prot · GX0971 · 2010-02-09 00:00:00 — Det är inte så att vi gör av med mer pengar än den borgerliga regeringen. Vi har ett bättre saldo än den borgerliga regeringen. Alla våra förslag är finansierade fullt ut. Vår budget är i balans, och vi har ett bättre saldo än regeringen. Det kan känna sig helt lugn med. Det är beklagligt att han insinuerar att det skulle vara ett annat läge. Till och med berömmer oss socialdemokrater för att vi åtminstone alltid har ordning och reda i ekonomin. under valåret försöker han visserligen slänga ut att vi säkert är lite slarviga, men han har hållit fast vid att och är kända för att ha ordning och reda i ekonomin. Det har vi nu också. Alla våra förslag är finansierade fullt ut. Jag vill ha det sagt för protokollets skull. Var det inte dåligt på Socialdemokraternas tid? Jo, 20042005 såg vi en trend att barnfattigdomen ökade. Det var därför vi införde den så kallade barnmiljarden, alltså för att förbättra för de mest utsatta. Vi höjde underhållsstödet, förbättrade bostadsbidraget och såg till att studerande med barn fick ett bättre läge. Vi gjorde saker för att barnen inte skulle behöva drabbas och fler barn bli fattiga. Det som behövs är att kommunerna får långsiktiga besked så att de kan bygga upp verksamheterna. Det behövs en förskola med barnomsorg på obekväm arbetstid, och fler människor behöver komma i arbete. Kom inte och säg att människor har valt arbetslösheten. Det är vad insinuerar när han säger att incitamenten måste öka. 63 Socialminister (): Jag har varken sagt det ena eller det andra som påstås i slutet av det senaste inlägget. Målet för regeringens politik är förstås att fler människor, alla som kan och har förmåga att komma i arbete, ska arbeta. De som till exempel är sjuka eller behöver förtidspensioneras ska inte arbeta. Det ska finnas trygghetssystem som fångar upp och hanterar deras situation. Vi behöver stärka situationen för barnen i på många sätt. Vi talade i en tidigare debatt om ett antal åtgärder. En av dem handlar förstås om ekonomiska förbättringar för barnfamiljerna. En förbättring som vi föreslagit gäller skattesänkningar. Där har Socialdemokraterna vid varje enskilt tillfälle sagt: Nej, det ska vi inte göra. Ja, vi ser kanske att det skulle förbättra ekonomin för hushållen, för undersköterskan och metallarbetaren, men vi vill ändå inte acceptera det. I efterhand har de dock köpt förslaget. Om skattesänkningar nu är så förfärliga undrar jag varför de då inte föreslår att vi går tillbaka och lägger oss nivå. Varför gör man inte det om man tror att skattesänkningar är det som föröder landets ekonomi? Vi har gjort skattesänkningar för att förstärka och förbättra medborgarnas ekonomi, skapa ett större ekonomiskt utrymme för hushållen och därmed möjliggöra för fler att leva på sin lön. Ska kommunerna få långsiktiga ekonomiska besked, frågades det. Vi har tillskjutit extra pengar till kommunerna just för att motverka den stora svacka som de har gått in i, den svacka som uppkommit när människor förlorat arbetet och skatteintäkterna därmed minskat för kommunerna. Vi har skjutit till pengar för att utjämna. Vi kan inte säga att vi därigenom löser kommunernas alla ekonomiska problem, men vi har velat jämna ut den grop som uppstått ekonomiskt för kommunerna. Självklart tittar vi mycket noggrant på kommunernas ekonomi, och om det behövs kommer vi att göra mer. Om vi upplever att kommunerna i ljuset av allt bättre ekonomiska prognoser får större stabilitet i sina ekonomier ska vi inte ge mer pengar den vägen, utan då ska vi naturligtvis använda pengarna till andra angelägna ändamål. säger att Socialdemokraternas budget går ihop. Om man tittar på dokumenten kan man se att det skulle leda till en väsentligt sämre ekonomisk tillväxt än den som åstadkoms med regeringens politik. Se bara på problemet om vi hade blivit sittande med en bilfabrik. Det hade varit ett betydande problem för ett land eller en regering att hantera. Socialdemokraterna löser nästan varje fråga som dyker upp med nya utgifter även om de sedan inte täcker in det budgetmässigt. Nästan varje inlägg i handlar om ytterligare medel till områden som de inte har täckning för i sin budget. Jag har respekt för att det i opposition är lätt att dras med. Man vill göra mer. Jag tror att det är viktigt att oppositionen har respekt för att regeringsställning kräver ansvarstagande, att plus och minus sammantaget ska gå ihop. I annat fall kommer det att gå riktigt illa för ett land som . 