prot · GY0931 · 2010-12-09 00:00:00 — I det betänkande vi nu debatterar frångår Socialdemokraterna, och den praxis som har funnits , och det gör de väl medvetna om att de därmed ger en vågmästarroll. En tredje praxis, fru talman, är att när man väl har röstat för sitt förslag och förlorat lägger man ned sin röst i huvudvoteringen. Praxis och oskrivna regler kan låta som ointressant, men det är tvärtom. Väldigt mycket i bygger på praxis. Praxis är viktig. Praxis har varit viktig, och jag är helt övertygad om att praxis kommer att vara viktig . I det här betänkandet finns det dock risk för att samtliga tre former av praxis som jag har pratat om kommer att tummas på. Låt mig gå tillbaka till nuläget och tillbaka till siffrorna. Regeringen har alltså redan sparat 589 miljoner jämfört med . Man har städat trappan uppifrån, som skulle ha uttryckt det, men alla fyra oppositionspartier kom fram till exakt på öret samma summa: en ytterligare besparing på . Det hade varit väldigt ödesdigert för . En sådan summa hade motsvarat ungefär 700 jobb. Om man skulle få helårseffekt skulle man ha behövt lägga ett varsel på över 1 000 personer. Det är inte underligt att vi på regeringssidan ville undvika denna skada på ett väl fungerande regeringskansli. Vi satte oss i förhandlingar, och jag ska säga att de förhandlingarna var konstruktiva, men de ledde inte fram till en överenskommelse. Skillnaden var att vi såg en möjlighet att göra en neddragning med ett engångsbelopp på ett par tre hundra miljoner. Socialdemokraterna och , som var de två som jag förhandlade med, krävde besparingar varaktigt , vilket på en mandatperiod innebär i skillnad. Det är ganska stor skillnad, fru talman! Förhandlingarna ledde dock, som vi redan har hört, till att Socialdemokraterna och förhandlade ned med sig själva från 670 miljoner till 300 miljoner. Men jag upprepar: Om detta hade varit en engångsneddragning och om det hade handlat om att regeringen skulle göra något med anslagssparandet hade vi kunnat hitta en gemensam linje. Så var tyvärr inte fallet, och jag är den förste att beklaga detta. handlar det om 300 miljoner i minskat anslag och därmed en permanent lägre anslagsnivå för . Det handlar dessutom om att en brokig samling oppositionspartier tar över dimensioneringen och budgeteringen av detta utan att göra några analyser av vad det får för effekter eller av vad man vill göra. Det finns en hel del att dra ned på innan det gör ont, har vi fått höra av . Det är kanske inte riktigt den typ av budgetunderlag som man hoppas på i . Vad innebär då denna permanent lägre nivå för ? Ja, de exakta svaren får naturligtvis komma från , men låt mig ändå säga att det kommer att leda till kvalitetsförsämringar och en minskad ambitionsnivå. Jag tänkte avsluta med en liten anekdot. Det handlar om en debatt jag hade med för kanske 10 eller närmare . Vi hade öppet hus i , och vi satt i finansutskottets sessionssal. Jag dristade mig till att säga att ingen riksdagsledamot någonsin har övertygat någon annan riksdagsledamot att byta åsikt i debatten i kammaren. , gruppledare för och ordförande i finansutskottet , invände bums. Han räckte upp handen och sade: Där har du fel! Då sade jag: Nämn ett enda exempel! Så sken han plötsligt upp och sade: Det var en fantastisk debatt! Det var många ledamöter som blev övertygade om att det faktiskt var klokt att flytta tillbaka från till . Den flytten genomfördes , och den debatt refererade till hölls antingen , när man tog principbeslutet om att flytta tillbaka, eller , då man tog det definitiva beslutet. Hade jag haft ytterligare på mig att förbereda mitt anförande hade jag letat upp talen för att se vilket av dem som hade den sprängkraften att ledamöter från andra partier lyssnade, vägde två förslag mot varandra och sade: Det är alldeles rimligt att göra som de andra tycker! Jag hoppas att kan vara en sådan dag. Jag hoppas att det finns kloka, ansvarstagande personer i oppositionen som inser att regeringen gör ordentliga, strukturerade neddragningar i . Sådana pennstrecksneddragningar som vi nu hör oppositionen föreslå riskerar att ge mer skada än nytta. Jag hoppas alltså att jag som riksdagsledamot kan prata om en debatt där jag har varit med och där riksdagsledamöter faktiskt har ändrat sig. Det är aldrig för sent att inta en ansvarsfull roll och rösta för en neddragning i som görs planerat och på ett ansvarsfullt sätt det vill säga bifall till reservation 1. I detta anförande instämde Finn och (båda M) samt (FP). 