt. Man ska sätta in de övergrepp som jag har beskrivit i min interpellation i sitt sammanhang. Vi ska minnas att över en miljon irakier har drivits på flykt. Hur många irakier som har dödats vet vi inte, för medan man under den amerikanska militära närvaron i har räknat hur många amerikanska soldater som har dödats är det ingen som ens försöker eller har lyckats räkna hur många irakier som har dödats under den pågående väpnade konflikten. Vad som är tydligt är att de kristna minoriteterna hör till de grupper som har drabbats allra hårdast. Vi ser hur dessa grupper i det närmaste är på väg att utplånas och fördrivas från . Därför valde jag att beskriva detta som ett pågående folkmord. Det är helt uppenbart att de grupper som attackerar de kristna, de grupper som beskrev som allierade med , är grupper som har på sin politiska agenda att fördriva varenda irakier från landet, att utplåna deras språk, historia, kultur och traditioner. är det viktigt att uppmärksamma precis det som säger. Det är inte bara de kristna som drabbas i . Det finns över huvud taget inga frizoner mot våldet. Även fackföreningsaktivister vilket bland annat jag som vänsterpartist uppmärksammat mördas, men även MR-försvarare, journalister och inte minst hbt-personer mördas systematiskt i . Jag välkomnar att i går antog en resolution mot utomrättsliga avrättningar där man bland annat lyfte fram, återigen som tur var, frågan om just utomrättsliga avrättningar som drabbar människor på grund av deras sexuella läggning. Men finns det en regering på plats i , och då finns det också en motpol som man kan agera mot och lyfta fram dessa frågor till. Jag tror att det nu är viktigt att snabbt agerar när regeringen finns på plats. I det svar jag fick tidigare sade att man ville avvakta med en FN-rapportör tills regeringen fanns på plats. Ja, nu finns regeringen på plats, och då är det också tid att agera. Jag tror att det nu är hög tid att man tar krafttag. Där skulle jag vilja få ett tydligt besked från : Vilka initiativ kommer man nu att ta när regeringen är på plats i för att få en FN-rapportör på plats? Samma sak gäller generalförsamlingens resolution som antogs i går där man tydligt fördömer den typ av utomrättsliga avrättningar och utomrättsliga arresteringar som just nu pågår i som drabbar de kristna men även andra grupper. är det hög tid att sätta press på den irakiska regeringen att den ska ta sitt ansvar för att denna resolution ska implementeras även i . Jag välkomnar så klart att både EU, FN och har lyft fram frågan om bristen på rättssäkerhet och den stora straffriheten i dagens . Men problemet med straffriheten är att den är så oerhört utbredd i . De myndigheter i som talar om är samma myndigheter som systematiskt blundar för brott mot de mänskliga rättigheterna, myndigheter som låter politisk hänsyn väga så mycket tyngre än individens rätt att skonas från våld och övergrepp i ett läge där vi faktiskt ser krigsförbrytelser. Det är vad det handlar om. Jag tycker att det är viktigt att kalla saker och ting vid deras rätta namn. Det som skedde vid attacken mot den katolska kyrkan i var en krigsförbrytelse. Då är det inte längre en nationell fråga. Då har världssamfundet ett ansvar för att agera och se till att de ansvariga ställs inför rätta. Här har vi även från svensk sida skyldighet att agera med mer än bara ord. 24 Utrikesminister (M): Jag vet inte riktigt vad menar när han säger att vi ska agera med mer än bara ord. Det verkar som ett eko av , då man tyckte att man skulle agera med mer än ord mot . Jag tror att var lite skeptiskt inställd till den politiska inriktningen då. Men låt mig hålla med honom i välkomnandet av resolutionen i i går om utomrättsliga avrättningar. Det ligger lite utanför vad vi diskuterar nu eller är i alla fall lite bredare, men det kan finnas anledning att utnyttja tillfället att välkomna denna resolution. Låt mig sedan vad gäller det längre historiska perspektivet sådana här saker måste ofta ses i ett sådant perspektiv säga att den irakiska statsbildningen under praktiskt taget hela sin historia hölls samman av ett mer eller mindre brutalt förtryck. Det var en statsbildning som hade tillkommit av tre provinser i det gamla osmanska imperiet med delvis olika nationella, kulturella och religiösa orienteringar. måste dessa olika delar av denna region egentligen finna sin balans genom kompromisser i mer eller mindre demokratisk ordning. Vi hade alla önskat att detta hade kunnat ske utan det våld som har kommit till användning och de människoliv som har gått till spillo. Om de är fler eller färre än vad som var fallet under den tidigare långa perioden av brutalt