64 (): Om vi ska slippa barnfattigdom krävs en lång rad insatser. har i olika debatter lyft fram skattesänkningar som om det skulle lösa situationen för dessa barn. Jobbpolitiken måste förbättras, för det är förstås arbetslösheten som gör inkomsterna små och utsattheten stor. Men det räcker inte, framför allt inte på kort sikt. Den som vill hjälpa dessa barn måste inse att det krävs olika slag av inkomststöd och det måste vara på en tillräcklig nivå. Bostadssituationen måste ses över, insatser i förskola och skola lyftas fram också för barn till arbetslösa och vårdnadsbidraget avskaffas eftersom det bidrar till att förstärka grunderna för isolering och utanförskap. Det viktigaste är dock att vi alla inser att vi inte kan behandla våra minsta så olika. uttryckte det väl i samband med vår partikongress 1975: Man kan inte hålla på och tala om mina barn och dina, utan det är fråga om våra barn det gäller varenda tjatting. Därför ska barnen sättas i förgrunden. Visst är detta viktigare än sänkt skatt med ytterligare några tusenlappar för dem som redan har allt. Min fråga kvarstår: Är ministern beredd att ta sitt ansvar och ta fram en strategi för att bekämpa den barnfattigdom som skenar i ? 65 Socialminister (): Jag vill peka på det som jag sade i mitt första inlägg och som antingen inte fullt ut förstår eller väljer att bortse från, nämligen att det gäller att skilja på relativ fattigdom och absolut fattigdom. När skatten sänks för att fler människor ska komma i arbete leder det till att den relativa fattigdomen ökar, men det betyder inte att den absoluta fattigdomen ökar. Det är viktigt för alla som följer denna debatt att ha det klart för sig. är irriterad över att jag pekar på skattesänkningar som en viktig åtgärd för undersköterskan, metallarbetaren, polisen, läraren, yrkesgrupper som tillhör de vanliga. Han är irriterad över det, och det är förstås besvärande att inse att hans politik innebär att dessa människor får färre hundralappar till hushållet jämfört med vad de får med regeringens politik. Kommer fattigdomen att öka eller minska om man får mindre pengar kvar i plånboken? Den kommer naturligtvis att öka. När det gäller skola och förskola har regeringen gjort insatser som saknar motstycke i svensk modern ekonomisk politik genom tillskott till kommunsektorn för att hantera den utomordentligt svåra situation som uppkom. Vi följer situationen noga. Vi följer noggrant hur kommunerna klarar av sina uppgifter när det gäller äldreomsorgen, sjukvården, skolan, förskolan och andra viktiga områden. Det blir lite lustigt när en viktig åtgärd för blir att avskaffa valfrihetsreformer på familjeområdet, som om det skulle vara lösningen i detta sammanhang. Detta är ytterligare en möjlighet för familjerna att välja det som de själva anser vara det bästa för sina barn. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2009/10:187 om ECT-behandling 66 Socialminister (): har frågat mig om jag avser att vidta olika åtgärder när det gäller ECT-behandlingar. Inledningsvis vill jag framhålla regeringens ambition att på en övergripande nivå stödja utvecklingen mot en alltmer kunskapsbaserad hälso- och sjukvård samt att stärka patientens möjligheter till delaktighet och självbestämmande i hälso- och sjukvården. Grunden för denna ambition är naturligtvis lagstiftningen, som anger att vården ska bygga på vetenskap och beprövad erfarenhet och utformas för att möta den individuella patientens behov. Regeringen