4 (MP) replik: Per beklagade att han inte hade ytterligare någon dag på sig, så att han hade kunnat göra färdigt anförandet om . Jag undrar hur många dagar han skulle behöva på sig för att hinna säga ett enda ord om den andra stora frågan, om gåvor till partier. Den frågan nämnde han inte med ett enda ord i sitt anförande, trots att det helt uppenbart är den fråga som väldigt många har diskuterat. Det var också en fråga i valrörelsen, och den har diskuterats på ledarsidor och debattsidor och på många andra ställen sedan valet. Jag har personligen blivit uppringd av ett antal radiostationer och tv-kanaler för att de har velat ha en debatt i den här frågan. Men de har till slut varit tvungna att ge upp, för de har inte lyckats uppbringa en enda moderat i hela som har velat stå upp och möta mig i en sådan debatt, ingen på , inte statsministern, ingen annan minister och ingen ledamot i riksdag. Det här verkar ganska betecknande. Det är inte bara så att vill fortsätta hemlighålla en klart korrumperande struktur, utan man vägrar också att ta en offentlig debatt i frågan. Inte ens när vi har ett betänkande i har ledamot i frågan ett enda ord att säga. Jag tycker att det här är förfärande. Vad är argumentation för att, till skillnad från hur det är i de allra flesta andra moderna demokratier i och i världen, fortsätta att hemlighålla finansieringen av partierna, trots att internationella organisationer som och kritiserar i den här frågan? 5 PER (M) replik: De här motionerna har vi sett i KU1-betänkanden. De har fått en ganska styvmoderlig behandling, egentligen inte av någon slentrian, utan därför att man påpekar att det, om man går lagstiftningsvägen, möter vissa invändningar från rättsvårdande myndigheter när det gäller grundlagsenligheten. För mig är det här en liten väckarklocka. Vill man gå den här vägen för ökad öppenhet kommer det att ta tid. Om man i stället, fru talman, utgår från den överenskommelse som finns kanske det är ett snabbare alternativ. 6 (MP) replik: Vad jag förstår innebär det att Per anser att andra länder, andra demokratier, till exempel , , , , , och , gör fel. Det är i som man gör rätt när man anser att det här inte har med korruption att göra. Vad skulle Per vilja säga? Vore det bättre om andra länder också övergav det här systemet och återinförde en situation där det går att hemlighålla finansieringen? 7 PER (M) replik: Jag tror att vi allihop behöver fundera lite grann på vad förändringar av personvalsspärrar och sådana saker får för effekter. Vad jag försöker peka på är att jag inte alls är säker på att lagstiftningsvägen är den snabbast framkomliga vägen. Det finns goda skäl att även fundera på att gå på en överenskommelse. 8 (S) replik: Det finns ett enkelt sätt att lösa problemet då behöver vi ingen lagstiftning eller någonting. Det är: Lägg korten på bordet! Berätta hur det är! Redovisa hur bidragsgivningen ser ut! Gör det gärna när det gäller dem som ligger på över 20 000 i bidrag! Då är det här ur världen. Men det här vill man inte. Det är därför lagstiftningsdebatten kommer. Varför fortsätter ni med den här typen av hemlighållande när till och med arbetsgrupp mot korruption kritiserar ? Tycker ni att det är en kritik som vi bara kan strunta i? Sedan gäller det . Det är 2009 i anslagssparande. Det är 400 miljoner, förmodligen, . Det är kanske ännu mer, enligt uppgift jag har fått från min motdebattör här, . Varför ska återkommande ha mer pengar än de gör av med? Vad är det som gör att man ska agera på det sättet? Varför inte ta konsekvensen av det faktum som ändå har etablerats i verkligheten och göra en modest ramreducering på 300 miljoner? 