prot · GX0995 · 2010-03-25 00:00:00 — En särskilt våldsutsatt grupp i samhället är hbtq-personer, det vill säga homo- och bisexuella personer och trans- och queerpersoner. I ett demokratiskt samhälle måste ett politiskt ansvar tas för att det finns kunskap om det allvarliga med hatbrott riktade bland annat mot denna grupp. Kunskapen om hatbrott är liten, inte bara hos polis och allmänhet utan också hos de utsatta själva. Det är därför många som inte anmäler dessa brott. menar att det behövs aktiva åtgärder för en ökad medvetenhet hos allmänheten som syftar till att få fler homo- och bisexuella personer och trans- och queerpersoner att anmäla hatbrott och öka kunskapen hos allmänhet och myndigheter. Det finns forskning som visar att av alla dessa personer väljer att gå till jobbet utan att helt kunna visa vilka de är och hur deras liv är. Det måste aktivt göras något i denna fråga. Vi har från sida en rad reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation nr 3 som handlar om lönekartläggning. 103 (): Jag kommer att tala för hela alliansen så anförandet kanske blir något längre än vad jag har anmält. Men flera talare har ju dragit ned på sina anföranden, så vi har ändå vunnit tid. Vi debatterar ett åttiotal motionsyrkanden från allmänna motionstiden /09 och 2009/10 som berör diskrimineringsområdet. De frågor som berörs i betänkandet är bland annat lönekartläggning, aktiva åtgärder, tillgänglighet för funktionshindrade och åldersdiskriminering. Jag talar som sagt för hela alliansen, och jag vill betona att vi naturligtvis står bakom hela betänkandet. Jag vill också understryka att arbetet för lika rättigheter och möjligheter är en mycket viktig och prioriterad fråga. Det är nödvändigt med en effektiv och heltäckande diskrimineringslagstiftning för att kunna bekämpa handlingar som direkt eller indirekt kränker principen om alla människors lika värde. När det gäller uppföljning av den nya diskrimineringslagstiftningen, när vi slog ihop flera olika lagstiftningar till en, anser vi att en sådan ska göras. Men det är för tidigt att göra en uppföljning nu eftersom lagen bara har varit i kraft . Vi återkommer med detta. DO, , har fått från för att öka kunskapen om den nya lagen. Regeringen har också krävt att DO ska ta fram verktyg för det konkreta arbetet på arbetsplatsen med att identifiera förekomsten av diskriminering. DO har därför tagit fram ett verktyg som kallas för Växthuset. Det är en enkel metod för att kartlägga förekomsten av diskriminering och trakasserier eller risk för detta på arbetsplatserna. DO har också av regeringen fått i uppdrag att genomföra en större kvalitativ undersökning och analys av diskriminering där individer ska få komma till tals om hur de upplever diskriminering. har också fått ett uppdrag, nämligen att fördela resurser till olika organisationer. Däribland skulle jag vilja nämna alla kvinnoorganisationer som jobbar för ökad jämställdhet. Det stödet tiodubblades när regeringen tillträdde 2006. Stödet var tidigare futtiga till alla kvinnoorganisationer i hela . Då förstår vi hur många som kunde jobba aktivt och ha en lön, en ersättning och möjlighet att delta i arbetet. Med 30 miljoner blev det ett rejält lyft för kvinnoorganisationer. ska , som fördelar pengarna, därutöver fördela 4 ½ miljon kronor i bidrag för att stödja det civila samhällets arbete mot diskriminering. Alliansregeringens skärpta lagstiftning mot diskriminering är en viktig beståndsdel i bekämpandet av diskriminering. Genom den skärpta lagstiftningen visar samhället att det är oacceptabelt att diskriminera. I den nya lagen har skyddet utökats till att omfatta diskriminering på samhällsområden där förbud inte har gällt tidigare, till exempel i offentlig anställning samt all utbildningsverksamhet. Skydd mot diskriminering omfattar numera också praktikanter och inhyrd arbetskraft. En kraftfull sanktion, en så kallad diskrimineringsersättning, har införts. Diskrimineringsersättningen ska dels gottgöra kränkta individer, dels