har därför vidtagit en rad åtgärder, exempelvis uppdrag till att ta fram en strategi för kunskapsstyrning av hälso- och sjukvården, att uppdatera vägledningar, riktlinjer, föreskrifter med mera samt uppdrag att utveckla indikatorer på god vård för att kontinuerligt och öppet kunna jämföra och utvärdera hälso- och sjukvården. Bedömningar av vetenskapligt stöd för enskilda metoder och rekommendationer om vilka metoder som bör användas är däremot ett ansvar för myndigheter som och , som ju också har en viktig roll att följa utvecklingen. Jag vill också nämna att det i regeringens satsning på psykiatriområdet finns flera insatser som ska säkerställa ett kunskapsbaserat arbetssätt inom den psykiatriska vården. Det handlar till exempel om att öka resurserna till psykiatrisk forskning, förbättra specialistutbildningen av läkare och satsa på fort- och vidareutbildning av personal, men också om att inrätta en kunskapsportal för att föra ut den senaste kunskapen till personal på alla nivåer i vården. Öppna jämförelser är ett annat viktigt instrument för utveckling av hälso- och sjukvården. Därför har regeringen gett i uppdrag att påskynda utvecklingen av grunddata och kvalitetsindikatorer och att förbättra verksamhetsuppföljningen inom psykiatriområdet. Detta innebär bland annat att uppföljningen av den psykiatriska hälso- och sjukvården förstärks. ingick också regeringen och Kommuner och Landsting en överenskommelse om att förbättra den psykiatriska heldygnsvården. För att få del av de statliga medlen knutna till överenskommelsen måste landstingen bland annat rapportera in alla tvångsåtgärder som vidtas till det . Regeringen har även tagit initiativ till en rad åtgärder som ska öka valfriheten och därmed stärka patienternas möjlighet till delaktighet och självbestämmande i kontakterna med hälso- och sjukvården. Det handlar bland annat om att patienter kan välja den vårdgivare som har bäst kvalitet, om att främja en mångfald av vårdgivare och om att utveckla öppna jämförelser av hälso- och sjukvårdens resultat. ECT är en behandling som används inom både frivillig vård och tvångsvård, och det har ju varit en diskussion inte minst i medierna om ECT och om informationen som ges till patienter. Även de nationella riktlinjerna för behandling av depression och ångest, där ju ECT nämns som en av flera behandlingar, har diskuterats i medierna. arbetar just nu med att se över och uppdatera sina föreskrifter om ECT för att de ska bli tydligare och så långt som möjligt vara anpassade till vad vi vet forskningsmässigt. samlar även in anmälningar om ECT från bland annat och från tillsynsbesök samt går igenom sina register. De nationella riktlinjerna för behandling av depression och ångest är ännu inte färdiga, men väntas bli det . Regeringen har också inlett en dialog med representanter för professionerna inom vården, där man bland annat diskuterat hur vården återför patienternas synpunkter på bemötandet och hur vården för samtal med patienten när misstag begåtts. När uppföljningen av hela den psykiatriska hälso- och sjukvården nu förbättras och landstingen i större utsträckning rapporterar in tvångsåtgärder inom heldygnsvården vet vi snart betydligt mer om hur och hur ofta ECT-behandlingar används inom både frivillig vård och tvångsvård samt om behandlingen skett med eller utan patientens samtycke. ser nu över den psykiatriska tvångsvårdslagstiftningen, och i direktiven betonas vikten av att en sådan lagstiftning möter de höga krav på rättssäkerhet som måste ställas för vård där patienter vårdas med tvång. Utredningen ska redovisa sitt uppdrag . 