9 PER (M) replik: Anslagssparandet är, till att börja med, regeringens arbete, inte . Men jag har tittat tillbaka på anslagssparandet och kan konstatera att det var betydligt högre på tid. Du får väl fråga din kollega , numera JKL-killen, varför det är så viktigt. Då låg anslagssparandet på 800900 miljoner, om jag läste staplarna rätt. Om vi tittar på de budgetar vi har framför oss ser vi och vi har fått svaren att det regeringen skulle göra, nämligen minska tillbaka efter ordförandeskapet, har man klarat av. Det stod också i era klämmar att det var det som var det viktiga. dyker det upp ren regeringsmateria, nämligen: Hur stort ska ett anslagssparande vara? Det var väl inte riktigt där ni började den här resan. 10 (S) replik: Per väljer att svara själv. Jag funderar på om det verkligen var ett bra svar, men det får väl andra bedöma. Ni föreslog 2005 att allt anslagssparande skulle dras in i er budgetmotion från sida. Kom inte och påstå att ni själva inte har sysslat med analys av anslagssparande, vad det är och vad det betyder! Det är precis vad ni har gjort tidigare. Vi måste bedöma helheter när vi tar ställning till ekonomin. Vi kan bara konstatera att det är ett, två och kanske ännu mer år tre, som är 2011 i det här fallet. Varför ska de ha mer pengar än de behöver? Där har du inte svarat. Varför ska de ha mer pengar än de behöver? Den här ramreduceringen behöver inte innebära någon större dramatik ur den aspekten. Det här går att hantera. Vi är dessutom öppna för att föra ett resonemang om det här inför nästa budgetår. Ställ också det här i relation till att 1 100 personer nu ska bort inom . Det är en jätterationalisering. 150 jobb försvinner i . Man är till och med beredd att göra någon ideologisk privatisering så att de sista 14 jobben försvinner från försvarets hundavelsstation. Ni är inte ens en gång beredda att bedöma helheten och se att det finns ett anslagssparande år som indikerar ett utrymme. Min fråga kvarstår faktiskt: Varför ska man ha mer pengar än man behöver för att finansiera ? 11 PER (M) replik: När pratar om analys av anslagssparandet handlar det faktiskt inte om mer än att man tar fram en tabell och tittar på några staplar: Oj, de är positiva, och, oj, det är 300 miljoner. Så snabb är själva analysen. Det är inte mycket till analys. När det gäller att vi har gjort samma typ av besparingar är det en sanning med modifikation. Vi har nämligen i våra budgetar det erkänner jag sagt att vi ska dra in anslagssparande, att vi ska göra neddragningar på , men till skillnad från er har vi hållit oss till den praxis som har vuxit fram , nämligen att vi inte lägger fram skarpa reservationer. Det har ni gjort, för ni vet att det då finns en chans att hoppar på. Det är ni som har gjort vagnen fin och fyllt den med nytt hö, så att ska kunna hoppa in i den. 12 (FP): debatterar vi anslaget för rikets styrelse. Bakom utgiftsposterna finns ett flertal av de funktioner som är grunden för vår demokrati. Det handlar om riksdag och regering, politiska partier, nationella minoriteter, länsstyrelser och valmyndighet. JK, JO och presstöd är annat som är välkänt för en bred allmänhet. Som vanligt är partierna överens om det mesta. Men skiljer sig debatten på en väsentlig punkt. nöjer sig inte oppositionen med att beklaga anslaget till . ska nedskärningen också genomföras. Föregående år har oppositionens förslag om spretat, både mellan partierna och i de enskilda partiernas ställningstaganden över åren. skulle Socialdemokraterna skära 640 miljoner på , 600 miljoner medan inte tyckte att det behövdes några sänkningar alls. Året innan skulle Socialdemokraterna spara 600 miljoner. tyckte detta år att regeringens förslag var bra. skulle spara 335 miljoner. ytterligare tillbaka i tiden var skillnaderna dem emellan möjligen ännu större. Själva säger de att det är enda gången vi kommer att få se ett gemensamt rödgrönt