avskräcka från diskriminering. Det ska alltså kosta för den som diskriminerar. Skärpt lagstiftning och kännbara sanktioner är nödvändigt för att bekämpa diskriminering. Men det går inte att komma till rätta med all diskriminering bara genom lagstiftning och sanktioner. har därför också ett uppdrag att arbeta för att förändra föreställningar, attityder, beteenden och olika värderingar. Det viktigaste arbetet mot diskriminering måste ske tidigt, i uppväxtåren. Här har förskola och skola men också föräldrarna en mycket viktig uppgift i att förmedla normer och värderingar om alla människors lika värde. Jämställdhet i arbetslivet är en viktig fråga som utskottet debatterade här i kammaren. Det handlade då om att ta ett större grepp utifrån regeringens skrivelser till i frågan om kvinnors arbetsmarknad. För att förebygga diskriminering av kvinnor i arbetslivet är det viktigt att arbetsgivare gör jämställdhetsplaner, lönekartläggningar och handlingsplaner för jämställda löner. Vi kräver att arbetsgivare med fler än 25 anställda upprättar planer . Men inget hindrar att man i kollektivavtal kommer överens om att göra det oftare. Det är viktigt att planerna är långsiktiga och uppföljningsbara. Den plan som ska göras ska ha en treårsperiodicitet så att man sätter upp delmål år som man kan följa upp. Även om små företag inte är tvungna att skriva ned sina planer ska de fortfarande enligt lagen arbeta med aktiva åtgärder. Kravet på lönekartläggning gäller alla arbetsgivare. Det är viktigt att gör en regelbunden tillsyn av arbetsgivarna och att de följer lagens krav på området. Den så kallade miljongranskningen, som genomfördes , visade att fyra av fem arbetsgivare inte levde upp till lagens krav när det gäller lönekartläggning. Observera att detta var under den gamla lagstiftningens tid! Men när det väl gjordes på ett riktigt sätt påverkade det många kvinnors löner till det bättre. av arbetsgivarna hade hittat osakliga löneskillnader. Det visar på behovet av en förbättrad tillsyn. Alla ska göra lönekartläggning, men om vi inte har en bra tillsyn kommer det att falla i glömska hos många arbetsgivare. Jag tror också på vikten av utbildning och handledning från myndigheterna på det här området till olika arbetsgivare. Här måste vi göra mer, särskilt när vi vet att kvinnor fortfarande har av mäns lön. redovisning visar att om man tar hänsyn till olika yrken och utbildningar har kvinnor av mäns lön. Skillnaden som återstår är alltså , som man skulle kunna säga är ren och skär diskriminering. Det är inte acceptabelt att kvinnor har lägre lön på grund av kön. säger att det också till stor del beror på yrket. Det ska man också titta på. Ju högre andel kvinnor det finns i ett yrke, desto lägre lön har de. Det är fruktansvärt i sig. Det finns många kvinnor i de stora yrkesgrupperna, medan männen är mer spridda på olika yrkeskategorier och därför höjer sina löner lättare. Här finns utmaningar att anta för att förändra kvinnors yrkesval. kom betänkandet SOU 2010:7, Aktiva åtgärder för att främja lika rättigheter och möjligheter ett systematiskt målinriktat arbete på tre samhällsområden. Utredningen föreslår att alla arbetsgivare ska ha ett ständigt pågående arbete med att själva inventera och analysera vilka hinder som finns i verksamheten mot att främja lika rättigheter och möjligheter. Arbetet ska gälla alla diskrimineringsgrunder, det vill säga kön, könsidentitet eller könsuttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning och ålder. Utredningen är nu under beredning i varför vi inte här nu specifikt kommer att behandla dessa motionsyrkanden. När det gäller frågan om diskriminering av personer med funktionsnedsättning inväntar vi förslag från regeringen. Regeringen har tagit initiativ till att inom utreda och komplettera beslutsunderlaget i frågan om bristande tillgänglighet som en form av diskriminering. Man har för avsikt att utreda frågan om beräkning av kostnader för stat, landsting, kommuner och privata aktörer. Vi