prot · GX09145 · 2010-06-29 00:00:00 — Men när det gäller arbetsgivare som fuskar och begår brott förväntar sig arbetsmarknadsministern att berörda fackförbund tar sitt ansvar för de ungdomar som får sina rättigheter kränkta. De fackförbund som har medlemmar på de arbetsplatser där det finns kollektivavtal ska naturligtvis vara med och se till att arbetsgivaren gör rätt för sig. Men var är arbetsmarknadsministerns åtgärder mot de arbetsgivare som uppenbarligen inte är beredda att fullgöra sin skyldighet mot det allmänna? Man tror att arbetslösa och sjuka får jobb och blir friska genom att man sänker ersättningarna, men hur ser man till att arbetsgivare som uppenbarligen inte sköter sig straffas? Jag får inget riktigt bra svar på den frågan. Jag tror på människor, men jag tror också att det måste finnas sanktionsmöjligheter. Man måste vara tuffare mot arbetsgivare som begår brott. Uppenbarligen har det inte räckt för flera av de stora företagen att få de skattelättnader för redan anställda som arbetsmarknadsministern har bidragit till, för man har dessutom snott de unga på lön. Det är bedrövligt att man utnyttjar ungdomarna. Jag skulle vilja se en arbetsmarknadsminister som här i anger vad han tänker göra med dessa arbetsgivare och vilka åtgärder han har för avsikt att vidta. Han ska inte fråga vad vi ska göra när vi har vunnit valet. Det har vi lagt fram en massa förslag om. Vad jag vill veta är vad arbetsmarknadsministern har tänkt göra. Han kommer visserligen få lägga fram sina förslag i opposition, men han kan väl redovisa för oss nu varför han inte vill vidta några åtgärder mot arbetsgivare som begår lagbrott. 166 (): Arbetsmarknadsministern slingrar sig undan de frågor som har ställts från denna talarstol genom att be oss tala om hur vi ska få fler ungdomar i arbete. Jag förstår att arbetsmarknadsministern behöver goda råd på den punkten om vi tittar på hur utvecklingen har varit. Detta kan vi dock återkomma till . Vi har lagt fram ett helt ungdomspaket som framför allt är inriktat på utbildningsinsatser, vilket arbetsmarknadsministern känner till. Jag ska däremot hålla mig till den aktuella frågan, nämligen ungdomars ställning på arbetsmarknaden. Jag tycker, , att svaret speglar debatten som varit under hela mandatperioden. Regeringen är egentligen inte beredd att göra något för att stärka ungdomars situation på svensk arbetsmarknad. När det begås tydliga felaktigheter, övertramp, lagbrott och så vidare skjuter man över ansvaret på fackliga organisationer, hänvisar till lagen och säger att det finns domstolar. Detta är ett förhållningssätt, ett attitydproblem i samhället. Stora avtalsbundna arbetsgivare tycker att det är okej att utnyttja ungdomar och låta dem jobba gratis för att arbetslöshetssituationen är sådan att ungdomars ställning på arbetsmarknaden är svag. Det är inte många ungdomar som stämmer en arbetsgivare. Det är inte många som ger sig in i det. Man har en svag ställning på arbetsmarknaden och vill ha ett jobb eller praktik för att kunna försörja sig. Så ser ungdomarnas situation ut. Då har vi en regering och en arbetsmarknadsminister som retirerar i stället för att vara tydlig och bildligt talat slå näven i bordet och säga: får det vara slut på denna hantering av ungdomar. Så här ska det inte gå till i det svenska samhället. Behandla ungdomar med respekt utifrån de lagar och regler vi har! Man kan kräva detta av arbetsgivarna, för det kräver vi på andra punkter. Här retirerar dock regeringen. När det sker till exempel butiksinbrott eller rån mot värdetransporter är det vanligt att regeringen säger: måste vi ta i med hårdhandskarna. Det är rätt; det är så det ska vara. Men när det gäller ungdomars situation på arbetsmarknaden är det andra som ska lösa detta. Regeringen drar sig tillbaka och hänvisar till regelverk och så vidare. Det behövs en regering och en arbetsmarknadsminister som tar ett steg framåt och säger: Här går gränsen. får det vara nog. Vi måste visa ungdomarna respekt och