våld och förtryck är i detta sammanhang inte den mest centrala frågeställningen. har vi en spirande demokrati i , med demokratiska val, med alla de svårigheter som regeringsbildningar innebär och med en regering som om jag har förstått det hela rätt består av 42 statsråd, vilket får anses vara inkluderande, försiktigt uttryckt. Men bakgrunden till det är självfallet att alla dessa folk, minoriteter och religiösa grupperingar nu måste finna sin egen kompromiss om den irakiska nationens framtid. Vår uppgift är att ge detta så mycket stöd och så mycket uppmuntran vi kan. Det gäller inte bara de mänskliga rättigheterna centrala som de är i detta arbete utan också väldigt många andra frågeställningar. Jag tror att vi i faktiskt har vissa möjligheter att göra insatser här. Det har att göra med att vi har i storleksordningen 170 000 medborgare i vårt land som på ett eller annat sätt har sina rötter i , många uppe i norr, i de kurdiska regionerna, men väldigt många också i andra områden. Det har skapat förbindelser mellan och som är långsiktiga och som vi ska utnyttja på ett så konstruktivt sätt som möjligt. Det är en av anledningarna till att vi har förstärkt vår diplomatiska närvaro i och . En viktig del av detta är att bekämpa den renodlade terrorismen. I fallet med den katolska kyrkan vet jag att det handlar om . Vi vet från egna programförklaringar att de vill uppmuntra religiösa och sekteristiska konflikter och driva kristna eller shiiter ut ur landet på ett eller annat sätt, med massvåld mot oskyldiga människor som deras huvudsakliga arbetsinstrument. Al-Qaida måste bekämpas med kraft, varhelst de finns och varhelst de försöker finnas. Också i detta sammanhang har vi anledning att utöka samarbetet med den nya irakiska regeringen. Som svar, slutligen, på fråga om vad vi nu kommer att göra: Jag ska söka en snabbkontakt med utrikesminister . Då är det självklart att de frågeställningar som vi diskuterar här kommer att finnas högt på listan över samtalsämnen med honom. 25 HANS (V): Låt mig först vara mycket tydlig på en punkt: är inte och har aldrig varit någon vän av den regim som fanns under . Jag tror att det är viktigt i ljuset av detta övergrepp att man kan tänka två tankar . De här övergreppen och det här våldet får inte leda oss tillbaka, så att vi börjar blicka i backspegeln och förhärliga den regim som var, för det var en oerhört grym regim som begick brott mot de mänskliga rättigheterna i . Men måste vi se att det amerikanska anfallet mot även om det kläddes i retorik om frihet, befrielse och demokrati inte har resulterat i detta, utan att vi efter anfallet ser att irakiernas vardag fortfarande domineras av våld, övergrepp och brott mot de mänskliga rättigheterna. frågar vad jag menar när jag säger att det behövs mer än ord. Jag kan erkänna att jag inser att utrikespolitiken har sina gränser. går det inte i denna kammare och inte heller på att fatta beslut som får direkta konsekvenser i ett annat land. Men jag ser trots allt att vi inom den breda utrikespolitiken alltid har två verktyg till vårt förfogande. Det ena är att tala klarspråk om brott mot de mänskliga rättigheterna när vi ser övergrepp. Det andra verktyget är att ge en i vårt land till dem som flyr undan krig och förföljelser. Det senare är inte område, men jag observerar att den borgerliga regeringen fortsätter att avvisa människor tillbaka till inklusive kristna irakier. När det gäller att tala klarspråk ser jag att man brister även på denna punkt. beskrev just den irakiska regimen som en spirande demokrati. Jag tror att väldigt få av de irakier som utsätts för tortyr av de irakiska säkerhetsstyrkorna skulle hålla med om en sådan beskrivning. Det krävs någonstans en grundläggande respekt för de mänskliga rättigheterna för att ett land ska kunna kalla sig demokrati. Det räcker inte med bara val, utan det krävs också en allmän respekt. Samma sak gäller . Trots att vi har visat att bryter mot märker jag nu att trots att har haft mer än 14 minuters talartid har han inte på någon punkt lyft fram brott mot mänskliga rättigheter i . 