budgetförslag. I denna villervalla ska de sprida sin inre oro till genom att genomföra sitt lynniga budgetförslag. skulle oppositionen först skära 670 miljoner, alltså nära inklusive den minskning som regeringen föreslår . har De rödgröna bestämt sig för en siffra på 300 miljoner, det vill säga 370 miljoner mindre än från början. Det har hetat att detta är ett kompromissförslag, men verkar de ha kommit fram till att de måste backa från sitt ursprungliga förslag med tanke på de fakta som har framkommit. Oppositionen motiverar sitt lägre anslag med att måste ned till den kostym det hade före EU-ordförandeskapet. Den argumentationen är inte giltig. Neddragningar har gjorts efter ordförandeskapet. Det totala antalet anställda i är det lägsta , det vill säga långt och EU-ordförandeskapet. Det är nu färre anställda än vad som var fallet under regeringen . När personal är uppe till diskussion kan jag med glädje konstatera att andelen kvinnor i chefsbefattning under alliansregeringen ökar. Den är nu . I jämställdhetsdiskussioner talar man ofta om att inget av könen ska ha en representation med . Det är nu fallet för chefer i . har tillförts nya och kostsamma uppgifter inom bland annat krishantering och i utrikesrepresentationen. Säkerhetskostnaden för de nyöppnade ambassaderna i krishärdarna och är stor. Ändå har vi kunnat inrymma dessa nya uppgifter i anslaget och pressa ned anslaget med över 500 miljoner . Sedan det blev klart att ökade kostnader för EU-ordförandeskapet rullats tillbaka och att det inte varit oförklarliga ökningar i kostnader och anställda samt att ST-facket uppmanat De rödgröna att sansa sig har De rödgröna nu alltså landat i en besparing på 300 miljoner. Pengarna som ska dras in kan oppositionen inte satsa på något annat, eftersom det är den i går fastställda budgetramen i FiU1 som gäller. Vad oppositionen vill är att ge regeringen ett tjuvnyp. De som drabbas är tyvärr opolitiska tjänstemän och de uppgifter de utför för medborgarna. Vi kan också nödgas lägga ned ett flertal ambassader. är välkänt för väl förberedd och noggrann lagstiftning. Detta kan riskeras av oppositionens iver att spela ett politiskt spel. Självklart ska alltid ha högt ställda krav på effektivitet liksom alla andra myndigheter, men styrningen av , myndigheter och andra viktiga samhällsfunktioner bör vara långsiktig. För oppositionen har en annan princip gällt i detta fall. Det har varit viktigare för dem att göra fort än att göra rätt, och det är beklagligt. Så över till frågan om bidrag till partier. Även om frågan om redovisning av bidrag till partier inte har med statsbudgeten att göra har frågan hamnat i detta betänkande på grund av motioner från den allmänna motionstiden. De rödgrönas reservation kräver lagstiftad redovisning av kontanta stöd till partier och enskilda. Att Socialdemokraterna nöjer sig så är förklarligt, men har tidigare reagerat över LO:s partibidrag och inflytande över politiken. skrev exempelvis miljöpartisterna tillsammans med folkpartisten en kritisk motion om LO:s bidrag till Socialdemokraterna. har vid flera val försökt sammanställa de bidrag LO-facken ger för att uppnå en socialdemokratisk valseger. Det har varit svårt att få tillgång till dessa uppgifter, även med hjälp av . Stödet från LO till Socialdemokraterna innefattar kontantbidrag, men framför allt handlar det om stora arbetsinsatser. Andra förmåner Socialdemokraterna har är stödannonsering, inkomster från lotterier med mera. Värdet av detta kan beräknas till . Vore det inte rimligt att också detta ingår i det som ska redovisas? Låt mig vara mycket tydlig: Vi i vill se större öppenhet i redovisningen av stöd till partier och enskilda. En lagreglering är önskvärd. Men låt oss göra ett brett och grundligt förarbete så att vi får väl genomtänkta bestämmelser. Detta är en uppmaning till såväl allianskamrater som oppositionen. Jag kan bara konstatera att den rätta tidpunkten och det rätta forumet för denna fråga inte var behandling av budgetpropositionen . Med detta sagt yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet förutom under punkterna 1 och 3 där jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 4. Låt oss rösta för regeringens budgetförslag! (Applåder) I detta anförande instämde och (båda FP). 