behandla dem på ett sådant sätt så att de känner sig välkomna på den svenska arbetsmarknaden. Ungdomar har ofta visstidsanställningar, korttidsanställningar, korta påhugg och arbetsuppehåll. Det här är regeringen tydligen ganska nöjd med. När arbetsmarknadsministerns parti förklarar vad man vill göra under nästa mandatperiod vill man göra det ännu osäkrare för ungdomar på arbetsmarknaden genom att förlänga provanställningstiden från . Man gör det därmed ännu svårare för ungdomar att få fäste på arbetsmarknaden. Regeringen struntar helt i kritiken mot arbetsmarknadsministern från kommissionen som vill att man ska återkomma. Det här har hållit på . När det gällde Lavalfrågan var man snabbt på fötter och stramade åt fackens rättigheter. Då blev det aktivitet på . Då tillsatte arbetsmarknadsministern utredningar och det kom förslag på löpande band. Men när det gäller något som ska stärka arbetstagarnas ställning på arbetsmarknaden är det dvala; då låtsas man att det inte har sagts något. Jag tycker att det är orättvist mot ungdomarna. Jag har några frågor när det gäller arbetsrätten. Kommer ni att ge ett gemensamt besked? Vad tänker ni göra under nästa mandatperiod om det blir en borgerlig valseger? Kommer ni att ge er på arbetsrätten? Kommer ni att ha ett gemensamt program från borgerligheten eller kommer det att vara olika besked från de olika partierna så att väljarna inte vet vad som gäller? 167 (): Jag tycker att regeringen och arbetsmarknadsministern gör ett bra jobb inom arbetsmarknadspolitiken, även om jag och vill mer på några punkter. Det diskuterar vi. Jag vill deklarera att jag gillar starka partipolitiskt oberoende fackförbund som rekryterar medlemmar av egen kraft och respekterar dem och deras olika uppfattningar. Jag tycker att det är bra med kollektivavtal. Det finns olika arbetsmarknadslagstiftningar i olika länder. har till exempel större flexibilitet, vilket verkar fungera bra i dagens verklighet med större förändringar än tidigare på arbetsmarknaden. Människor låses inte in och är inte rädda att byta jobb. Ungdomar kommer lättare in på arbetsmarknaden. arbetsmarknadslagstiftning har vuxit fram under det i en annan verklighet än dagens. Man kan tycka att dagens lagar är ristade i sten och att ingenting får förändras. Det tycker inte jag. Jag tycker att de behöver diskuteras och att de kan behöva moderniseras, kanske både i kollektivavtalsförhandlingar och inom lagstiftningen. Det borde inte behöva omges med så stor dramatik. Jag vet att det är en mycket helig ko för starka krafter i Organisationssverige som motsätter sig varje förändring; inte ett kommatecken ska röras. Jag tycker att det är synd att vi inte kan föra en sansad diskussion om vilka justeringar och förändringar som utvecklingen på arbetsmarknaden kan föranleda när det gäller regelverken. Det är vad jag har försökt bidra med i debatten, men kanske inte lyckats med. 168 (): Jag vill först säga ett par saker till . Partipolitiskt obundna fackföreningar, sade . Jag har för mig att man i centerrörelsen brukar prata om att LRF är ens broderorganisation. I det sammanhanget kanske det inte är så viktigt. Det är visserligen ingen fackförening, men det är en stor organisation som många människor med olika politiska värderingar tillhör. Det är bra med kollektivavtal, sade också. Det är ju jättebra. Ändå säger man att man vill ha lägre ingångslöner. Vad är det för konstig idé? Vi brukar vara överens om att vi inte ska lägga oss i löneförhandlingar. Vi ska inte ha några synpunkter på det. Det brukar vi vara väldigt tydliga med. Det har länge rått stor enighet om att vi absolut inte ska lägga oss i lönesättningen. Arbetsmarknadsministern ville ha fler argument. Jag tror att det finns ett väldigt bra argument. Innan arbetsmarknadsministern blev arbetsmarknadsminister var han partisekreterare. Jag är ganska säker på att man vid satt med mycket strategiska resonemang. Det gör i alla fall vår partisekreterare; jag vet ju inte hur man gör hos . I och med att problemet har uppmärksammats och medierna, regeringen och en samlad opposition kräver ungefär samma sak kommer det att få effekt. Det är ingen tvekan om att det får effekt när det blir lite mer officiellt, lite mer pompa och ståt om att man måste förklara varför situationen har blivit så här för våra ungdomar. Det är i alla fall lite mer kött på benen, arbetsmarknadsministern. 