67 (): Jag tackar socialministern för svaret. Jag skrev en skriftlig fråga till socialministern efter att ECT-behandling hade debatterats och diskuterats i tv. Jag tror att både socialministern och jag samt flera andra som engagerar sig i hälso- och sjukvårdspolitiken har fått mejl och telefonpåringningar. Patienterna och deras anhöriga har uppmärksammat och bekräftat de missförhållanden som togs upp i programmet. I programmet fick vi höra att man uppskattade att det ges 45 000 ECT-behandlingar i . De behandlingarna ska rapporteras till . Endast 5 400 behandlingar hade rapporterats till . hade en artikel där man redovisade att till exempel inte hade en enda behandling om man tittade i registret. Självklart är det bra med öppna jämförelser, men om man inte lämnar uppgifter till registret ger inte de öppna jämförelserna så väldigt mycket vägledning. Kan man lita på uppgifterna nu då, efter de här programmen ? Hur ser rapporteringen ut ? Jag hoppas att socialministern har lite koll på hur det ser ut och om uppgifterna verkar lite mer realistiska än de gjorde . Rättssäkerheten för patienterna är väldigt viktig inom både somatik och psykiatri, och jag tycker att rättssäkerheten är ännu viktigare inom psykiatrin än inom den somatiska vården. Det finns en gammal tradition att man lyssnar på patienterna som har somatiska åkommor mer än på patienterna som har psykiska åkommor. I socialutskottet talar vi nu om patientens rättigheter. Jag vill påminna om möjligheten att få en förnyad medicinsk bedömning. Vi har haft lagen om second opinion , men när det gäller personer med psykiska diagnoser har inte den möjligheten funnits. När jag läser lagstiftningen uppfattar jag det i alla fall som att man tänker sig människor med somatiska diagnoser. I hälso- och sjukvårdslagen ges möjlighet till patienter att välja det behandlingsalternativ som han eller hon föredrar. Men de personer som har vittnat om ECT-behandlingar och de biverkningar och till och med skador som de har fått på grund av ECT-behandlingar har inte haft möjlighet att välja. Det finns en skillnad mellan den somatiska vården och den psykiatriska vården. Jag vill passa på att ställa en fråga till innan min talartid tar slut. Socialministern tar i sitt interpellationssvar upp att man har inlett en dialog med representanterna för professionerna inom vården. Har man inlett en dialog också med patienterna och deras anhöriga om den här frågan? 68 FINN (): Med alliansen har vi nu fått en regering som varit delaktig i att tar fram övergripande föreskrifter för psykiatrisk vård i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet. Med samma regering skickas det också över miljardbelopp av statligt stöd till psykiatri i teori och praktik. Som socialministern påpekar i sitt svar är det emellertid inte i första hand upp till politiker att detaljreglera bedömningen av enskilda medicinska metoders vetenskapliga underlag eller deras lämplighet för användning inom sjukvården. Jag vill därför peka på några övergrepp i sak som interpellanten gör sig skyldig till, för att de i värsta fall kan leda till att både effektiv och livräddande behandling undandras svårt sjuka människor med överhängande risk att dö. Interpellanten har här ett stort ansvar. Hon måste inse att det hon framfört i vissa stycken i sin interpellation kan fungera som legitim politisk megafon för besinningslös kritik, som åter tagit fart via obskyra antipsykiatriska rörelser här i vårt land, i sin tur triggade av ett kraftigt vinklat inslag om elbehandlingens roll inom psykiatrin från statstelevisionen. hänvisar till en amerikansk forskare som varnar för biverkningar av minnesstörningstyp vid elterapi. Vad hon inte nämner är att dessa studier i allt väsentligt gäller en gammalmodig behandling, som vi då kallade elchocksbehandling, med så kallad bilateral och kontinuerlig strömtillförsel till hjärnan. Sådan teknik har inte använts i i modern tid. Och så länge som jag själv har tillämpat elbehandlingar, fram till , har detta skett med så kallad unilateral och pulsativ strömtillförsel till enbart den ickedominanta hemisfären med betydligt beskedligare och i nästan samtliga fall relativt snabbt övergående störning av minnet. Rätt använd, det vill säga på rätt indikation och till rätt individ, har jag bevittnat remarkabelt goda, snabba och inte sällan direkt