har ett ansvar att se till att alla kan delta i samhällslivet. Det gäller naturligtvis även personer med funktionsnedsättning. Det var Alliansens partier som en gång tog fram LSS, som gav personer med funktionsnedsättning ökad delaktighet på samhällets alla områden. Frihet och självständighet lyftes fram även för dessa personer. Eftersom ökad tillgänglighet ökar personernas självständighet och möjligheter att delta i samhällslivet är detta en viktig fråga som måste få en bra lösning. Vi hoppas därför att regeringen återkommer till i frågan. får för en allt äldre befolkning. Det är viktigt att alla, såväl ung som gammal, känner sig delaktiga i samhället. Många äldre vill delta längre i arbetslivet. har man rätt att stanna kvar till , vilket också ger bättre pension när man väl väljer att avsluta arbetslivet. Regeringen har på olika sätt underlättat och skapat incitament för äldre att stanna kvar i arbetslivet, exempelvis genom dubbelt jobbskatteavdrag. Vi har också infört ålder som diskrimineringsgrund i arbetslivet. Men vi behöver gå längre. Åldersdiskriminering berör inte bara arbetslivet. Det här är en fråga som vi måste lösa. Kan vi införa det i andra delar av samhällslivet? Det är inte så lätt. När det gäller att teckna försäkringar, att ta banklån och så vidare kan man fråga sig: När går det över till diskriminering, och när är det andra intressen som står mot varandra? Regeringen har därför tillsatt en utredning som ska föreslå skydd mot diskriminering på de områden där det saknas, men frågan kräver noggranna överväganden. Uppdraget ska redovisas . Vi väntar förstås på förslag från regeringen därefter och förutsätter att regeringen tar krafttag mot åldersdiskriminering på så många områden som möjligt. Vi hyllar ofta mångfalden, men diskrimineras personer med annan etnisk bakgrund . De har en uppförsbacke som är enorm när de söker jobb. Vägen till jobb är längre för många som har ett utlandsklingade namn på sitt cv. Det är naturligtvis inte acceptabelt att det i medeltal tar från uppehållstillstånd till arbete. Det här är varken bra för den enskilde eller för samhällsekonomin. Regeringen har därför gjort en genomgripande reform för att påskynda nyanlända invandrares etablering i arbets- och samhällslivet. Staten tar över ansvaret för de nyanländas etablering, och särskilda etableringslotsar ska mot ersättning hjälpa dem att få jobb. De här åtgärderna syftar till att öka möjligheten för nyanlända att snabbt komma ut på arbetsmarknaden, men trots dessa åtgärder har vi en lång väg att gå för att minska riskerna för diskriminering av personer med annan etnisk bakgrund. I betänkandet finns det motionsyrkanden om att exempelvis införa avidentifiering av ansökningshandlingar i arbetslivet för att öka chansen för dessa personer att få en anställning, men utvärderingar av den metoden är inte helt entydiga. Visst är det ganska tråkigt om vi inte kan se en annan person med en annan bakgrund och ett annat namn som en möjlighet. Att avidentifiera ger också en signal om att vi har gett upp. Jag tror snarare att arbetsgivare kommer att se möjligheter med att ha personer med i arbetslaget som har erfarenheter, språk och kompetens som behövs på en globaliserad arbetsmarknad och i ett land där myndigheter ska serva och företag ska sälja varor till dem med annan etnisk bakgrund som bor och lever här i . Den gruppen är stor och viktig. Varje arbetsgivare har i uppgift att arbeta aktivt med att motverka diskriminering av personer med annan etnisk bakgrund. Det uppdraget måste arbetsgivarna ta på allvar. Tillsynen av detta arbete behöver öka. En grupp som ofta diskrimineras och som är drabbad är gruppen homosexuella, bisexuella samt transpersoner. Därför är det bra att alliansregeringen har stärkt skyddet mot diskriminering av den här gruppen. För gruppen hbt-personer kan tre av sju diskrimineringsgrunder vara aktuella, nämligen kön, könsöverskridande identitet eller uttryck och sexuell läggning. har till uppgift att verka för att