169 (): Jag har en fråga till arbetsmarknadsministern: Hur länge är man ung? Det är givetvis en definitionsfråga. Det beror på var man tittar. När man är arbetslös och söker stöd hos Arbetsförmedlingen är man ung . Tittar man på etableringen på arbetsmarknaden som har tagit fram är man numera innan man har etablerat sig och är alltså ung. Jag brukar lite skämtsamt säga att om man vill vara ung väldigt länge ska man engagera sig partipolitiskt. Jag är och anses fortfarande vara väldigt ung. Det är givetvis lite humor, men relevant när vi diskuterar ingångslöner och möjlighet till fast anställning kopplat till möjligheten att försörja sig, flytta hemifrån, bilda familj och så vidare. Hur länge är man ung? Min andra fråga till ministern är: Känner ministern till näringslivsinstitutets rapport där man har granskat den här åtgärden som han själv hänvisade till i sitt första inlägg? Den konstaterar att den förändring man har gjort när det gäller visstider inte har inneburit att det har blivit fler jobb. Sysselsättningen totalt sett är oförändrad, men det har blivit fler visstider. Jag utgår ifrån att ministern känner till den. Tycker ministern att det är en bra utveckling som han stöder? Ministern hänvisar ju i sitt första inlägg till detta som något positivt och bra för unga. 170 Arbetsmarknadsminister (): Jag återgår till frågorna i interpellationerna. I grunden ska naturligtvis lagar och regler följas. I den mån det inte görs ska det beivras. Det är ingen skillnad om man är 18 eller eller någonstans däremellan. Samma regelverk ska gälla, och det ska gälla alla. I första hand sker det enligt den svenska modellen genom parterna som tar sitt ansvar och förhandlar och försöker lösa de tvister som finns. Det finns naturligtvis också möjlighet att gå till domstol. Problemet är inte att regelverket inte är väl avvägt. Det vill jag nog säga att det är. Det är naturligtvis lätt att identifiera och hitta den typen av problem som vi har hört om i interpellationsdebatten. Det är inte lika lätt att hitta vilka lagar som ska ändras och på vilket sätt för att man ska komma till rätta med en del av de här problemen. Inget regelverk är ju så perfekt att det är immunt mot dem som vill vara oseriösa. Det är därför vi har en allmän debatt och inte bara en kammardebatt. Vi behöver belysa den här typen av frågeställningar. Precis som sade behöver man rikta uppmärksamhet på dem för att de som väljer att försöka ta den snabba vägen förbi lagar och regler ska bli uppmärksamma på att om man gör det får man stryk för det om jag får uttrycka mig lite brutalt. Om det är som mediernas granskande roll verkligen är av godo är det just i den här typen av omständigheter då man behöver rikta ljus på dem som inte gör rätt saker. 171 (): Vi diskuterar hur man kan stärka ungdomars ställning på svensk arbetsmarknad. Jag har sagt det förut men har inte fått något svar på hur arbetsmarknadsministern vill stärka ungdomarnas ställning. Jag tror inte att han vill stärka den. Han hänvisar till att man har infört allmän visstidsanställning som, precis som redovisade, inte har stärkt ungdomars ställning. Man har snarare fått osäkrare villkor. Det kanske beror på att arbetsmarknadsministern har en statsminister och partikamrat som säger att ungdomsarbetslösheten är en synvilla och på att vi har en arbetsmarknadsminister som tror att ungdomar sitter hemma och spelar datorspel. Det gör att man inte tar frågan på allvar. Bra jobb, säger om regeringens arbetsmarknadspolitik. Jag ska påminna om att när Socialdemokraterna lämnade över var det många på den borgerliga sidan som sade att