livräddande resultat på även de djupast melankoliska deprimerade patienter ur stånd att vare sig äta, dricka eller ens kommunicera med sin omgivning. Rent vetenskapligt kommer då frågan upp, och det är där vi står i vetenskapen , om minnesstörningen är en konsekvens av sjukdomen kanske snarare än behandlingen. I en nyligen stor och omfattande studie av över 8 000 patienter där man hade särskilda neuropsykologiska instrument noterades att den så kallade kognitiva svikten, alltså störningen av förståelse och minne, förvärrades för varje djup depressiv episod och riskerade att bli bestående om inte den depressiva episoden kunde hävas i rimlig tid. Frågan som sysselsätter forskarna inom området , och som nu ska väga in i sin bedömning, är om det är soten snarare än boten som är huvudproblemet med minnesstörningar vid djupa melankoliska depressioner, särskilt när de återkommer. Man har i denna fråga funnit en medicinsk professionell konsensus som på regeringens uppdrag tillsammans med forskarsamhället nu adresserar. Det ter sig därför något underligt, för att inte säga ansvarslöst, att på populistiskt manér kräva förtida politiska insatser av socialministern i akt och mening att ge upprättelse och kanske till och med hindra användningen av en i säkra händer, rätt använd, viktig och synnerligen effektiv psykiatrisk behandling av de allra mest utsatta patientgrupperna. Jag skulle vilja rikta mig till interpellanten och ställa frågan om interpellanten tycker att det är bättre att man agerar innan en sådan här viktig konsensus nås. Jag håller med interpellanten om att det är viktigt att man når fram till denna och menar att regeringens ansatser, både ekonomiskt och i direktiven till , är entydiga. Det är viktigt att vi inte agerar för att hindra den behandling som hjälper så många till livet . 69 Socialminister (): Jag vill tacka för inläggen. Det första jag vill säga är att det är väldigt viktigt att man gör det här utifrån vetenskap och beprövad erfarenhet, som också Finn är inne på. Jag tror att det är lätt att man inför det som är en sluten värld för många i samhället utanför blir förvånad, förbluffad och kanske till och med skrämd av det som man ser i ett sådant här inslag och att det därmed åstadkommer reaktioner som inte är särskilt kloka. Det är därför viktigt att ta kloka steg i det här sammanhanget. håller på att arbeta med nationella riktlinjer när det gäller depressionssjukdomar och ångestsyndrom. De har tagit fram en första preliminär version som är ute på remiss, där många aktörer naturligtvis har möjlighet att lämna sina synpunkter. Den slutliga versionen av riktlinjerna ska presenteras , så det ligger ganska nära i tiden. Det datumet är naturligtvis ett väldigt viktigt event. När det handlar om frågan om forskningsbaserade riktlinjer och uppföljning av behandling med just ECT har regeringens uppdrag att påskynda utvecklingen av grunddata och kvalitetsindikatorer för att förbättra verksamhetsuppföljningen inom psykiatriområdet. Det ska också kunna ge en bild när det gäller ECT-behandlingar. Det kommer dock att dröja längre, ända till . Som jag var inne på i mitt interpellationssvar har vi träffat en överenskommelse med Kommuner och Landsting när det handlar om att stimulera heldygnsenheter, där tvångsvård ingår, för att öka kvaliteten i vårdarbetet och förbättra rehabiliteringsmöjligheterna för patienterna. För att få del av pengar som vi skjuter till, , ska man bland annat rapportera all tvångsvård och alla tvångsåtgärder till patientregistret. På det viset får vi en bättre bild av hur vanligt det är med ECT-behandling och om ECT-behandling sker med eller mot en persons samtycke. Den tredje frågan som ställde var om man talar med patient- eller närståendeorganisationer i det här sammanhanget. De har i uppdrag att skaffa sig en nationell bild av kunskapsläge, praxis och erfarenheter genom bland annat hearingar med experter inom psykiatri och neurologi och företrädare för patient-, brukar- och