diskriminering inte förekommer på dessa områden, att informera, utbilda, överlägga och ha andra kontakter med myndigheter, företag, enskilda och organisationer och att ta initiativ till lämpliga åtgärder. Även för levande historia har fått i uppdrag att prioritera arbetet mot homofobi. Syftet är att fylla de historiska kunskapsluckorna från bland annat Förintelsen och göra kopplingar till dagens arbete med frågor som rör homosexuella, bisexuella och transpersoner. och har också fått ett uppdrag att särskilt försöka hitta motiv som har bäring på hatbrott i sina utredningar. Sida och har tittat på läroböcker som används i skolan. har fått i uppdrag att ta fram ett utbildningsmaterial riktat till personer som arbetar i vården, i , på ungdomsmottagningar, i skyddat boende med mera. I betänkandet nämns en hel rad olika uppdrag från regeringen till olika aktörer i samhället som syftar till att öka kunskapen i de här frågorna och till att hjälpa dessa grupper. Jag kan avslutningsvis konstatera att oppositionen bara har enats i en reservation. Oppositionen är tydligen inte helt samkörd på diskrimineringsområdet. Vi i Alliansen har däremot en enad politik i det här betänkandet. Vi har gjort mycket på diskrimineringsområdet, men vi vill göra ännu mer. Vi har mycket på gång. Därmed vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet. (Applåder) I detta anförande instämde Reza Khelili Dylami, och (alla m). 104 () replik: Jag vill börja med att säga att i sitt anförande nämnde att vi väntar på förslag från regeringen. Låt mig upplysa om att de borgerliga ledamöterna här är regeringen. Ni kan påskynda arbetet och till exempel få fram en skärpning av diskrimineringslagstiftningen så att även bristande tillgänglighet är diskrimineringsgrundande. Varför skyndar ni inte på den lagen utan låter regeringen eller de där borta slarva med detta viktiga arbete? Detta måste vara en prioriterad fråga. Med tanke på hur fint det lät när förklarade politik vill jag också fråga hur det kan komma sig att regleringsbrev är tomt. Det står ingenting i DO:s regleringsbrev. Det finns inga uppdrag från regeringen som talar om vad ska göra. Det tycker jag är väldigt konstigt med tanke på att vi kan konstatera att det finns väldigt många områden kvar att jobba med, bland annat när det gäller homofobi och hatbrott. Där borde man faktiskt vidta aktiva åtgärder. Var är de? 105 () replik: säger att vi är regeringen. Det är en sanning med modifikation. Våra partier sitter i regeringen, men vi sitter i för att granska regeringen och trycka på regeringen. Jag hoppas att mitt uttalande här i kammaren är en uppmaning till regeringen att gå vidare. Betänkandet i sig är också en uppmaning till regeringen att återkomma i frågan. Frågan om tillgänglighet utreds av som en inomdepartemental utredning. Jag är lite osäker på hur långt han har kommit, men han har i alla fall fått det här uppdraget. Jag förväntar mig att regeringen återkommer, för det är en viktig fråga som vi vill ha löst. Vi här i ställer det kravet på regeringen. Det är sagt att utredningen om åldersdiskriminering ska komma , och det är den förväntan vi har. Det har visat sig att lagstiftningen när det gäller tillgänglighet inte är så enkel. Det tar lite tid. Vi får ha lite tålamod . Jag blev kanske lika förvånad som att regleringsbrevet var tomt när vi var hos . Med tanke på alla de uppdrag som har skickats till har regeringen ändå talat om vad den vill att man ska jobba med. En fråga som jag kanske skulle ha velat ha mer tydliggjord är tillsynen av att lagen följs. Jag tror att vi ska fortsätta att ta upp det i diskussionen tillsammans med . Om det inte blir en miljongranskning bör det i alla fall bli någonting i det spannet, så att vi får en bättre tillsyn. Vi kan ha hur många fina handlingsplaner som helst ute på våra arbetsplatser, men om de inte följs och blir ett aktivt instrument i arbetet är det ganska meningslöst. Jag tror att vi delar synen att DO behöver få mer muskler framöver. 