vi hade massarbetslöshet. är arbetslösheten betydligt högre, och ingen i regeringen vill prata om massarbetslöshet. Vi har en rekordhög ungdomsarbetslöshet, och antalet långtidsarbetslösa ungdomar växer. Antalet ungdomar som har varit arbetslösa länge och inte kommer in på arbetsmarknaden växer alltså. Jag har också lyft fram frågan vad man ska göra när det gäller de företag som faktiskt begår dessa övergrepp mot ungdomar. Man måste se det så. Det är ungdomar som kommer och tror på allvar på detta. De har inte kompetensen att inse att de inte ska jobba gratis. Då vet inte arbetsmarknadsministern riktigt vad han ska göra. Då hade det kanske varit en god idé att lyssna på som faktiskt hade ett förslag om att man skulle samla arbetsmarknadens parter. Jag tror att man då skulle kunna hitta lösningar. Med detta sagt vill jag tacka för denna debatt. 172 (): Jag tycker att det blev ett tydligt besked i denna debatt som riktas direkt till ungdomarna, deras föräldrar och far- och morföräldrar som oroar sig för ungdomarnas väl och ve när det gäller arbetsmarknaden. En borgerlig regering kommer inte, om man vinner valet, att göra någonting för att stärka ungdomars situation på arbetsmarknaden. Det var ett klart och tydligt besked: Förvänta er ingen hjälp från Littorin om han fortsättningsvis är arbetsmarknadsminister. Han hänvisar till lagar. Han tycker att medierna ska sköta detta och rapportera detta. Själv är han inte ens beredd att prata med parterna när det uppstår ett stort problem på arbetsmarknaden och att sätta sig ned och diskutera med dem. Vad tänker man göra åt att det sker sådana här saker på stora kollektivavtalsbundna arbetsplatser där man låter ungdomar jobba gratis eller att man låter ungdomar jobba gratis i sommarlandet eller med andra sommarjobb? Detta kommer man inte att göra någonting åt. Det tycker jag är ett tydligt och rakt besked till väljarna i denna debatt. De lösningar som föreslår när det gäller ungdomsarbetslösheten vet man inte ens om man ska ta på allvar. Det är ett totalt förfall i detta parti, skulle jag vilja säga. Man kan förstå att det numera är formulerat på Stureplan hur man ska lösa problemen på arbetsmarknaden. Jag kan inte ens ta det på allvar. Dessutom kan man fundera på om det är aningslöst hur man tror att man ska lösa ungdomarnas problem. I princip ska inga regler alls gälla på svensk arbetsmarknad, och lönerna ska ned. Det är det besked som ger till dagens ungdomar. Förvänta er inte att kommer att stå upp nej, nej, nej. Man säger: Vi ska inte ha några regler, och ni ska inte tjäna så mycket. Vi, tillsammans med , vill att det ska vara sämre löner. Det är också ett besked. Dessutom har nu en chans att ge besked. Kommer man att redovisa gemensamt före valet vad man tänker göra åt arbetsrätten? Är man överens om det i Alliansen, eller tänker man gå fram med olika delar, där Littorin ska vara den snälle och de andra ska vara busarna? Sedan kan man agera precis som man vill om man vinner valet. Sedan kan man skylla på att man måste kompromissa lite grann med , och så inför man en helt annan arbetsrätt. Ta chansen att svara på det , Littorin! 173 Arbetsmarknadsminister (): Jag är alltid den snälle, . När vi nu lyssnar på Socialdemokraternas idé om krafttag för att stärka ungdomars situation på arbetsmarknaden mynnar de ut i partssamråd. Det är krafttaget. Kafferep är svaret på frågan hur man ska stärka ungdomars situation på arbetsmarknaden. Jag kan naturligtvis dricka kaffe med arbetsmarknadens parter. Det gör jag ganska ofta, ska jag säga. Jag kan också diskutera denna fråga liksom vi diskuterar många andra frågor. Men att beskriva kafferepspolitik som politisk dådkraft tarvar rätt mycket fantasi. Att stärka ungdomars ställning på arbetsmarknaden handlar för mig om, förutom det som vi har diskuterat om att lagar och regler självklart ska följas, att stärka deras möjligheter att komma in på arbetsmarknaden. Det är att stärka ungdomars ställning på arbetsmarknaden, och det är att öppna vägarna in på arbetsmarknaden så att de kommer tillbaka in eller kommer in från första början. Det gör man inte genom att göra det dubbelt så dyrt att anställa dem utan genom att se till att det fortsätter att vara billigt att anställa ungdomar som vi underlättar övergången från skola till arbetsliv. Överläggningen var härmed avslutad. 