13 (S) replik: Inte den rätta tidpunkten. Inte den rätta institutionen. Inte det rätta läget. Att vilja men inte kunna är det den nya definitionen på att vara liberal? Det här är inte svårt. Det handlar egentligen bara om en sak, och det är att lägga korten på bordet. Det kan man göra i en så kallad frivillig överenskommelse, och den kan vi göra på en gång. Det är bara att redovisa det här från de olika partierna. Tyvärr är det inte så enkelt. Man vill inte, för det finns förmodligen någonting att dölja och som man vill hemlighålla. Det är väl så enkelt. kanske har sina skäl till varför detta inte ska komma upp på bordet. kanske har sina skäl. , och kröker rygg för i den här frågan. Ni visar inte att ni har en rak ryggrad och vågar stå för vad ni egentligen tycker. Vore det inte bättre att försöka agera utifrån den egentliga åsikt man har och försöka göra någonting i praktiken än att stå här och ge intryck av att vilja men inte kunna? Det är inte särskilt progressivt. Jag fick inget svar från Per när det gäller . Det handlar om 300 miljoner 2009, 400 miljoner 2010 och sedan kanske ännu mer 2011. Varför ska vi anslå en ram som är större än vad man behöver för att driva verksamheten? Varför ska vi göra det? Jag har suttit med i budgetberedningar i andra sammanhang i ungefär i sträck. Om det är så att man har mer pengar än man behöver brukar man faktiskt försöka använda de pengarna till någonting annat. Det är det som är bevekelsegrunden i det här sammanhanget. Vi har agerat utifrån de uppgifter vi har fått fram i , utifrån de frågor som har ställts och utifrån det jag uppfattar som det seriösa material man har tagit fram. Det är enkelt att konstatera: Man har mer pengar än man behöver. Varför ska det vara så? 14 (FP) replik: Jag har här redovisat grundläggande inställning till redovisning av bidrag till partier. Vi i vill verka för mer öppenhet, och lagstiftning vore önskvärt. kan jag konstatera att det ännu inte finns något förslag som vi med belåtenhet kan ställa oss bakom. Det behövs en fortsatt översyn för att få klarhet i vad det är som ska redovisas. Jag nämnde till exempel arbetsinsatser, lotterier och eventuellt andra förmåner i mitt anförande. Detta saknas i reservationen. Jag har när jag har lyssnat på det har sagt här enbart uppfattat att ert förslag handlar om att redovisa bidrag som är kontanta pengar. Kan säga att vi möjligen skulle kunna närma oss varandra tycker jag att vi ska fortsätta att föra samtal i den här frågan. I fråga om anslaget till tycker jag att det vore på sin plats att få ett erkännande av att 670 miljoner inte var något särskilt genomtänkt förslag. Även de 300 miljoner som ni nu ska genomföra låter som en misstänkt rund siffra. Varför blev det inte 315 miljoner eller 285 utan just 300? Visst har vi sagt att vi skulle kunna använda oss av anslagssparandet för , men sedan då? Vad ska bort sedan? Ert förslag innebär faktiskt att vi ska ha en permanent minskning på 300 miljoner. Det är alltså som ska sparas på över mandatperioden. 15 (S) replik: Att det blev 300 miljoner handlar mycket enkelt om att det var den siffra vi förhandlade fram med och Per . Sedan var vi oeniga eftersom de ville ta det i en engångssumma och vi ville ta det långsiktigt på driften, för vi menar att det finns utrymme för det utifrån anslagssparandets nivå. 300 miljoner var resultatet av den förhandlingen, och vi ligger kvar med ett erbjudande om att vi är beredda att göra upp på den nivån. Det bygger på en analys av det anslagssparande som har redovisats till . Det var lite grann ett sätt att visa respekt för regeringssidan i det sammanhanget. Jag tycker fortfarande att resonemanget när det gäller partibidragen ger ett intryck av att vilja men inte kunna. Ett bra steg är