106 () replik: säger att det tar lite tid och att det är en svår lagstiftning. Ni har lyckats få fram väldigt snabbt. Det har gått på rekordtid, och den lagstiftningen är väl inte heller så enkel. Det handlar helt enkelt om prioriteringar. Den borgerliga regeringen prioriterar inte frågan om att tillgänglighet ska bli en diskrimineringsgrund. Det är helt uppenbart, för om ni hade gjort det hade vi också haft ett lagförslag liggande här under den här mandatperioden. Detta har vi pratat om . Det fanns också med när vi diskuterade att slå ihop de fyra ombudsmännen och ha en diskrimineringslagstiftning. Frågan var uppe redan då. Då hade man kunnat agera, men jag kan konstatera att den borgerliga regeringen inte prioriterar detta område. Jag blev också väldigt förvånad när jag fick höra att inte har något alls i sitt regleringsbrev, men det borde inte förvåna de borgerliga ledamöterna. Det är ju ni som sitter vid regeringsmakten. Ni borde känna till detta och lägga manken till för att styra era representanter i regeringen. Regeringen måste vara tydlig med att ge uppdrag och göra uppföljningar av hur arbetet har gått. Man måste också vara tydlig med vad man från politiskt håll särskilt önskar att myndigheten ska koncentrera sig på. Jag beklagar verkligen att inte mer engagemang läggs på denna viktiga fråga. Även om det är en ny myndighet som bara har verkat borde man kunna göra en del skärpningar. Den andra frågan som jag tänkte ta upp är frågan om lönekartläggningar. Den har vi diskuterat under den här mandatperioden sedan regeringen ändrade reglerna och ni borgerliga ledamöter ansåg vi inte behöver ge den politiska signalen till företag med färre än 25 anställda att det finns löneskillnader mellan män och kvinnor. Jag tror att det är en felprioritering som vi kommer att märka på arbetsmarknaden att små arbetsgivare inte har detta krav på sig. Därför tycker jag att regeringen bör utvärdera regelverket och återkomma med lagstiftning så att det gäller alla arbetsgivare med fler än tio anställda. 107 () replik: Att stärka lagen när det gäller personer med funktionsnedsättning är en fråga som, liksom säger, har varit i debatt . Vi har infört i lagen att den gruppen finns med, och det var ju ett steg som vi tog för bara . Någonting har alltså ändå gjorts på området. Sedan när det gäller tomt regleringsbrev är det kanske så också att DO har i uppgift att jobba med opinionsbildning, attityder och värderingar. På det sättet ska kanske inte regeringen styra exakt vilka värderingar som ska tas upp från DO. Det är nog en orsak till varför det ser så tomt ut, nämligen att man inte vill styra helt och hållet. DO ska övervaka och granska att lagstiftningen följs. Det är hennes uppdrag. Sedan när det gäller lönekartläggning ska den göras av alla. Där blandas ofta korten i debatten, men lönekartläggning ska göras av alla oavsett antalet anställda. Vi gick från 10 till 25. Man kan diskutera om det var rätt eller fel antal personer. Vi gick från ett till . JämO föreslog själv för att göra en regelförenkling. JämO var alltså själv inne på det. Det viktigaste är ändå, som jag ser det, att man har en långsiktighet, att man gör en plan och att den följs . För lösningen är inte bara att göra en handlingsplan som gäller och sedan stoppa den i byrålådan, utan det viktigaste är naturligtvis att det är ett aktivt instrument och att det finns tillsyn om man inte gör det som man ska göra på det här området. Det man kan gå in och säga från DO är: Har ni gjort en plan ? Okej, vilka uppföljningsmekanismer har ni under de här tre åren? Det går ju mycket väl att säga så. är det bästa eller det sämsta är mindre viktigt. Det viktigaste är att det här är ett aktivt instrument som man använder ute på arbetsplatsen. 