21 § Svar på interpellationerna 2009/10:466 och 479 om åtgärder mot arbetslösheten 174 Arbetsmarknadsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att genomföra i syfte att pressa tillbaka massarbetslösheten och om jag avser att inbjuda till partssamråd för att diskutera dessa. har frågat mig när jag avser bedriva en aktiv arbetsmarknadspolitik som grundar sig på regeringens experters rekommendationer. Vidare har både och frågat om jag avser att initiera kompetensutvecklingsinsatser för att underlätta för näringslivet att finna kompetent personal. Självklart har inte gått oberört genom den djupaste och mest utbredda lågkonjunkturen . Sedan den internationella finanskrisen slog har regeringen agerat för att överbrygga krisen samt mildra dess långsiktiga effekter. Inom arbetsmarknadspolitiken har regeringen gjort kraftfulla satsningar, bland annat på arbetspraktik, praktisk kompetensutveckling och jobbcoacher. Syftet med regeringens satsningar är att de personer som förlorat jobbet ska behålla kontakten med arbetslivet och stå bättre rustade när jobben kommer. Jobbcoacherna har en viktig funktion i att upprätthålla sökaktiviteten hos de arbetssökande, eftersom det är rimligt att anta att en hög sökaktivitet främjar en effektiv matchning mellan arbetsgivare och arbetssökande. Av Arbetsförmedlingens årsredovisning framgår att sökaktiviteten varit fortsatt hög. Jag kan konstatera att läget på den svenska arbetsmarknaden ser ljusare ut än de scenarier som målades upp . Regeringen har kontinuerlig kontakt med arbetsmarknadens parter i olika frågor, men jag kan inte se att det för tillfället är aktuellt att initiera något partssamråd gällande läget på arbetsmarknaden. Frågan om att säkra näringslivets behov av kompetens är av central betydelse för att långsiktigt säkra vår konkurrenskraft och därmed vår välfärd. Det är därför viktigt att människor kan förnya och fördjupa sina kunskaper så att de står bättre rustade på arbetsmarknaden när efterfrågan ökar på nytt. Därför har regeringen gjort stora satsningar inom det offentliga utbildningssystemet, bland annat genom utbyggnaden av den yrkesinriktade gymnasiala vuxenutbildningen och uppbyggnaden av den nya . Dessutom har vi, som ett komplement till den utbildning som erbjuds inom jobbgarantin för ungdomar, satsat på kortare, studieförberedande utbildningar inom folkhögskolorna för arbetslösa ungdomar som saknar slutbetyg från grund- eller gymnasieskolan. Min förhoppning är att våra satsningar ska bidra till att säkra en långsiktigt god kompetensförsörjning. Avslutningsvis vill jag betona att jag följer utvecklingen på arbetsmarknaden mycket noga och är beredd att agera om eller när förutsättningarna förändras. Finanspolitiska rådets granskning är ett välkommet bidrag i den uppföljningen. Då , som framställt en av interpellationerna, anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav förste vice talmannen att fick ta emot båda interpellationssvaren. 175 (): Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret. Anledningen till att jag har skrivit denna interpellation är naturligtvis att vi ser hur utvecklingen har varit på arbetsmarknaden. Jag har i tidigare debatter också sagt att regeringen har slagit sig tydligt för bröstet och sagt att med sitt goda hanterande av finanskrisen har klarat sig bättre än övriga . När vi tittar på arbetsmarknadssituationen och utvecklingen när det gäller jobben är det inte på det sättet. Vi får jämföra oss med länder som ligger betydligt längre söderut än de länder som vi har jämfört oss med när det gäller sysselsättningssiffror och arbetslöshetsstatistik. och har en betydligt bättre