närståendeorganisationer, SKL, verksamhetsföreträdare, professionsorganisationer och så vidare. Man tittar på hur situationen ser ut i våra grannländer i för att lära av situationen där. Man tar också in handlingar från för att se hur många anmälningar som gjorts och för att lära av detta. Det är naturligtvis centralt att vi skaffar en så pass bra kunskapsbild som möjligt. Med detta sagt ska de behandlingar som erbjuds vila på vetenskap och beprövad erfarenhet. Jag tror att man ska akta sig väldigt noga för att skrämma upp eller skapa oro kring behandlingsformer som i många fall har visat sig vara de enda som fungerar. När läkemedel inte räcker till eller ger biverkningar som är alltför stora är det här en lösning som innebär stora förbättringar för enskilda patienter. 70 (): Både Finn och socialministern använder orden skrämma upp. Jag uppfattade nästan Finn inlägg inledningsvis som att det är fel av mig som interpellant att lyfta fram den här frågan, att jag skrämmer personer när jag diskuterar förhållanden inom psykiatri och patienter som har fått skador på grund av behandling inom psykiatrin. Jag tycker att det är olyckligt om vi ska tysta debatten om psykiatrin och psykiatriska behandlingar. Jag vill också ta upp det här med vetenskap och beprövad erfarenhet, för det kan se olika ut. Socialministern berättar att man ska titta på grannländerna. Då kan jag berätta att när jag gick min sjuksköterskeutbildning i Åbo i läste jag om ECT-behandling under avsnittet om psykiatrins historia. När jag sedan flyttade till och började arbeta på trodde jag inte mina öron jag trodde att folk drev med mig när man sade till mig som sjuksköterska att jag skulle förbereda en patient för ECT-behandling. I , i Åbo, som inte ligger så långt från , var vetenskap och beprövad erfarenhet att man inte använde ECT, och i var det vetenskap och beprövad erfarenhet att man använde ECT. Det kan alltså tolkas olika. Inom läkarkåren finns det också olika åsikter om ECT-behandling. Finn lyfter upp att det ser annorlunda ut och att undersökningar bygger på den ECT-behandling som användes tillbaka i tiden. Men de personer som har kontaktat mig eller som vi såg i tv-programmet hade behandlats eller , och deras skador var bestående. Om man får bestående skador inom vården, ska vi inte kunna diskutera det? Ska vi inte kunna ta upp diskussionen att de personer som inte har fått ordentlig möjlighet att välja behandling inte heller har fått möjlighet att ta ställning till behandlingen med en klar bild? Inom psykiatrin är det väldigt svårt att alltid ge en klar bild. Dessa personer känner efteråt att de har blivit överkörda och att biverkningarna har varit värre än de kunde förvänta sig. Ska inte de patienterna ha möjlighet att lyfta upp och diskutera sina problem? Jag tycker inte att det är att föregripa en utredning att jag i min interpellation frågar socialministern om han tänker vidta åtgärder för att ge upprättelse åt dem som har drabbats av felbehandling med ECT och fått bestående men av detta. 71 FINN (): Nej, , det är inte alls fel att lyfta upp denna fråga, men man måste också göra det på rätt faktaunderlag. I den interpellation som har framställts hänvisar man till en metod som inte används i , och som mycket riktigt aldrig har införts i på grund av att den just innebar risker för minnesstörningar. Med den mer moderna teknik som vi har haft här , den tid som jag kan överblicka, ger inte behandlingen den typen av problem. Det intressanta är att forskningen nu kommit fram till att det kanske är så att underlåtenhet att behandla med de effektiva metoder vi har skapar ett ännu större problem. Det är inte konstigare än att en patient har cancer och får cellgift, och om patienten avlider antas det vara cellgiftet som har tagit livet av patienten. Det kan ju vara cancersjukdomen. Tyvärr kan en svår, djup melankolisk depression med viss trovärdighet förorsaka svåra kognitiva störningar på såväl förståelse som minne.