26 Utrikesminister (M): Jag har inte så mycket att tillägga. Jag noterar i julfridsdebattstämningen att konstaterar att han inte var någon vän av . Jag har inte anklagat honom för att vara det. Men det faktum att han finner anledning att säga detta utan att det var någon del av debatten visar väl att det ibland förekommer misstankar om detta. Jag vill dock gärna säga att jag inte har uttalat sådana misstankar. Sedan får jag säga: Ja, jag anser att är en spirande demokrati. Den är inte fullständig och perfekt, för att uttrycka saken på mildast tänkbara sätt. Bristerna vad gäller mänskliga rättigheter är mycket betydande. kan inte den irakiska regeringen belastas för vad gör, och man kan inte heller belasta den för vad brottslingar i gör. Det viktiga är att man har en regering som vill upprätthålla med kraften av sin förmåga de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer. Den förmåga i det avseendet är förmodligen av olika skäl större än den irakiska regeringens förmåga. Men jag tycker inte att vi ska tvivla på deras vilja att faktiskt göra detta, och vi ska försöka ge dem det stöd som vi kan ge, som gör det möjligt för dem att steg för steg bli mer effektiva och systematiska i genomförandet av den politik som de har förpliktat sig att genomföra. Det stödet från sida, från Europeiska unionens sida och från sida är viktigt för att uppnå de mål vad gäller som jag tror att och jag i grunden faktiskt är eniga om. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2010/11:71 om och det politiska Köpenhamnskriteriet 27 Utrikesminister (M): har frågat mig vad jag avser att vidta för åtgärder för att säkerställa att det politiska kriteriet är uppfyllt vad gäller medlemsansökan till EU, vilka initiativ jag avser att ta för att främja en fredlig lösning på den kurdiska frågan samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att representanter för människorättsorganisationer i fritt ska kunna uttrycka sin uppfattning. Europeiska kommissionen har till uppgift att på saklig grund utvärdera kandidatländer utifrån det politiska Köpenhamnskriteriets krav på demokratiska fri- och rättigheter, en fungerande rättsstat och ett öppet samhälle. När fattade beslut om att öppna förhandlingar med skedde det på grundval av kommissionens rapport . Där slår kommissionen fast att , efter att ha drivit igenom ett antal viktiga reformer, inklusive avskaffandet av dödsstraffet, uppfyller det politiska kriteriet i erforderlig utsträckning för att förhandlingar ska kunna inledas. Den uppfattningen har återupprepats i varje årlig så kallad framstegsrapport. Alla medlemsstater inklusive har givit sitt stöd till denna grundläggande bedömning. arbetar aktivt tillsammans med och med Europeiska kommissionen för att föra en dialog om hur EU:s krav och riktmärken på bästa sätt kan uppfyllas. Vi är övertygade om att medlemskapsförhandlingarna är det mest effektiva verktyg EU har för att uppmuntra till fortsatta reformer i . I det sammanhanget beklagar jag att förhandlingarna till stor del är blockerade av frågor som ligger utanför förhandlingsramverket och därigenom försvagar incitamentet till reformer på turkisk sida. Förutom den politiska dialogen gör betydande satsningar i det bilaterala utvecklingssamarbetet ca för att anpassa bland annat den turkiska administrationen till EU-standard, bland annat genom samarbete med det civila samhället kring just de ämnen som frågeställaren tar upp. Den kurdiska frågan kan lösas bara på demokratisk väg. För att uppnå en hållbar framtid för kurdiska befolkning krävs framsteg i åtnjutandet av de mänskliga rättigheterna. Jag välkomnar att den turkiska regeringen visat en växande insikt om detta. Det bör ske inte minst genom att den så kallade demokratiska öppningen, där regeringen tagit initiala steg mot förbättringar av situationen för landets kurder, fullföljs. Detta budskap framförs av EU liksom av bilateralt i våra regelbundna kontakter med . Stängningen av det kurdiska partiet 2009 ledde till att som EU:s ordförande tog initiativ till ett uttalande som starkt beklagade det inträffade. Reglerna kring förbud av politiska partier är en av de frågor som måste behandlas inom ramen för en heltäckande konstitutionell reform. Det turkiska samhället har blivit märkbart mer tolerant gentemot kritiska röster ; det gäller även de mest känsliga frågorna, som militärens roll i samhället, armenisk-turkiska relationer och kurdernas situation. Yttrandefriheten brister dock i många stycken, och det utgör en av de allvarligaste kritiska punkterna i Europeiska kommissionens rapport. Begränsade framsteg på enskilda punkter, till exempel lyftandet av blockeringen av webbsidan Youtube och den betydligt mer restriktiva användningen av artikel 301 i strafflagen angående förolämpande av turkiskheten, behöver följas av en mer genomgripande attitydförändring. Det är därför välkommet att kommissionen i årets utvidgningsstrategi lägger ett särskilt fokus på yttrandefriheten och aviserar en konferens med kandidatländerna . har bland annat verkat för uppmaningar till att intensifiera samarbetet med särskilda talesperson för mediefrihet. Jag vill i detta sammanhang också lyfta fram betydelsen av ett turkiskt medlemskap i unionen.