situation än vad vi har. Då måste signalen vara att ändå säga: Har detta varit rakt igenom lyckat när vi i den rådande situationen har som står utanför arbetsmarknaden? Till detta kommer den allvarliga signal som jag också har skrivit om. deklarerar att en av fem rekryteringar inte fungerar på grund av att man inte får rätt matchning, och det i en situation där nästan en av tio står utanför arbetsmarknaden. Jag har kritiserat regeringen och haft flera debatter med arbetsmarknadsministern då jag har pekat på att ni inledde med att drastiskt dra ned på utbildningsinsatserna. Två av tre utbildningsplatser drogs bort i början av mandatperioden därför att arbetsmarknadsministern sade att man nu inte skulle gå i skolan utan jobba. Det är detta som håller på att straffa sig. Man kan se hur få det är som får en relevant utbildning eller en praktikplats för att komma ut på arbetsmarknaden genom dessa jobb- och utvecklingsgarantier. Man kan se hur många som är på väg att fastna i fas 3 i en tillvaro där de ska göra någonting till ersättningsnivåer som gör att de hamnar längst ned på samhällsstegen utan att de upplever att de har någon förmåga att kunna ta sig därifrån. De upplever en uppgivenhet. Jag får massor med mejl från dessa personer. Jag förmodar att sådana kommer till också om arbetsmarknadsministern ägnar någon stund åt att titta på dessa mejl från förtvivlade människor. Detta kommer att vara nästa mandatperiods stora uppgift. Hur ser vi till att de som är parkerade längst ut i arbetslösheten kommer tillbaka in på arbetsmarknaden och får vara med och delta i samhällsutvecklingen på ett positivt sätt? Det är det som de vill. Tittar man på denna situation och ser vilken utbildningssituation som många av de arbetslösa har? Tittar man på var man tror att de nya jobben kommer någonstans? Högkonjunkturen kommer naturligtvis att underlätta en hel del på arbetsmarknaden. Det är det troliga scenariot framöver, om den inte kommer av sig av de problem som finns nere i . Men hur får vi tillbaka dem som står längst ifrån in i arbetslivet igen? För mig och vi ser att det är ganska samordnat i både forskningen och erfarenheten är det bästa sättet att få människor att komma tillbaka till arbetsmarknaden att ge utbildning. Arbetsmarknadsministern berömmer sig själv för alla utbildningsinsatser. Ja, man grävde en jättestor grop när man tog bort en massa utbildningsinsatser. Sedan har man lagt tillbaka lite grann, och så kallar man det en jättesatsning. Titta bara på komvux! Det är 40 000 färre än det var i brinnande högkonjunktur 2006. Det är självt som pekar på dessa siffror. Regeringen lade tillbaka 10 000 platser och kallade det en jättesatsning. Så ser det ut hela vägen. Sedan fungerar inte synkroniseringen. Jag såg att Arbetsförmedlingen lämnade tillbaka som man inte kunde göra av med som vi i de så kallade garantierna ser att det är som får utbildning för att kunna matcha den efterfrågan som kommer på arbetsmarknaden när det gäller arbetskraft. De där pengarna hade räckt till 27 000 personer som hade kunnat gå en ordentlig utbildning. Det tog man tillbaka, för det skulle arbetsmarknadsministern leverera in till i stället. Det har begåtts misstag på detta område som jag tror kommer att vara förödande och som jag tror kommer att hänga med även under nästa mandatperiod. 176 Arbetsmarknadsminister (): Jag kan ta det igen; jag tror att det blir fjärde gången. När det gäller utbildningsinsatser har vi varit väldigt tydliga med att dela upp det på så sätt att vi kan ha de korta och direkt yrkesförberedande utbildningsinsatserna inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. De syftar till att direkt förbereda för ett arbete. De längre utbildningarna bör däremot genomföras i det ordinarie utbildningssystemet därför att det finns en bättre pedagogisk kompetens där, därför att man som enskild får ett utbildningsbevis eller ett betyg och dessutom därför att kostnaden är hälften så hög. Garantierna har vi också diskuterat .