108 () replik: Jag vill först och främst återkomma till det här med lönekartläggning. glider väldigt mycket när det gäller det, tycker jag. När man tittar på vad som har hänt och vad som har gjorts ser man att ni, som vi ser det, har försämrat det här med tider och sådant. Lönekartläggning ska göras av alla, men uppföljning och sådana saker är olika, och när det gäller planer är det just storleken på företagen som har förändrats, liksom tiderna. Vi måste inse att det här jobbet inte görs om man inte hjälper till från alla håll. Då måste naturligtvis regeringen och de lagar som stiftas styra i den här riktningen. tycker jag att det är märkligt när regeringen försämrar saker och sedan kommer och vill ändra tillbaka lite grann. Då lyfts det fram som oerhörda förbättringar. Vi vet att utvecklingen går åt fel håll. Klyftorna ökar i samhället, och det gör också klyftorna mellan kvinnor och män. Alltså måste någonting annat göras. När en lönekartläggning förändras från att gälla företag med minst 10 anställa till att gälla företag med minst 25 anställda och tidsplaner ändras till i stället är det klart att instrumentet blir mindre aktivt. Det blir mindre aktivt ju mindre man faktiskt uppmärksammar det. Lyfter man upp det och tar upp det här med lönekartläggning på alla företag som har tio anställda eller fler blir det naturligtvis en helt annan sak. Siffrorna på att man med de här besluten undantar mellan av dem som har anställda i jämställdhetsarbetet, som borde vara en oerhört viktig politisk markering, visar hur lite den här regeringen värderar jämställdhetsarbetet och hur tomma ord man använder. Jag tycker att det vore klädsamt om kunde erkänna att det är någonting som man faktiskt inte har lyckats med utan borde göra om. Man borde göra det på ett sådant sätt att man faktiskt lyfter det och att man gör det på ett sådant sätt att de flesta företagen gör det, alltså de som har över tio anställda. 109 () replik: Man kan alltid diskutera själva nivåerna på 10 eller 25 anställda och på ett eller . säger att av alla arbetsgivare är undantagna från alla åtgärder på jämställdhetsområdet. Om det är det som vill säga är det faktiskt också att väldigt mycket glida på sanningen. Aktiva åtgärder ska göras av alla oavsett storlek på företaget. Lönekartläggning ska göras av alla. Sedan handlar det om vad som ska skrivas ned, upprättas, som det står i lagstiftningen. Okej, vi är överens om att det kan vara jättebra att skriva ned de här planerna, och det är det som lagstiftningen talar om, nämligen att det måste finnas nedskrivet. Men om man först har gjort en arbetsvärdering och sedan gör en lönekartläggning och arbetsgivaren ser att man skulle behöva justera lönerna för några personer, då kostar det ett visst antal kronor, och det ska in i budgeten. Den budgeten kanske man inte har , utan då är det ganska bra att ha ett treårsspann, och så ska man genomföra det här successivt . Sedan kan man gå in och se om man har fullföljt uppdraget att försöka förändra lönestrukturen. Sedan kan jag bara säga att när det gäller den generella slängen som Björlund gör angående att det har försämrats för kvinnor har lönegapet faktiskt minskat för kvinnor på grund av att fler kvinnor arbetar mer under Alliansens politik. 110 () replik: Först och främst, när det gäller jämställdheten och lönedelen: Det borde vara rätt uppenbart att treårsintervaller gör att man uppmärksammar planer och sådant mindre än om det är ettårsintervaller. Man måste inte göra allting . Man kan fortsätta jobbet, men man uppmärksammar det genom kartläggning och planer. Planerna kan faktiskt förändras, kanske bara marginellt men ändå förändras, . Gör man det blir det helt andra förutsättningar. Det blir inte alls samma tryck i det här, och det måste man bara erkänna. Den andra frågan som jag ville lyfta upp är det här med tillgänglighet. Den här regeringen har gjort sig känd för att snabba på en massa saker. De är oerhört snabba med vissa saker, till exempel att genomföra lagändringar utan att ha ordentliga utredningar och så vidare. Men när det gäller tillgänglighet för funktionshindrade ska man utreda ännu mer, trots att det finns utredningar som visar på det här och att faktiskt säger: Det här är klart. Vi vet hur det är.