att lägga korten på bordet och redovisa de kontanta bidragen rakt av som de ser ut på en nivå . Då har man i alla fall visat att man har en vilja. Sedan kan man fundera på hur man ska räkna all arbetstid som läggs ned från olika arbetsgivarorganisationers sida på att jobba fram material som passar bra överens med den borgerliga sidans politik och för att understödja den i olika typer av valkampanjer. Det skulle vara intressant att få reda på hur mycket tid och kraft som är nedlagt på detta. Hur mycket material producerar tankesmedjor, Timbro och allt vad de nu heter, som gynnar den borgerliga sidan? Slutligen skulle jag vilja ha svar på frågan: Varför ska man ha mer pengar än man behöver på när anslagssparandet visar att det finns ett utrymme även långsiktigt i driften? 16 (FP) replik: Tack för svaret! Jag skulle också vilja säga att vi har visat god vilja och sagt att det är möjligt att ta på anslagssparandet . Men sedan hittar vi inget självklart utrymme. Jag skulle också vilja svara på frågan om varför de ska ha mer pengar , som uttrycker det, de behöver. Det är faktiskt normalt för myndigheter att ha ett visst anslagssparande. Varför ska just inte få ha något sparande? Under var anslagssparandet faktiskt betydligt större än . Vad anslagssparandet innefattar är heller inte fullt klarlagt. Anslagssparande kan vara kostnader för sådant som kommer att komma och som man har reserverat pengar för. Jag tycker också att man ska ha en långsiktighet i styrningen av myndigheter. Det är en orimlig ordning att ska dimensioneras av år . Det är en helt ny praxis. Ska regeringen alltså ringa till för att få veckopeng eller årspeng? Ska ni då ringa och se vad som skulle kunna vara ett lämpligt förslag ? Socialdemokraterna var ett ansvarstagande parti för sedan, men när ni nu överger praxis på det här sättet beter ni er faktiskt som om ni har gett upp hoppet om att komma i regeringsställning. Jag hoppas inte att se er i regeringsställning, men en vettig opposition är faktiskt en styrka för ett land. Jag hoppas att det finns åtminstone några i oppositionen som inser det och röstar på Alliansens förslag. 17 (C): förslag om en ytterligare neddragning med 300 miljoner utöver vad regeringen redan har föreslagit när det gäller anslaget till har stötts av Socialdemokraterna, och med ordföranden utslagsröst. Flertalet av ledamöterna i har i två reservationer reserverat sig mot förslaget i KU. Jag ska försöka redovisa hur jag som ledamot i har uppfattat turerna för detta för och ledning mycket viktiga ärende. Budgetmotionen från Socialdemokraterna, och var ett förslag om en neddragning med 670 miljoner på . Jag uppfattar den som skriven i hastigt mod, som en reaktion mot att den tidigare partisekreteraren i samband med regeringsombildningen överflyttades från sitt partikansli till . Det var, som jag uppfattade det, ett sätt att visa att den nye statssekreteraren kan komma att kosta regeringen mer än sin lön. Vad som sedan hände var att i sin budgetmotion kopierade förslaget om neddragning av anslaget till med 670 miljoner. Det som jag uppfattar som ett inte särskilt väl underbyggt förslag blev därmed inte bara ett förslag från en uppretad opposition utan det blev också ett förslag som skulle kunna få en majoritet i . I motionen från med flera socialdemokrater, miljöpartister och vänsterpartister och även i motionen från uppges syftet med neddragningen på 670 miljoner på vara att det ska effektiviseras och att kostnaden ska ned till nivån före EU-ordförandeskapet. I har framfört kritik mot redovisning från när det gäller antalet personer som finns anställda där. Han har begärt en särskild redovisning också av antalet politiskt tillsatta tjänstemän. Att motionsförslagen, som jag tidigare uttryckt det, inte är särskilt väl underbyggda grundar jag på att antalet tjänstgörande i var det lägsta . Den ökning av antalet anställda som skedde inför och under EU-ordförandeskapet 2009 är alltså redan borttaget . Antalet anställda i har minskat med 370 personer.